КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2015 р. Справа№ 910/8388/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання Котовський С.О.

за участю представників:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2015 року

у справі № 910/8388/15 (суддя Домнічева І.О.)

за позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

про зобов'язання вчинити дії та стягнення 137,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Полтавське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про зобов'язання вчинити дії та стягнення 137,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.06.2015 року у справі № 910/8388/15 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням, Полтавське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким зобов'язати відповідача виконати платіжні документи № 1696, № 1708, № 1709, № 1697, № 1704, № 1695, № 1705, № 1706, № 1699, № 1703, № 1701 від 29.01.2015 року про перерахування коштів у сумі 16859,87 грн. з поточного № 9003, платіжні документи № 887, № 888 від 03.02.2015 року про перерахування коштів у сумі 9496,40 грн. з поточного рахунку № 9004, відкритих у Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Надра" Глобинській районній виконавчій дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та стягнути з відповідача пеню в розмірі 137,00 грн.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте на підставі неповного зясування обставин справи та з порушенням норм матеріального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховані положення ч. 6 ст. 36 Закону № 4452, відповідно до яких обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 цієї статті (зокрема, на задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку під час дії тимчасової адміністрації) не поширюються на зобов'язання банку щодо виплати аліментів, пенсій, стипендій, інших соціальних, державних виплат, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, ушкодженням здоров'я або смертю, тощо. Такі зобов'язання виконуються банком у межах його фінансових можливостей у порядку, встановленому нормативно- правовими актами Фонду.

Також, апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав щодо виконання Відповідачем платіжних документів, поданих до визнання Відповідача неплатоспроможним і введення тимчасової адміністрації.

Розпорядження Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2015 року, враховуючи перебування судді Шаптали Є.Ю. на лікарняному, сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі № 910/8388/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А., судді Куксов В.В., Скрипка І.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2015 року зазначену апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд призначено на 19.08.2015 року.

У зв`язку з відпусткою головуючого судді Гончарова С.А. розгляд апеляційної скарги Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 19.08.2015 року не відбувся.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 25.08.2015 року у зв'язку з перебування суддів Куксова В.В., Скрипки І.М. у відпустці, сформовано для розгляду даної апеляційної скарги колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А. судді Авдеєв П.В., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.08.2015 року зазначену апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду та розгляд призначено на 15.10.2015 року.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 15.10.2015 року у зв'язку з виходом судді Авдеєв П.В у відставку, сформовано для розгляду даної апеляційної скарги колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А. судді Пономаренко Є.Ю., Шаптала Є.Ю.

Позивач, згідно з поданим до суду 13.08.2015 року клопотанням, просить апеляційний суд розглянути справу за наявними матеріалами справи без присутності представника позивача.

Сторони до судового засідання, що відбулось 15.10.2015 року, не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності сторін є можливим.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

25.10.2011 року між ПАТ "КБ "Надра" та Глобинською міжрайонною виконавчою дирекцією Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було укладено договір банківського рахунку № 99169 та договір №99169/КБ про встановлення та обслуговування системи дистанційного обслуговування "Клієнт-Банк", який є невід'ємною частиною договору №99169 банківського рахунку.

Відповідно до п. 1.1 договору банківського рахунку з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 13.02.2012 року, Відповідач відкрив Позивачу поточні рахунки № 9003, № 9004 у національній валюті для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та законодавства України і зобов'язувався виконувати розпорядження Позивача про перерахування відповідних сум з рахунків.

Пунктом 4.4 договору передбчено, що Клієнт уповноважує Банк списувати комісії за розрахункові та касові операції в день проведення операції та/або щомісячно згідно з діючими на той момент Тарифами банку; комісію за ведення рахунку - щомісячно, в останній робочий день поточного місяця. Банк самостійно утримує з рахунку Клієнта комісійну винагороду/плату за надані послуги з розрахунково-касового обслуговування та ведення усіх рахунків Клієнта, відкритих в банку, та здійснення дистанційного обслуговування.

Згідно з п. 2.2.3. договору, позивач має право вимагати своєчасного і повного здійснення розрахунків та інших обумовлених цим договором послуг.

Відповідно до п. 2.3.3. договору, відповідач бере на себе зобов'язання своєчасно здійснювати розрахунково-касове обслуговування Позивача (п. 2.З.З.).

Пунктом 4.1. договору встановлено, відповідач здійснює розрахункові операції відповідно до чинного законодавства України та, зокрема, Національного банку України, за умови належного оформлення Позивачем розрахункових документі.

Приписами п. п. 4.2. договору визначено, що операції за розрахунковими документами у гривнях, що надійшли до Відповідача в операційний час (до 17 год. 30 хв.) виконуються Відповідачем того ж дня. Документи, отримані після операційного часу, відмічаються штампом "Вечірня" та "післяопераційний час" та проводяться Відповідачем до 12 год. 00 хв. наступного робочого дня.

Згідно з п. 4.3., позивач може подавати до Відповідача розрахункові документи як у паперовій формі, так і з використанням електронних розрахункових документів, відповідно до окремо укладеного договору.

Відповідно до укладеного між Позивачем і Відповідачем договору про встановлення та обслуговування системи дистанційного обслуговування "Клієнт-Банк" відповідач взяв на себе зобов'язання приймати по відповідних каналах зв'язку платіжні документи Позивача, завірені електронним підписом і зашифровані за допомогою програмного забезпечення та ключових дискет, отриманих від Відповідача (п. 2.22., п. 4.1.)

Приписами п. 4.2. договору, строни домовились, що підписані електронним підписом, зашифровані та передані Відповідачу з допомогою комплексу "Клієнт-Банк" електронні документи мають однакову юридичну силу з документами, оформленими на паперових носіях відповідно до чинного законодавства.

За твердженням позивача він надав відповідачу через систему дистанційного обслуговування "Клієнт-Банк" для виконання наступні платіжні доручення:

-з рахунку № 9003 в операціний час 29.01.2015 платіжні доручення №№ 1696, 1708, 1709, 1697, 1704, 1695, 1705, 1706, 1699, 1703, 1701 на загальну суму 16859,87 грн;

-з рахунку № 9004 в операціний час 03.02.2015 платіжні доручення №№ 887, 888 на суму 9496,40 грн.

Згідно із виписками по рахунках, засвідченими відмітками Відповідача, за 29.01.2015 року та 03.02.2015 року (додаток № 3) зазначені вище платіжні документи були проведені Відповідачем в день їх подання. Але згідно із виписками по рахунках, засвідченими відмітками Відповідача, від 06.02.2015 року (додаток № 4) кошти в загальній сумі 26356,27 грн були повернуті Відповідачем із позначкою "Сторно", як помилково списані.

Отже, платіжні доручення, надані відповідачу для виконання, виконані так і не були.

Відповідно до п. 4.2 Договору, операції за розрахунковими документами в гривнях, що надійшли до банку в операційний час, виконуються банком того ж дня.

Як зазначалось, позовними вимогами у даній справі є зобов'язання відповідача виконати умови Договорів та перерахувати кошти в загальній сумі 26356,27 грн., а саме: 16859,87 грн. з рахунку №9003, 9496,40 грн. з рахунку №9004 та пеню у розмірі 137,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що в порушення умов Договору та норм чинного законодавства України, Банк не виконав взяті на себе зобов'язання за договорами банківського рахунку № 99169 та договором №99169/КБ про встановлення та обслуговування системи дистанційного обслуговування "Клієнт-Банк".

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 статті 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до п. 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до п. 7.1.2. ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1089 Цивільного кодексу України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором, всупереч вимогам чинного законодавства, відповідачем не були виконані платіжні доручення, надані позивачем.

Постановою правління Національного банку України від 05.02.2015 року № 83 Публічне акціонерне товариство " Комерційний банк "Надра" віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.02.2015 року у №26 було розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 06.02.2015 року по 05.05.2015 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.04.2015 року № 85 продовжено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Комерційний банк "Надра" по 05.06.2015 року (включно).

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним щодо інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Приписами п. 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Приписами п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банків.

Пунктом 1 частини 6 статті 36 даного Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Доводи апелянта стосовно того, що судом першої інстанції не враховані положення ч. 6 ст. 36 Закону № 4452, та твердження, що такі зобов'язання виконуються банком у межах його фінансових можливостей у порядку, встановленому нормативно- правовими актами Фонду, колегією суддів не приймається з огляду на наступне.

Так, згідно із зазначеною нормою, обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 цієї статті (зокрема, на задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку під час дії тимчасової адміністрації) не поширюються на зобов'язання банку щодо виплати аліментів, пенсій, стипендій, інших соціальних, державних виплат, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, ушкодженням здоров'я або смертю, тощо.

Зазначені виплати стосуються таких зобов'язань самого банку, а не його клієнтів, до яких відноситься позивач.

Також, згідно ст. 2 Закону кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

А тому, враховуючи дану норму, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та юридичні особи не підпадають під визначення поняття "вкладник" у розумінні вищевказаного Закону. Тому, на них не поширюється виняток з обмеження встановленого пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк, зокрема, зобов'язується виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з п. 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Отже, між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договорів банківського рахунка, які мають майново-грошовий характер, а тому у цьому випадку позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами.

Доводи апелянта стосовно того, що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав щодо виконання Відповідачем платіжних документів, поданих до визнання Відповідача неплатоспроможним і введення тимчасової адміністрації, колегією суддів сприймаються критично з огляду на наступне.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду: припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється; банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку; відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю; укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому ст. 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Приписами ч.ч. 2, 3 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів" вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Положеннями ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 вказаної статті, уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Частиною 1, 2 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"). Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно ч. 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Відповідно п. 4.27 рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05.07.2012 року "Про затвердження Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку", уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за винятком погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують здійснення процедури ліквідації.

Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 року № 83 "Про віднесення ПАТ "Комерційний банк "Надра" до категорії неплатоспроможних" у відповідача запроваджено процедуру тимчасової адміністрації з 06.02.2015 року по 05.05.2015 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги позивача про зобов'язання відповідача виконати платіжні доручення не підлягають задоволенню в силу приписів п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Враховуючи прийняте рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про ліквідацію Банку, задоволення вимог кредиторів банку, зокрема Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, здійснюється виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Отже, позивач не позбавлений можливості захистити свої майнові права за договором банківського рахунку в порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, судовий збір не стягується. (п. 4.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України").

З огляду на викладене позовні вимоги Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності є необґрунтованими та такими, в задоволені яких вірно відмовлено судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 04.06.2015 року у справі № 910/8388/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на рішення господарського суду міста Києва від 04.06.2015 року у справі № 910/8388/15 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на рішення господарського суду міста Києва від 04.06.2015 року у справі № 910/8388/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2015 року у справі № 910/8388/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/8388/15 повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Є.Ю. Пономаренко

Є.Ю. Шаптала