КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2015 р. Справа№ 910/9712/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Ільєнок Т.В.

Куксова В.В.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.,

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 13.10.2015 року по справі № 910/9712/15 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" на рішення господарського суду міста Києва від 22.06.2015 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 26.06.2015 року) по справі № 910/9712/15 (суддя Лиськов М.О.).

За позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова"

про відшкодування шкоди в порядку регресу 23 709,52 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" про відшкодування збитків в сумі 23 709,52 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.06.2015 року у справі № 910/9712/15 позов задоволено частково. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" страхове відшкодування в сумі - 22 709,52 грн. та судовий збір в сумі 1 749,90 грн.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, відповідач, приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Нова", звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду та просить скасувати рішення та прийняти нове, яким у позові відмовити повністю.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду обставинам справи.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" по справі № 910/9712/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Яковлєва М.Л., суддів Ільєнок Т.В., Куксов В.В.

У зв'язку з перебуванням судді Куксова В.В. у відпустці розпорядженням секретаря палати Київського апеляційного господарського суду від 11.08.2015 року здійснено заміну судової колегії та для розгляду апеляційної скарги по справі № 910/9712/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Ільєнок Т.В. та Тарасенко К.В.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 13.08.2015 року по справі № 910/9712/15 відновлено приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Нова" строк на подання апеляційної скарги та провадження її до провадження і призначено перегляд рішення на 13.10.2015 року.

09.10.2015 року від приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" на підставі ст. 96 ГПК України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивача просить у задоволенні апеляційної скарги відповідача на рішення господарського суду міста Києва від 22.06.2015 року у справі № 910/9712/15 відмовити повністю, а рішення залишити без змін.

У зв'язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 року здійснено заміну судової колегії та для розгляду апеляційної скарги по справі № 910/9712/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Куксов В.В. та Ільєнок Т.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 року по справі № 910/9712/15 прийнято апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" до провадження зазначеною колегією.

Представник позивача в судовому засіданні надавав свої пояснення та просив рішення господарського суду міста Києва від 22.06.2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" - без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення №049 від 25.08.2015 року.

Колегією суддів враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 98 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Колегією суддів враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, виступ представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду міста Києва від 22.06.2015 року по справі № 910/9712/15 - слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Слід зазначити, що відповідно ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.08.2012 року між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (позивач, страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування автотранспорту № 3622533/05АВ (а.с. 20-29).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про страхування" визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування", є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до договору добровільного страхування автотранспорту № 3622533/05АВ страхувальником взято під страховий захист майнові інтереси страховика, що пов'язані із страховим випадком-подією, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Об'єктом договору добровільного страхування визначено транспортний засіб "Chevrolet", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

11.07.2013 року в м. Сімферополь відбулося зіткнення автомобіля "Chevrolet", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля "ВАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що знаходився під керуванням ОСОБА_4.

В результаті ДТП "Chevrolet", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, було пошкоджено, що підтверджується довідкою ДАІ Сімферопольського РУ ГУ МВС України (а.с. 43).

Відповідно до постанови Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 09.08.2013 року по справі № 105/4035/13-п ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. (а.с. 46).

Відповідно до ст. 354 Господарського кодексу України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Тобто, за укладеним договором одна сторона за договором зобов'язалася за винагороду (страховий внесок), котра сплачується іншою стороною, відшкодувати їй збитки, завдані застрахованому транспортному засобові в результаті настання визначеного договором страхового випадку.

01.05.2013 року між ОСОБА_5 (страховик) та приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Нова" (страхувальник, відповідач) укладено поліс № АС2246040 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким застраховано транспортний засіб ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до звіту № 5802-07/13, складеного закритим акціонерним товариством Український центр після аварійного захисту «Експерт-Сервіс», матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження в результаті ДТП складає 27 161,62 грн. (а.с. 55-64).

05.08.2013 року було складено страховий акт з розрахунком страхового відшкодування відповідно до якого відшкодування складає 23 709,52 грн. (а.с. 48-50).

Таким чином, позивач виплатив суму страхового відшкодування в розмірі 23 709,52 грн. (а.с. 53).

Отже, до позивача перейшло в межах вказаної суми 23 709,52 грн. право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки, вина ОСОБА_5 встановлена у судовому порядку, тому шкода, заподіяна внаслідок ДТП ним і відшкодовується, так як відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Автомобіль ВАЗ, державний реєстраційний № НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди, застрахований відповідачем за Полісом № АС2246040.

14.03.2013 року в порядку досудового врегулювання спору позивач направив на адресу відповідача регресну вимогу № 1190/1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП в порядку регресу на суму 23 709,52 грн.

Однак, останній на заяву не відреагував, грошових коштів в порядку регресу не перерахував.

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної' пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Оскільки, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків, які становлять 23 709,52 грн., то відповідач повинен відшкодувати позивачу дану суму.

Разом з тим, відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (стаття 9 Закону України "Про страхування").

Франшиза становить - 1000,00 грн.

Таким чином, виходячи із розміру реально завданих збитків в межах суми, що перейшла до позивача та за мінусом встановленої франшизи відповідач повинен відшкодувати позивачу 22 709,52 грн.

Внаслідок цього, доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення місцевого суду.

За правилами ст. 4-7 ГПК України, судове рішення приймається колегіально за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та подати до суду відповідні докази.

Як встановлено ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Виходячи з викладеного вище, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду міста Києва від 22.06.2015 року у справі № 910/9712/15 - залишається без змін.

З огляду на вищезазначене, керуючись ст. ст. 4-7, 33, 43, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" на рішення господарського суду міста Києва від 22.06.2015 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 26.06.2015 року) по справі № 910/9712/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 22.06.2015 року у справі № 910/9712/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/9712/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Т.В. Ільєнок

В.В. Куксов