ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.10.2015 Справа № 907/787/15

Господарський суд Закарпатської області у складі головуючого судді Ушак І.Г. у відкритому судовому засіданні розглянув справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Асстра Україна", м. Київ до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с. Заріччя Закарпатської області про відшкодування збитків на суму 266983,47 грн.

представники сторін:

позивача - Хоменко А.О., представник за довіреністю;

відповідача - ОСОБА_4, представник за довіреністю

третьої особи - ОСОБА_5, представник за довіреністю

Позивач звернувся до суду з вказаними вимогами, оскільки відповідачем як виконавцем за умовами укладеного сторонами договору про надання транспортно-експедиційних послуг у міжнародному автомобільному сполученні не забезпечено транспортування та збереження вантажу, в результаті чого вантаж через знищення його вогнем не був доставлений вантажоодержувачу. Представник позивача у ході судового розгляду справи наполягає на задоволенні позовних вимог та стягненні з відповідача вартості прийнятого до перевезення та втраченого вантажу у сумі, що становить суму предмета позову. Посилається при цьому на те, що, власне, позивачем відшкодовано своєму замовнику - фірмі «Asstra Torwarding AG", Швейцарія - вартість знищеного вантажу (платіжне доручення в іноземній валюті від 10.07.15 про перерахування суми 1023693,48 російських рублів, що станом на зазначену дату за офіційним курсом НБУ становило 266983,47 грн.).

Відповідач письмовим відзивом та його представник усними поясненнями у ході судового розгляду, не заперечуючи фактичних обставин справи щодо втрати вантажу внаслідок пожежі, заперечують проти заявлених позовних вимог, вважаючи, що власні зобов'язання за договором про надання транспортно-експедиційних послуг щодо організації виконання зазначених послуг відповідач як експедитор виконав, організувавши перевезення автомобільним транспортом (а/м з державними номерними знаками НОМЕР_1/НОМЕР_2) перевізника ФОП ОСОБА_2. Вважає відсутньою власну вину у втраті вантажу, оскільки вантаж позивача був знищений вогнем в результаті пожежі, яка сталася внаслідок загорання транспортного засобу перевізника, який за умовами договору з відповідачем про перевезення відповідає за вантаж з моменту його прийняття до перевезення і до моменту видачі вантажоодержувачу, а також відповідає за втрату вантажу.

04.08.15 ухвалою суду в порядку ст. 27 Господарського процесуального кодексу України (ГПКУ) залучено до участі у справі фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (ФОП ОСОБА_2), як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Представник третьої особи письмовими та усними поясненнями у ході судового розгляду справи, не заперечуючи наведених позивачем фактичних обставин, які послугували підставою пред'явлення позову, заперечує проти позовних вимог. Посилається при цьому на те, що пожежа, внаслідок якої втрачено вантаж, сталася за відсутності протиправних дій та вини перевізника і експедитора, а обставини, які спричинили пожежу відносяться до обставин непереборної сили, що за змістом і договору про перевезення (п.8.1) і договору про надання транспорно-експедиційних послуг (8.1) є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання зобов'язань.

Посилається також на те, що позивач як виконавець за умовами укладеного з фірмою «Asstra Torwarding AG" договору про надання транспортних експедиторських послуг (п. 8.1) також звільняється від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов'язань спричинених обставинами непереборної сили, зокрема, пожежі, відтак - сплата, за його твердженням, фірмі «Asstra Torwarding AG" вартості знищеного вантажу не було його обов'язком.

Крім того, спростовує твердження позивача про відшкодування ним фірмі «Asstra Torwarding AG" вартості втраченого вантажу з огляду на призначення платежу зазначене у платіжному дорученні, на яке посилається позивач.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд встановив наступне.

Спірні у даній справі відносини виникли внаслідок здійснення господарських операцій з купівлі-продажу товару (меблів дерев'яних) та його доставки до кінцевого споживача, учасниками яких були ТОВ «ВГСМ», ТОВ «ІКЕА Торг» (відповідно - продавець та покупець товару), фірма «Asstra Torwarding AG", ТОВ «Асстра Україна», ФОП ОСОБА_6 (замовники, експедитори перевезення товару) ФОП ОСОБА_2 (перевізник товару).

Так, матеріалами справи встановлено, що 10.10.12 ТОВ «ВГСМ» як продавцем та ТОВ «ІКЕА Торг» як покупцем укладено контракт № 129 на поставку товарів, перевезення яких згідно розділу 6 можуть здійснювати різні компанії.

2.08.10 фірма «Asstra Torwarding AG" (замовник) та ТОВ «Асстра Україна» (виконавець) уклали договір про надання транспортно-експедиційних послуг про перевезення вантажів в міжнародному автомобільному сполученні № AUZ 158.10 (далі - договір ТЕП-1), за умовами якого (п. 6.2) виконавець не несе відповідальності за будь-які збитки, які виникли внаслідок дії будь-якої причини, уникнути якої виконавець не може і наслідкам яких він не може запобігти застосуванням всіх розумних зусиль.

Пунктом 8.1 цього ж договору визначено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов'язань по цьому договору, якщо це невиконання стало наслідком обставин непереборної сили, таких як пожежі, повені і таке інше. Інформація про пожежу повинна бути підтверджена компетентним органом тієї країни, де виникли зазначені обставини.

21.05.13 ТОВ «Асстра Україна» (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець) уклали договір про надання транспортно - експедиційних послуг у міжнародному автомобільному сполученні № 21/05/2013 (далі - договір ТЕП-2), за умовами якого виконавець зобов'язується від свого імені та за рахунок замовника укласти один або декілька договорів перевезень в міжнародному автомобільному сполученні, тим самим організувавши та забезпечивши транспортування вантажів замовника (або його контрагентів) відповідно до його письмових вказівок-доручень, які оформляються у вигляді транспортних замовлень та стають невід'ємною частиною договору, а замовник, в свою чергу, зобов'язується сплатити виконавцю винагороду за виконання згаданого доручення.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що виконавець несе відповідальність за своєчасну доставку вантажу у цілісному та збереженому стані та у відповідності до умов цього договору, та повну матеріальну відповідальність за вантаж з моменту його отримання до моменту передачі вантажу одержувачу, а також несе відповідальність за втрату прийнятого до перевезення вантажу.

Пунктом 8.1 цього договору передбачено, що сторони повністю звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання зобов'язань за даним договором, якщо таке невиконання стало наслідком обставин нездоланної сили (форс- мажор).

9.04.14 ФОП ОСОБА_1 (експедитор) та ФОП ОСОБА_2 (перевізник) уклали договір № 09/04/2014 про перевезення вантажів у міському, міжміському та міжнародному сполученні (далі - договір перевезення), п 2.2. якого сторони визначили, зокрема, що умови перевезення за даним договором ґрунтуються на положеннях Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ), Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом України, іншими міжнародними угодами та діючими нормативними актами України.

Як встановлено матеріалами справи, на виконання договору ТЕП-2, договору перевезення ТОВ «Асстра Україна», ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2 погодили шляхом підписання 29.09.14 заявки на перевезення та 02.10.14 транспортного замовлення № 64 на організацію перевезення вантажу (меблі дерев'яні) за маршрутом Великий Бичків (Україна) - Хоругвіно (Російська Федерація) на транспортному засобі ФОП ОСОБА_2 - автомобілі з причіпом з державними номерними знаками НОМЕР_1 / НОМЕР_2.

Перевізник - ФОП ОСОБА_2 - згідно даних міжнародної товарно-транспортної накладної № 4044675 від 02.10.2014 р. (далі - CMR) прийняв до перевезення вантаж вартістю 1 023 693,48 російських рублів (рахунок (інвойс) №99/2014 від 30.09.2014 p), відправником якого було ТОВ «ВГСМ» (Україна), а одержувачем - ТОВ «ІКЕА ТОРГ» (Російська Федерація).

6.10.14 біля пункту пропуску через державний кордон України Нові Яриловичі виникла пожежа автомобіля НОМЕР_1 та причеп НОМЕР_3, яка о 05 год. 45 хв. 6.10.14 була ліквідована силами підрозділу МНС України, про що складено відповідний акт від 07.10.14. За даними цього акту пожежею знищено автомобіль, причіп, вантаж, документи водія, страхові поліси та інші документи та встановлено коротке замикання електропроводки вантажного автомобіля як ймовірну причину пожежі.

7.10.14 Ріпкінським райвідділом Управління ДСНС України в Чернігівські області ДСНС України видана довідка № 01-657/432 про факт наведеної пожежі та її причину - коротке замикання електропроводки автомобіля.

31.08.15 Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою ТПП України видано експертний висновок серії ЧН № 039200 ЧК-343, відповідно до якого обставини, які спричинили виникнення пожежі транспортного засобу та вантажу, є обставинами непереборної сили, передбачити, вплинути та відвернути які перевізник не міг.

За таких обставин вантаж прийнятий від ТОВ «ВГСМ» до перевезення ФОП ОСОБА_2 за умовами договору перевезення з ФОП ОСОБА_1 був втрачений внаслідок пожежі та не був доставлений вантажоодержувачу ТОВ «ІКЕА Торг», про що ФОП ОСОБА_1 повідомив замовника перевезення за умовами договору ТЕП-2 -- ТОВ «Асстра Україна» - позивача у справі.

Наведені обставини, які не заперечуються ніким з учасників процесу, послугували підставою пред'явлення позивачем даного позову до ФОП ОСОБА_1 з вимогами про відшкодування збитків на суму, що становить вартість втраченого товару - 266983,47 грн., яка визначена позивачем як еквівалент 1023693,48 російських рублів за офіційним курсом НБУ.

Спірні відносини сторін у даній справі - ТОВ «Асстра Україна» та ФОП ОСОБА_1 - з огляду на їх предмет є правовідносинами суб'єктів господарювання, що виникли з договору ТЕП-2, стосуються надання транспортно-експедиторських послуг при перевезеннях вантажів у міжнародному автомобільному сполученні та регулюються відповідними приписами цивільного та господарського законодавства, Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

Так, приписами ст. 929 ЦК України встановлено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу; договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Експедитор має право згідно ст. 932 ЦК України залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб; у разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Згідно ст. 934 ЦК України за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Приписами ст. 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», сфера дії якого поширюється на відносини, що виникають при транспортному експедируванні вантажів усіма видами транспорту,крім трубопровідного, визначено, за невиконання або неналежне виконання обов'язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування.

За приписами ст.ст .610,611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Особа, яка порушила зобов'язання, згідно ст. 614 ЦК України несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом, та є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, згідно ст. 617 ЦК України, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

За приписами ст. 623 ЦКУ боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодовувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

За приписами ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання; учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, у ході судового розгляду встановлено, що відповідач як експедитор за договором ТЕП-2 не виконав зобов'язання за договором перед замовником - позивачем у справі, - оскільки організувавши за замовленням останнього перевезення вантажу, не забезпечив його доставку одержувачу внаслідок втрати вантажу.

Разом з тим, встановлено, що втрата вантажу - його знищення внаслідок пожежі - відбулося за відсутності вини як експедитора, так і перевізника, що стверджується актом про пожежу від 7.10.14, довідкою Ріпкінського райвідділу Управління ДСНС України в Чернігівські області ДСНС України № 01-657/432 від 7.10.14, а також експертним висновком від 31.08.15 Чернігівської регіональної торгово-промислової палати ТПП України, за змістом якого встановлено, що обставини, які спричинили виникнення пожежі транспортного засобу та вантажу, є обставинами непереборної сили, передбачити, вплинути та відвернути які перевізник не міг. Позивачем наведене не спростовано.

Таким чином, суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись наведеними приписами чинного законодавства, що регулює спірні відносини, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та відмову у стягненні з відповідача заявлених сум збитків через відсутність його вини у порушенні господарського зобов'язання, яким мотивовано позов, та наявністю обставин непереборної сили.

Судові витрати за розгляд справи судом за змістом ст.ст. 44- 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4-3, 22, 33, 43, 44-49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,

суд вирішив:

1. У позові відмовити повністю.

2.Судові витрати покласти на позивача.

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку передбаченому цим же кодексом. Повний текст рішення складено 12.10.15

Суддя Ушак І.Г.