ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2015 р. Справа № 920/575/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя Россолов В.В. , суддя Тихий П.В.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №238/03 від 07 вересня 2015 року,

відповідача - не з'явився,

третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача- не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" (вх. №4577 С/1-42) на рішення господарського суду Сумської області від 21 липня 2015 року у справі № 920/575/14,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АС-Пиво", м. Суми,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Дочірнє підприємство "Промтехпостач", м. Суми,

про стягнення 7 543 333 грн. 07 коп.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 21 липня 2015 року (суддя Зражевський Ю.О.) в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати.

02 жовтня 2015 року від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (вх.№13658).

09 жовтня 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю "АС-Пиво" було надано клопотання (вх.№14023) та відзив на апеляційну скаргу (вх.№14024).

У судове засідання, яке відбулось 12 жовтня 2015 року, з'явився представник позивача. Відповідач та третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача своїм правом на участь у судовому засіданні не скористались, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про отримання поштового відправлення (Том 1 а.с.28,30).

Під час судового засідання колегія суддів, розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, дійшла до висновку про відмову у його задоволенні, оскільки останнім не було надано жодного доказу на підтвердження поважності причини відсутності у судовому засіданні, призначеного на 12 жовтня 2015 року.

Крім того, у вiдповiдностi до вимог ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони зобов'язаннi добросовiсно користуватись належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав i охоронюваних законом iнтересiв другої сторони, вживати заходiв до всебiчного, повного та об'єктивного дослiдження всiх обставин справи.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд вiдкладає в межах строкiв, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спiр не може бути вирiшено в даному засiданнi.

Нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі, тому неможливість одного з представників позивача бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника судового процесу на участь у судовому засіданні його іншого представника. Проте відповідач наданими йому процесуальними правами не скористався.

Враховуючи вищевикладене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка представника відповідача, не перешкоджає вирішенню справи по суті, колегія суддів відхилила клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів встановила наступні обставини справи.

Позивач - ПАТ "Брокбізнесбанк" просить суд в рахунок погашення заборгованості ДП "Промтехпостач" перед ПАТ "Брокбізнесбанк" по кредитному договору № 120-Ю від 27 лютого 2008 року в загальному розмірі 7 543 333,07 грн., на підставі Іпотечного договору № 120/1 від 27 лютого 2008 року, звернути стягнення на предмет іпотеки, зазначений у позові, шляхом проведення публічних торгів в межах виконавчого провадження за початковою ціною, що буде визначена рішенням суду на підставі експертної оцінки.

Вказані вимоги мотивовані тим, що між АБ "Брокбізнесбанк" та ДП "Промтехпостач" було укладено договір № 120-ю від 27 лютого 2008 року з додатковими угодами до нього, відповідно до умов якого банк надав позивальнику кредит у розмірі 4 000 000,00 грн., а позивальник зобов'язався використати його за цільовим призначенням, сплатити банку відсотки за користування кредитом та повернути кредит частинами в розмірах та строки, визначені кредитним договором, але не пізніше 07 лютого 2013 року.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з тієї обставини, що на момент розгляду спору ухвалою господарського суду від 16 червня 2015 року № 920/1650/14 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційного балансу ДП "Промтехпостач" ТОВ "АС-Пиво" (), та припинено юридичну особу ДП "Промтехпостач". У зв'язку з чим, на думку суду, усі зобов'язання вищевказаної юридичної особи є припиненими, в тому числі, зобов'язання за іпотечним договором № 120/1 від 27 лютого 2008 року, як похідного зобов'язання.

Заперечуючи правомірність висновку суду першої інстанції, позивач в обгрунтуванні апеляційної скарги зазначає, що порушення судом норм матеріального права та процесуального права, як підстави скасування рішення, враховуючи перегляд в апеляційній інстанції ухвали господарського суду від 16 червня 2015 року № 920/1650/14, якою було затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута; Дочірнє підприємство "Промтехпостач" ТОВ "АС-Пиво" ліквідовано як юридичну особу; вимоги кредиторів, не задоволені за недостатністю майна банкрута, визнано погашеними; зобов'язано державного реєстратора провести державну реєстрацію припинення юридичної особи - банкрута, внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про припинення юридичної особи - банкрута та направити органам державної статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування повідомлення про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи - банкрута; провадження у справі припинено.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального законодавства, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між АБ "Брокбізнесбанк" та ДП "Промтехпостач" було укладено договір № 120-ю від 27 лютого 2008 року з додатковими угодами до нього, відповідно до умов якого банк надав позивальнику кредит у розмірі 4 000 000,00 грн., а позивальник зобов'язався використати його за цільовим призначенням, сплатити банку відсотки за користування кредитом та повернути кредит частинами в розмірах та строки, визначені кредитним договором, але не пізніше 07 лютого 2013 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед позивачем за Кредитним договором між банком та товариством з обмеженою відповідальністю "АС-Пиво" (надалі за текстом -відповідач, іпотекодавець) був укладений Іпотечний договір № 120/1 від 27 лютого 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за № 654 (надалі за текстом - Договір іпотеки), згідно з яким в забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором було передано в іпотеку банку наступне нерухоме майно:

- нежиле приміщення, пивоварний комплекс з баром та адміністративними приміщеннями -цегляні, загальною площею 644,5 кв.м, що розташовані за адресою: м. Суми, вул. Псільська, 26 та належать на праві власності Відповідачу на підставі Свідотства про право власності на нежитлові приміщення, виданого Сумською міською радою 07 липня 2000 року, що підтверджується: Реєстраційним посвідченням Сумського обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації за №550 від 14 листопада 1997 року. Витягом КП Сумського МБТ1 з реєстру прав власності на нерухоме майно за № 5158969 від 23 січня 2008 року. Земельна ділянка на якій розташований Предмет іпотеки передана в оренду Іпотекодавцю за Договором оренди земельної ділянки за реєстраційним № 4332 від 16 серпня 2006 року, затвердженого рішенням Сумської міської Ради від 27 вересня 2006 року за № 184-МР.

Матеріали справи свідчать, що позивач належним чином виконав свої договірні зобов'язання за Кредитним договором - надав кредитні кошти у розмірі 4 000 000,00 гривень, ще підтверджується платіжними дорученнями: № 1 від 27 лютого 2008 року, № 3 від 29 лютого 2008 року, №4 від 03 березня 2008 року, № 5 від 03 березня 2008 року, №6 від 05 березня 2008 року, № 7 від 05 березня 2008 року, № 9 від 12 березня 2008 року, №8 від 11 березня 2008 року, №289 від 01 квітня 2008 року.

Проте, позичальник не виконав перед позивачем прийнятих на себе договірних зобов'язань, передбачених вищезазначеним Кредитним договором.

Згідно п. 2.5 Кредитного договору, повернення кредиту здійснюється шляхом здійснення платежів на позичковий рахунок № 0220, відкритий банком позичальнику в Сумській філії АБ "Брокбізнесбанк", в строки передбачені графіком викладеному в Додатку №і до Кредитного договору.

Позивач вказує, що з дати видачі кредиту позичальник не здійснював погашення тіла кредиту відповідно до графіку погашення кредиту, а починаючи з 15 серпня 2012 року позичальником повністю не виконуються зобов'язання за Кредитним договором щодо сплати процентів за користування кредитом, що є порушенням п. 4.2.1 Кредитного договору.

Відповідно до статті 6 Кредитного договору, невиконання з боку боржника своїх зобов'язань перед банком за цим Кредитним договором, є підставою для набуття банком права вимагати від позичальника дострокового повернення всього кредиту разом із нарахованими процентами. Враховуючи вищезазначені порушення позичальником умов кредитного договору, позивач звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовною заявою до позичальника та фізичної особи - поручителя про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 120-ю від 27 лютого 2008 року в розмірі 6 055 160,05 гривень. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 березня 2013 року, на користь позивача стягнуто з ДП "Промтехпостач" заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 055 160,05 гривень та судові витрати в розмірі 3 219,00 грн.

Станом на 07 квітня 2014 року заборгованість позичальника перед банком по кредитному договору 120-ю від 27 лютого 2008 року склала 7 543 333,07 грн.

Відповідно до ч.5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст.ст. 7, 12, 33 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги. включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання; у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки; у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до умов п. 1.2 Договору іпотеки, за рахунок Предмету іпотеки позивач має право задовольнити свої вимоги за Кредитним договором № 120-ю від 27 лютого 2008 року (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, пені, штрафів та всіх інших сум передбачених кредитним договором), а також відшкодувати в повному обсязі всі свої витрати пов'язані із реалізацією прав, що випливають із іпотечного договору (зокрема, пов'язані із зверненням стягнення на предмет іпотеки).

Пунктом 5.1.1 Іпотечного договору передбачено право позивача звернути стягнення на Предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості Предмету іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання Позичальником основного зобов'язання або його частини, воно не буде виконане.

Відповідно до пунктів 7.4, 7.5 статті 7 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на вибір позивача, як іпотекодержателя, в тому числі - за рішенням суду.

Судом встановлено, що 17 липня 2013 року позивачем на адресу позичальника та іпотекодавця в порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку" була направлена Вимога про усунення порушення основного зобов'язання. Позичальник та іпотекодавець отримали зазначену вимогу 31 липня 2013 року, що підтверджується підписом їх представників на поштовому повідомленні про вручення листа. Однак, вимога залишається незадоволеною, у зв'язку з чим, банк і звернувся до суду з відповідним позовом.

На час розгляду спору у суді першої інстанції було встановлено, що ухвалою господарського суду від 16 червня 2015 року № 920/1650/14 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційного балансу ДП "Промтехпостач" ТОВ "АС-Пиво" (), провадження у справі припинено.

Крім того, було досліджено, що 06 липня 2015 року внесено запис про державну реєстрацію припинення вищевкаазної юридичної особи, у зв'язку з її ліквідацією, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, станом на 20 липня 2015 року.

Виходячи із змісту ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст. 575 Цивільного кодексу України іпотека є окремим видом застави. Так, згідно з частиною першою зазначеної статті іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Частиною 5 ст. З Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 593 Цивільного кодексу України передбачено, що право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Відповідно до приписів ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється, серед іншого, у разі припинення основного зобов'язання.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

В силу положень ст. 609 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Приписами частини 4 ст. 91 Цивільного кодексу України визначено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідація - це припинення діяльності суб'єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів шляхом продажу його майна. Таким чином, враховуючи особливості ліквідації юридичної особи внаслідок її банкрутства, зважаючи на положення вищезазначеного Закону вимоги, заявлені до боржника за зобов'язаннями останнього, вважаються погашеними. Отже, ліквідація юридичної особи внаслідок її банкрутства є припиненням без правонаступництва.

Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 104 Цивільного кодексу України та ст. 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам -правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку, що припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом, є підставою для припинення іпотеки, яка має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання, оскільки зобов'язання за кредитним договором припиняються.

Зазначена правова позиція безпосередньо викладена в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі №6-52цс13.

У відповідності до приписів ст. 111 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 - цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

За встановлених обставин та з урахуванням вищенаведених законодавчих приписів, враховуючи, що на момент розгляду спору у суді першої інстанції Дочірнє підприємство "Промтехпостач" Товариства з обмеженою відповідальністю "АС-Пиво" було ліквідовано, висновки суду першої, про припинення іпотеки за іпотечним договором № 120/1 від 27 лютого 2008 року, як похідного зобов'язання, узгоджувались з нормами матеріального права.

Посилання позивача, в якості підстави для скасування судового рішення,на факт перегляду в апеляційній інстанції ухвали господарського суду від 16 червня 2015 року № 920/1650/14 є безпідставними враховуючи наступне.

Слід зазначити, що суд апеляційної інстанції здійснює перегляд рішення суду першої інстанції з точки зору його законності й обґрунтованості, що передбачає оцінку його відповідності нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, а також дослідженим у судовому засіданні доказам.

Відповідно до вимог постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних відносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Згідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23 березня 2012 року "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

В даному випадку, місцевий господарський суд на момент винесення судового рішення правомірно дійшов до висновку про ліквідацію Дочірнього підприємства «Промтехпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «АС-Пиво» спираючись на ухвалу господарського суду від 16 червня 2015 року № 920/1650/14, враховуючи набрання останньою законної сили.

У відповідності до п.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23 березня 2012 року, ухвали господарського суду набирають законної сили в день її винесення, якщо інше не передбачено законом.

Крім того, на момент проголошення судом оскаржуваного рішення, з інформації наявної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, вбачався запис про державну реєстрацію припинення вищевказаної юридичної особи, у зв'язку з її ліквідацією (від 06 липня 2015 року).

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Таким чином, позиція місцевого господарського суду про факт ліквідації Дочірнього підприємства "Промтехпостач" Товариства з обмеженою відповідальністю "АС-Пиво" на момент винесення оскаржуваного суду рішення узгоджується з нормами законодавства та прийняте з дослідженням судом юридичних фактів, наявність яких впливає на вирішення справи.

Окрім цього, колегією суддів приймається до уваги, що матеріали справи не містять жодного зауваження позивача про факт апеляційного оскарження ухвали господарського суду від 16 червня 2015 року № 920/1650/14. Так, під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачем як не було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі у зв'язку з апеляційним переглядом ухвали господарського суду від 16 червня 2015 року № 920/1650/14, так і взагалі не вказано про факт подання апеляційної скарги.

З приводу доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03 вересня 2015 року ухвалу місцевого господарського суду від 16 червня 2015 року, на підставі якої було ліквідовано Дочірнє підприємство "Промтехпостач" Товариства з обмеженою відповідальністю "АС-Пиво", було скасовано, справу передано на розгляд господарському суду Сумської області на стадію ліквідаційної процедури.

Разом з тим, в даному випадку, скасування апеляційною інстанцією ухвали місцевого господарського суду від 16 червня 2015 року, на підставі якої було ліквідовано Дочірнє підприємство "Промтехпостач" не є свідченням незаконності оскаржуваного судового рішення, а лише може бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами в порядку п.4 частини 2 статті 112 Господарського процесуального кодексу України, як наслідок скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства та фактичним обставинам справи, судова колегія Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги позивача та залишення рішення господарського суду Сумської області від 21 липня 2015 року у справі № 920/575/14 без змін.

У відповідності до ст. 49, ч. 2 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, вирішуючи питання про перерозподіл судового збору пропорційно задоволеним вимогам, враховуючи приписи абз. 4 п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" з огляду на те, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції в силі, судові витрати за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17 вересня 2015 року клопотання Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" про звільнення від сплати судового збору було задоволено частково, відстрочено сплату судового збору до прийняття судом рішення по справі.

Оскільки, станом на момент вирішення по суті апеляційної скарги, Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" судовий збір не сплачено, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з останнього на користь державного бюджету України судового збору за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 44, 49, 91, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 21 липня 2015 року у справі № 920/575/14 залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" (03057, м.Київ, пр.Перемоги, 41, МФО 300249, ) на користь державного бюджету України (отримувач коштів УДКСУ у Дзержинському районі м.Харкова Харківської області, код 37999654, МФО 851011, рахунок отримувача 2003, код класифікації доходів бюджету 22030001 "Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)") 36 540,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 15 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя Бондаренко В.П.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Тихий П.В.