ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2015 р. Справа № 914/1650/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Марка Р.І.

суддів Мирутенка О.Л.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Мазепа Н.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: не зявився;

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_3 акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" № 83/2303 від 04.08.2015р. (вх.01-05/3645/15 від132.08.2015р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 21.07.2015р.

у справі № 914/1650/15, суддя Запотічняк О.Д.

за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м.Київ

до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго", м.Львів

про стягнення 20544,83 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 21.07.2015р. у справі № 914/1650/15 (суддя Запотічняк О.Д.) позовні вимоги задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_3 акціонерного товариства ДТЕК Західенерго (790264, Львівська область, м.Львів, вул. Козельницька,15, ) на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького,6, ) 3% річних 1489,55 грн., втрати від інфляції 16942,11 грн. та судовий збір 1639,08 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Львівської області від 21.07.2015р. у справі № 914/1650/15, ОСОБА_3 акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 83/2303 від 04.08.2015р. (вх.01-05/3645/15 від132.08.2015р.), в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 21.07.2015р. у справі № 914/1650/15 скасувати з підстав порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права та неповного зясування фактичних обставин, що мають значення у даній справі.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що зі зміною обсягів виробництва електроенергії, обсяги отриманого природного газу були менші, чим оплачені по Договору № ЗЕ2512/ПТ-ПР від 5.12.2012 року. Таким чином відповідач стверджує, що по даному договору виникла переплата в сумі 18 191 386, 02 грн. Заявою № 55 від 06.07.2013 року відповідач просив зарахувати переплату по договору №ЗЕ2512/ПТ-ПР як оплату по даному договору, тобто вчинити дії, передбачені ст. 203 ГКУ та ст. 601 ЦКУ. Однак, як зазначає скаржник відповіді про відмову від зарахування грошових коштів позивач відповідачу не надав, а також не повернув грошові кошти, сплачені по договору, як безпідставно набуті.

Таким чином, Приватне акціонерне товариство «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» вважає, що заборгованість по спірному договору погашена.

Згідно автоматичного розподілу справ КП "Документообіг господарських судів", 13.08.2015р. справу за № 914/1650/15 розподілено до розгляду судді доповідачу Марку Р.І., у складі колегії суддів Желік М.Б. та Костів Т.С.

12.10.2015р. розпорядженнями голови Львівського апеляційного господарського суду вносилися зміни до складу колегії суддів по розгляду даної справи. Відтак, розгляд справи здійснювався колегією суддів у складі головуючого судді Марка Р.І., суддів Мирутенко О.Л., Юрченка Я.О. Зазначеному складу колегії суддів відводів не заявляли.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 17.08.2015р. апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" № 83/2303 від 04.08.2015р. прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 12.10.2015р.

В судове засідання 12.10.2015 року прибув представник позивача, надав пояснення по суті спору, просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що ухвалою суду про призначення справи до розгляду явку представників сторін в судове засідання не визначено обов'язковою, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, відтак, не були позбавлені конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а у справі міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вирішила апеляційну скаргу розглянути за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 12.10.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вирішила, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.12.2012 р. між ОСОБА_3 акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (позивач) та ОСОБА_3 акціонерним товариство ДТЕК Західенерго (відповідач) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 3Е2512-ПР за умовами якого продавець (позивач) зобов'язується передати у власність покупцю (відповідачу) у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які підпадають під дію статті 10 Закону України Про засади функціонування ринку природного газу, а покупець (відповідач) зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 1.1 Договору Відповідач зобовязався приймати та оплачувати газ на умовах цього договору.

31.07.2013 р. між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору купівлі-продажу природного газу від 25.12.2012 р. № 3Е2512-ПР якою було врегульовано ціну газу.

Вищенаведеною додатковою угодою було встановлено, що п.5.2. ст.5. «Ціна газу» викласти у наступній редакції: « 5.2. Ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 3 459, 00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: - збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; - податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 295, 60 грн., крім того ПДВ 20% - 59,12 грн., всього з ПДВ 354, 72 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 3823, 78 грн., крім того ПДВ 20% - 764,76 грн., всього з ПДВ 4 588,54 грн.» (згідно з п.1 Додаткової угоди № 1 від 25.12.2012 р.)

Відповідач взяті на себе зобовязання по оплаті за газ виконував з порушенням строків оплати, у звязку з чим позивач змушений був звернутися з позовом до суду.

Як вбачається з рішення господарського суду Львівської області у справі №914/3158/14 у вересні 2014р. Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося у Господарський суд Львівської області з позовом до ОСОБА_3 акціонерного товариства ДТЕК Західенерго про стягнення 327998 грн. 01 коп. (з яких: 255 251,88 грн. основний борг; 17671,83 грн. пеня; 5685,47 грн. 3% річних; 17867,63 грн. 7% штрафу; 31521,20 грн. - інфляційні).

Рішенням господарського суду Львівської області від 13.11.2014р. у справі №914/3158/14 було задоволено позов ОСОБА_3 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до ОСОБА_3 акціонерного товариства ДТЕК Західенерго в частині стягнення 72746 грн. 13 коп. (з яких: 17671,83 грн. пеня; 5685,47 грн. 3% річних; 17867,63 грн. 7% штрафу; 31521,20 грн. - інфляційні). Провадження у справі в частині стягнення 255251 грн. 88 коп. основного боргу було припинено.

Провадження у справі № 914/3158/14 було припинене, щодо основного боргу в сумі 255251 грн. 88 коп. у звязку з тим, що після порушення провадження у даній справі, відповідачем погашено суму основного боргу у розмірі 255251 грн. 88 коп. Зокрема в рішенні суду зазначено, що 22.10.2014 р. відповідач здійснив оплату за природний газ по договору № ЗЕ2512-ПР від 25.12.2012 р. на суму 255251 грн. 88 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 22.10.2014 р. № НОМЕР_1, а також актом звіряння взаєморозрахунків станом на 24.10.2014 р.

Судами встановлено, що предметом розгляду справи № 914/3158/14 були 3% річних в сумі 5685,47 грн. за період з 14.02.2013р. по 11.08.2014р. та 31521,20 грн. інфляційні втрати за період 11.2013р.- 06.2014р.

Відповідно до ст. 256 ЦКУ Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або

інтересу.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 259 ЦКУ).

Відповідно до п. 9.3 договору, строк у межах якого сторони можуть звертатись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором, у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у пять років.

Позивач просив господарський суд першої інстанції стягнути з відповідача суму в розмірі 19 034,30 грн. на яку змінилась сума боргу внаслідок інфляційних процесів за період 07.2014р. 10.2014р., а також 3% річних в сумі 1 510,53 грн. за період з 12.08.2014р. по 22.10.2014р.

Дослідивши матеріали справи судами встановлено, що період за який позивач просить стягнути 3% річних та інфляційні втрати, не охоплений рішенням суду по справі №914/3158/14.

У відповідності до вимог ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, а згідно ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог статті 610, частини першої статті 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.1 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 17.12.2013р. №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Оскільки рішенням суду по справі №914/3158/14 встановлено, що відповідач взяті на себе зобовязання по оплаті за газ виконував з порушенням строків оплати і заборгованість в сумі 255251 грн. 88 коп. була погашена тільки 22.10.2014р., позивач вправі нараховувати на дану суму боргу 3% річних за період з 12.08.2014р. по 21.10.2014р. та інфляційні втрати за період 07.2014р. 10.2014р.

Судом першої інстанції проведено перевірку правильності здійснених позивачем нарахувань 3% річних та інфляційних втрат та встановлено позивачем допущено помилки при розрахунках. Провівши перерахунок Господарський суд Львівської області встановив, що до стягнення підлягають: 3 % річних 1489, 55 грн. та інфляційні витрати 16942,11 грн..

Судова колегія погоджується з даним перерахунком, оскільки нарахування 3% річних за 22.10.2014р. є неправомірним. Відповідачем 22.10.2014р. було погашено основну заборгованість в повному обсязі, а день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних. Нарахування інфляційних втрат здійснено позивачем на суму боргу з врахуванням індексу інфляції за період з 11.2013р. по 06.2014р., що є неправомірним.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 21.07.2015 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а інші зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює спірні правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст.49 ГПК України покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 33,43, 99, 101, 103, 105 ГПК України, ст.4 ЗУ Про судовий збір, Львівський апеляційний господарський суд ,

П О С Т А Н О В И В :

1. Відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" № 83/2303 від 04.08.2015р. (вх.01-05/3645/15 від132.08.2015р.)

2. Рішення господарського суду Львівської області від 21.07.2015 року в справі за номером 914/1650/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлений 15.10.2015 р.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Мирутенко О.Л.

Суддя Юрченко Я.О.