РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2015Справа №910/20486/15

За позовом: державного підприємства "ДЕРЖАВНИЙ ПРОЕКТНИЙ ІНСТИТУТ МІСТОБУДУВАННЯ "МІСЬКБУДПРОЕКТ" м. Полтава";

до: державного підприємства "РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР ПОСЛУГ";

про: стягнення 7.637,53 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Гарківець Л.В. - за довіреністю від 18.05.2015 № 13/05/232;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У :

Державне підприємство "ДЕРЖАВНИЙ ПРОЕКТНИЙ ІНСТИТУТ МІСТОБУДУВАННЯ "МІСЬКБУДПРОЕКТ" м. Полтава" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до державного підприємства "РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР ПОСЛУГ" про стягнення з останнього заборгованості в сумі 7.637,53 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання укладеного між сторонами спору договору від 01.01.2013 № б/н, позивач надав відповідачу комунальні послуги загальною вартістю 5.023,32 грн. Проте відповідач вказані послуги оплатив.

На підставі викладеного, позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги повністю та стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 7.637,53 грн, з яких: 5.023,32 грн - основна заборгованість; 213,07 грн - 3 % річних; та 2.401,14 грн - інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.08.2015 прийнято вказаний позов до розгляду та порушено провадження по справі № 910/20486/15. Розгляд справи призначено на 21.09.2015.

Представником відповідача 21.09.2015 до господарського суду міста Києва подане клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з тимчасово утвореною вакансією юрисконсульта на підприємстві.

В судовому засіданні 21.09.2015 вказане вище клопотання представника відповідача судом задоволено, розгляд справи відкладено на 07.10.2015 в порядку передбаченому ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

До господарського суду міста Києва від відповідача надійшло повторне клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неповним робочим тижнем та відсутністю юриста на підприємстві.

Суд, дослідивши матеріали справи та вказане вище клопотання відповідача, дійшов висновку, що останнє є безпідставним, оскільки останній не надав доказів, які підтверджують поважність причин неявки в засідання суду.

Крім того, відповідач правом наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзиву на позов від останнього до суду не надійшло. Таким чином, відповідно до положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 07.10.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного представника позивача по суті даного спору та дослідивши наявні докази у матеріалах справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між державним підприємством "ДЕРЖАВНИЙ ПРОЕКТНИЙ ІНСТИТУТ МІСТОБУДУВАННЯ "МІСЬКБУДПРОЕКТ" м. Полтава", як балансоутримувачем, (далі - позивач) та державним підприємством "РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР ПОСЛУГ", як орендарем, (далі - відповідач) укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 01.01.2013 № б/н (далі - Договір).

У відповідності до предмету Договору позивач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Гоголя, 25 (далі - будівля), загальною площею 3.666,3 кв. м., а також утримання прибудинкової території, а відповідач бере участь у витратах позивача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих позивачем за цим Договором (п. 1.1 Договору).

Позивач надає відповідачу комунальні послуги за діючими розцінками і тарифами (п. 2.1.2 Договору).

Пунктом 2.2.3 Договору передбачено, що відповідач зобов'язується не пізніше двадцятого числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок позивача за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площу приміщення, на ремонт відповідно до відновної вартості приміщення а також за комунальні послуги.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених названим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами даного спору Договір за своєю правовою природою є договором про надання комунальних послуг. Сторонами спору суду не надано доказів стосовно того, що дія Договору припинена, відтак, Договір станом на момент вирішення спору є чинним.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

На виконання умов Договору позивачем надані відповідачу послуги за укладеним між сторонами спору Договором на загальну суму 10.143,55 грн. Наведена фактична обставина підтверджується актами наданих послуг, які наявні в матеріалах справи у вигляді копій.

Спір між сторонами даної справи виник внаслідок неналежного виконання відповідачем грошового зобов'язання за Договором, відповідач надані позивачем послуги за Договором сплатив частково. Наведена обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 5.023,32 грн.

Крім того позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 213,07 грн - 3 % річних; та 2.401,14 грн - інфляційних втрат.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Приписами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Суд відзначає, жодного підтвердження щодо факту погашення відповідачем перед позивачем заборгованості в сумі 5.023,32 грн, сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 5.023,32 грн.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

А тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат є законними та обґрунтованими.

Надані позивачем розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат є арифметично вірними, а тому вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат у розмірі 2.401,14 грн. та 3 % річних у розмірі 213,07 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і відповідача, який повинен був довести належними засобами доказування факт відсутності порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства "РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР ПОСЛУГ" (02160, м. Київ, проспект Возз'єднання, буд. 15/17; ідентифікаційний код 21537419, з будь якого його рахунку виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь державного підприємства "ДЕРЖАВНИЙ ПРОЕКТНИЙ ІНСТИТУТ МІСТОБУДУВАННЯ "МІСЬКБУДПРОЕКТ" м. Полтава" (36011, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Гоголя, буд. 25; ідентифікаційний код 02497967, на будь який його рахунок виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) основну заборгованість в сумі 5.023 (п'ять тисяч двадцять три) грн 32 коп.; інфляційні втрати в розмірі 2.401 (дві тисячі чотириста одна) грн. 14 коп.; 3 % річних в сумі 213 (двісті тринадцять) грн 07 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14 жовтня 2015 року

Суддя С.В. Балац