РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2015Справа №910/21759/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Капіталоінвест"

до 1) Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк «Київ"

2) Публічного акціонерного товариства "Київська пересувна механізована колона-2"

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Стокмастер"

4) Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина - Інвест»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

1) приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Грек Анжеліка Василівна,

2) приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бердеса Максим Олександрович

про витребування з незаконного володіння, визнання права власності та визнання недійсним договору іпотеки

Суддя Демидов В.О.

представники сторін:

від позивача - не прибув;

від відповідача 1 - не прибув

від відповідача 2 - Глушакова (довіреність № 120 від 29.07.2014)

від відповідача 3 - не прибув

від третьої особи 1 - не прибув

від третьої особи 2 - не прибув

ВСТАНОВИВ:

20.08.2015 позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою, в якій просить:

- витребувати з незаконного володіння Публічного акціонерного товариства "Київська пересувна механізована колона - 2" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Капіталоінвест" майнові права на трикімнатну квартиру під номером АДРЕСА_1, загальною площею - 124,00 кв. м.; майнові права на двокімнатну квартиру під номером АДРЕСА_2, загальною площею - 154,20 кв. м.;

- визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Капіталоінвест" право власності на майнові права на трикімнатну квартиру під номером АДРЕСА_1, загальною площею - 124,00 кв. м.; майнові права на двокімнатну квартиру під номером АДРЕСА_2, загальною площею - 154,20 кв. м.;

- визнати недійсним договір іпотеки від 22.11.2010, укладений між Публічним акціонерним товариством "Київська пересувна механізована колона - 2" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Стокмастер", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бердесом М. О., зареєстрований в реєстрі за № 3684, в частині передачі в іпотеку Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Стокмастер" майнових прав на трьохкімнатну квартиру під номером АДРЕСА_1, загальною площею - 124.00 кв. м.; майнових прав на двокімнатну квартиру під номером АДРЕСА_2, загальною площею - 154,20 кв. м.

Ухвалою Господарського суд міста Києва від 21.08.2015 до участі у справі залучено третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грек Анжеліку Василівну та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бердеса Максима Олександровича, а також призначено розгляд справи на 10.09.2015.

В обґрунтування вимог позову позивач послався на те, що під час укладення ПАТ «АКБ Київ» та відповідачем 2 договору міни від 07.08.2009, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В., зареєстрованого у реєстрі за № 2242, без відома та згоди позивача відчужені належні йому майнові права на спірні квартири.

09.09.2015 через канцелярію Господарського суду м. Києва від відповідача 2 надійшла заява про застосування позовної давності.

В судове засідання позивач, відповідач 1, відповідач 3, третя особа 1 та 2 не прибули, причин неявки суду не повідомили, повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва до участі у справі як 4 відповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Київщина-Інвест».

05.10.2015 позивачем суду надано письмову заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд витребувати з володіння ТОВ «Київщина-Інвест» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталоінвест» квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 127,70 кв. м.; житловою площею 57,10 кв. м, та квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 154,90 кв. м, житловою площею 63,40 кв. м, визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Капіталоінвест» право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 127,70 кв. м.; житловою площею 57,10 кв. м, та квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 154,90 кв. м, житловою площею 63,40 кв. м, а також визнати недійсним договір іпотеки від 22.11.2010, укладений між Публічним акціонерним товариством "Київська пересувна механізована колона - 2" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Стокмастер", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бердесом М. О., зареєстрований в реєстрі за № 3684, в частині передачі в іпотеку Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Стокмастер" майнових прав на трьохкімнатну квартиру під номером АДРЕСА_1, загальною площею - 124.00 кв. м.; майнових прав на двокімнатну квартиру під номером АДРЕСА_2, загальною площею - 154,20 кв. м.

Ухвалою Господарського суду міста Києва вказана заява «про зміну позовних вимог» розцінена судом як заява про зміну предмету позову та прийнята до розгляду.

Письмовим відзивом на позов відповідач -2 проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що позивачеві найпізніше 15.03.2010 стало достовірно відомо про факт укладення договору міни від 07.08.2009 між ПАТ «АКБ Київ» та відповідачем 2, оскільки листом від 12.03.2010 № 73 відповідач 2 повідомив позивача про факт укладення договору міни рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. За доводами відповідача 2 позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом. Крім того, відповідач 2 зазначив, що він не може бути відповідачем за позовом про визнання недійсним договору іпотеки, оскільки не є стороною даного правочину. Також відповідач 2 послався на факт повної та своєчасної сплати вартості придбаних у позивача спірних квартир, що, за доводами відповідача 2, підтверджено складеною позивачем довідкою від 30.03.2007 про оплату майнових прав на квартири.

Письмовими поясненнями по суті спору відповідач 1 проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що він не є належним відповідачем за позовом.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, вислухавши присутніх під час судового розгляду справи представників учасників судового процесу, суд встановив такі фактичні обставини.

12.09.2003 між Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією, Комунальним підприємством «Печерськ-Інвест» та Відкритим акціонерним товариством «Автомобільна компанія «Укртранс» укладено договір № 315 участі у будівництві житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним гаражем (місцями для паркування машин) на АДРЕСА_2.

Предметом вказаного договору є співробітництво його сторін з будівництва житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним гаражем (місцями для паркування машин) на земельній ділянці, що розташована на розі АДРЕСА_2

Відповідно до умов вказаного договору інвестування ВАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» як Генеральний підрядник забезпечувало фінансування робіт з виготовлення проектно-кошторисної документації з будівництва об'єкта з оформленням права власності після введення об'єкта в експлуатацію. Фінансування робіт здійснювалося ВАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» шляхом залучення коштів від юридичних та фізичних осіб.

Відповідно до п. 6.3 договору інвестування ВАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» при безпосередньому сприянні Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Печерськ-Інвест» забезпечує передачу житла третім особам, що брали дольову участь у будівництві згідно з долями, зафіксованими у відповідних договорах інвестування будівництва.

16.08.2004 між ВАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» та позивачем укладений договір № 2 про інвестування будівництва житла (далі за текстом - Договір № 2), відповідно до умов якого позивач зобов'язався здійснити інвестування будівництва житлового будинку з вбудовано - прибудованими приміщеннями та підземним гаражем (місцями для паркування машин) на АДРЕСА_2, а ВАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» зобов'язалося здійснити капітальне будівництво будинку своїми або залученими силами за власні або залучені кошти і надати позивачеві усі необхідні документи для оформлення права власності на об'єкт інвестування за умови виконання позивачем інвестиційних зобов'язань за договором у повному обсязі.

Об'єктом інвестування за договором № 2 є майнові права на квартири загальною площею 813,70 кв. м (відповідно до Додаткової угоди від 19.11.2007 № 4 до договору № 2 та Акту від 19.11.2007, Додатку № 1 до договору № 2), у тому числі і майнові права на трикімнатну квартиру під номером АДРЕСА_1, загальною площею - 124,00 кв. м.; майнові права на двокімнатну квартиру під номером АДРЕСА_2, загальною площею - 154,20 кв. м.

У повному обсязі виконавши умови договору № 2, позивач став власником майнових прав на зазначені вище майнові права на квартири № НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

03.03.2007 між позивачем та АКБ «Київ» (нині - ПАТ «АКБ «Київ») укладений договір № 168 купівлі-продажу майнових прав на квартири (далі за текстом - договір № 168), предметом якого є майнові права на квартиру № 168.

За доводами позивача, викладеними у позовній заяві, відповідно до п.п. 2.1-2.4 договору № 168 вартість продажу майнових прав на об'єкт становить 5760 грн. 00 коп. за 1 кв. м площі, а всього 714240 грн. 00 коп.

Разом з тим, як встановлено судом, відповідно до умов пункту 2.1 договору № 168 майнові права на об'єкт продаються за ціною 5760 грн. 00 коп. за 1 кв. м площі, в тому числі ПДВ - 960 грн. 00 коп., а загальна вартість майнових прав на об'єкт становить 684864 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ у розмірі 114144 грн. 0 коп.

Відповідно до пункту 2.2. договору відповідач 1 повинен був здійснити оплату майнових прав до 02.04.2007 включно. Остаточна загальна вартість об'єкта визначається після введення об'єкта в експлуатацію за даними БТІ у м. Києві з врахуванням п. 4 договору № 168, відповідно до якого у разі зміни фактичної площі об'єкта на момент його прийняття Покупцем від Продавця загальна вартість майнових прав за договором підлягає відповідному коригуванню за ціною згідно договору до моменту підписання акту приймання-передачі введеного в експлуатацію об'єкта.

Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки про оплату майнових прав на квартири від 30.03.2007 (том справи 1, а.с. 41) АКБ «Київ» у повному обсязі виконано умови договору № 168 та сплачено вартість майнових прав на квартиру у загальному розмірі 684864 грн. 00 коп. Вказана довідка підписана директором позивача ОСОБА_4

30.03.2007 позивач та відповідач 1 склали акт приймання-передачі майнових прав та зазначили, що відповідно до п. 3.2.4 договору № 168 позивач передав, а відповідач прийняв майнові права на об'єкт - 1 квартиру № 168 загальною площею 118,90 кв. м вартістю 684864 грн. 00 коп. Вказаний акт відповідачем 2 додано до відзиву на позовну заяву.

Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 31.01.2008 до договору № 168 внаслідок змін у проектно-кошторисній документації сторонами договору № 168 змінено номер квартири, майнові права на яку придбані відповідачем 1, зНОМЕР_3 на № НОМЕР_1. Вказаною додатковою угодою змінено вартість майнових прав на квартиру з 684864 грн. 00 коп. на 714240 грн. 00 коп. та зазначено, що покупець здійснює оплату за договором шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця 684864 грн. 00 коп. до 02.04.2007 включно, а різницю загальної вартості майнових прав - 29376 грн. 00 коп., до моменту введення об'єкту в експлуатацію.

Відповідно до умов пункту 3.5.2 договору № 168 після здійснення 100% оплати відповідно до пункту 2.2 договору та до моменту введення будинку в експлуатацію покупець має право відступити за згодою продавця свої права за даним договором на користь третіх осіб за згодою продавця.

05.05.2005 між позивачем як продавцем та ОСОБА_5 укладено Інвестиційний договір № 1-ДБ, відповідно до умов пункту 1.1 якого ОСОБА_5 за рахунок власних та/або залучених грошових коштів здійснює інвестування будівництва квартири у будинку, що будується на розі АДРЕСА_2 з метою отримання права власності на об'єкт після введення будинку в експлуатацію. Відповідно до пункту 1.4 зазначеного договору номер секції будинку - 1, номер квартири - 5/3-В, поверх - 5, кількість кімнат - 3, загальна площа - 153,61 кв. м.

Додатковою угодою № 1 від 01.02.2007 до договору інвестування від 05.05.2005 № 1-ДБ прізвище покупця ОСОБА_5 змінено на ОСОБА_5 - ОСОБА_5, а також визначено технічні характеристики об'єкта будівництва: номер секції будинку - 1, номер квартири - 9, поверх - 3, кількість кімнат - 2, загальна площа - 150,10 кв. м. Загальна вартість об'єкта - 645430 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 4.1.4 Інвестиційного договору № 1-ДБ від 05.05.2005 інвестор має право відступити майнові права на квартиру на користь третіх осіб тільки за згодою позивача за умови здійснення інвестування 100% загальної площі квартири.

Відповідно до п. 3.2.2 Інвестиційного договору № 1-ДБ від 05.05.2005 при інвестуванні Інвестором 100% загальної площі квартири позивач повинен видати Інвестору довідку про інвестування 100% площі квартири.

01.03.2007 ОСОБА_5 здійснено платіж за договором № 1-ДБ від 05.05.2005 у сумі 645430 грн. 00 коп.

У підтвердження факту повної сплати майнових прав за договором № 1-ДБ від 05.05.2005 та їх переходу до ОСОБА_5 - ОСОБА_5 позивачем видано довідку від 01.01.2007, яку позивачем надано до матеріалів справи.

30.03.2007 між ОСОБА_5, ОСОБА_8, позивачем та відповідачем 1 укладено договір № 1 про відступлення права вимоги.

Відповідно до договору від 30.03.2007 № 1 про відступлення права вимоги ОСОБА_5 відступила ОСОБА_8, а остання набула право вимоги на отримання у власність квартири АДРЕСА_3, яке належить ОСОБА_5 на підставі інвестиційного договору № 1-ДБ від 05.05.2005.

Додатковою угодою № 2 до договору від 30.03.2007 № 1 про відступлення права вимоги пункти 1.4, 2.2. вказаного договору змінено та зазначено технічні характеристики об'єкта: двокімнатна квартира АДРЕСА_2 загальна площа квартири - 154,20 кв. м. Загальна вартість об'єкта - 663060 грн. 00 коп.

06.02.2009 між ОСОБА_8 та відповідачем 1 укладено Угоду про передачу майнових прав в рахунок погашення боргу. Відповідно до п. 1.4 вказаної Угоди ОСОБА_8 передала АКБ «Київ» в рахунок погашення боргу, а останній прийняв майнові права за інвестиційним договором № 1-ДБ від 05.05.2005, додаткових угод до нього та договору № 1 про відступлення права вимоги від 30.03.2007 на отримання у власність квартири АДРЕСА_2, загальна площа квартири - 154,20 кв. м.

Майнові права, визначені пп. 1.3., 1.4 Угоди, переходять до відповідача 1 з моменту підписання Угоди та передаються за актом приймання-передачі. Акт приймання-передачі майнових прав підписаний 06.02.2009.

Таким чином, відповідач 1 є стороною Інвестиційного договору від 05.05.2005 № 1-ДБ.

07.08.2009 між відповідачем 1 та Акціонерним товариством "Київська пересувна механізована колона-2", правонаступником якого є відповідач 2, укладено договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В. за реєстровим № 2242, відповідно до п. 1.1 якого відповідач 1 зобов'язується передати Акціонерному товариству "Київська пересувна механізована колона-2" у власність належні відповідачу 1 майнові права на нерухоме майно, а АТ "Київська пересувна механізована колона-2" взамін також зобов'язується передати відповідачу 1 у власність належні йому квартири в обмін на належні відповідачу 1 майнові права на нерухоме майно. Міна проводиться з грошовою доплатою.

Умовами договору сторони погодили, що у власність відповідача 1 переходить нерухоме майно - перелічені у договорі квартири , у власність АТ "Київська пересувна механізована колона-2" переходять майнові права, зокрема, на квартири під номерами АДРЕСА_1; квартиру під номером АДРЕСА_2.

Оскільки загальна вартість майна, яке передається АТ "Київська пересувна механізована колона-2" у власність відповідача 1, складає 88314150,00 грн., а загальна вартість майнових прав, що передаються відповідачем 1 у власність сторони 2 складає 88525491,22 грн., пунктом 1.4 договору сторонами погоджено, що відповідач 1 зобов'язується доплатити АТ "Київська пересувна механізована колона-2" в строк до 10.08.2009 грошові кошти в сумі 211341,22 грн.

До матеріалів справи відповідачем 2 надано лист від 12.03.2010 № 73, яким відповідач 2 повідомив позивача про факт укладення договору міни від 07.08.2009 та просило позивача внести зміни до реєстру власників майнових прав на нерухоме майно будинку, що будується на перетині АДРЕСА_2 Вказаний лист вручено адресату (позивачу у справі) 15.03.2010, про що свідчить надане до справи повідомлення від 15.03.2015 про вручення поштового відправлення уповноваженій особі позивача.

В подальшому спірне майно (квартири № 3 та № НОМЕР_1) стали предметом договору іпотеки від 22.11.2010, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бердес М.О., реєстрований номер 3684. Іпотекодержателем за договором іпотеки є ТОВ «Компанія з управління активами «Стокмастер». Іпотекодавцем за договором іпотеки є АТ "Київська пересувна механізована колона-2".

Відповідно до пункту 2.1 договору іпотеки іпотекою забезпечується виконання АТ "Київська пересувна механізована колона-2" як позичальником його зобов'язань перед Іпотекодержателем, що полягають у своєчасному поверненні кредитних коштів, сплати відсотків за їх користування та можливих штрафних санкцій і пені в порядку, передбаченому кредитним договором.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.07.2014 у справі № 5011-57/7788-2012 відмовлено у повному обсязі у задоволенні позову ПАТ «АКБ «Київ» до Публічного акціонерного товариства „Київська пересувна механізована колона - 2 " про визнання недійсним укладеного сторонами договору міни від 07.08.2009. Вказане судове рішення залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.07.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 22.12.2014 у справі № 5011-57/7788-2012.

Після порушення провадження у справі № 910/21759/15 спірне майно (квартири) було відчужене на користь ТОВ «Київщина-Інвест».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2015 у даній справі вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на спірне майно - квартиру АДРЕСА_1, та квартиру АДРЕСА_2.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у задоволенні позову у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В обґрунтування вимог позову позивач послався умови пунктів 2.1-2.6 укладеного між позивачем та ОСОБА_5 Інвестиційного договору № 1-ДБ від 05.05.2005, а також пункти 2.1.- 2.4 укладеного позивачем та відповідачем договору № 168, якими визначено загальну вартість придбаних відповідачем 1 та ОСОБА_5 спірних квартир, а також на те, що під час укладення ПАТ «АКБ Київ» та відповідачем 2 договору міни від 07.08.2009, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В., зареєстрованого у реєстрі за № 2242, без відома та згоди позивача відчужені належні йому майнові права на спірні квартири. За таких обставин позивач просить визнати недійсним укладений в подальшому між ПАТ «АКБ «Київ» та ПАТ «Київська пересувна механізована колона - 2» договір іпотеки від 22.11.2010, визнати за ТОВ «Капіталоінвест» право власності на спірне майно та на підставі ст. 388 Цивільного кодексу України витребувати з володіння ТОВ «Київщина-Інвест» спірні квартири.

За доводами позивача, викладеними у позовній заяві, відповідно до п.п. 2.1-2.4 укладеного між позивачем та відповідачем 1 договору № 168 вартість продажу майнових прав на об'єкт становить 5760 грн. 00 коп. за 1 кв. м площі, а всього 714240 грн. 00 коп.

Разом з тим, як встановлено судом, відповідно до умов пункту 2.1 договору № 168 майнові права на об'єкт продаються за ціною 5760 грн. 00 коп. за 1 кв. м площі, в тому числі ПДВ - 960 грн. 00 коп., а загальна вартість майнових прав на об'єкт становить 684864 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ у розмірі 114144 грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 2.2. договору відповідач 1 повинен був здійснити оплату майнових прав до 02.04.2007 включно. Остаточна загальна вартість об'єкта визначається після введення об'єкта в експлуатацію за даними БТІ у м. Києві з врахуванням п. 4 договору № 168, відповідно до якого у разі зміни фактичної площі об'єкта на момент його прийняття Покупцем від Продавця загальна вартість майнових прав за договором підлягає відповідному коригуванню за ціною згідно договору до моменту підписання акту приймання-передачі введеного в експлуатацію об'єкта.

Матеріалами справи підтверджено, що додатковою угодою № 1 від 01.02.2007 до договору інвестування від 05.05.2005 № 1-ДБ прізвище покупця ОСОБА_5 змінено на ОСОБА_5 - ОСОБА_5, а також визначено технічні характеристики об'єкта будівництва: номер секції будинку - 1, номер квартири - 9, поверх - 3, кількість кімнат - 2, загальна площа - 150,10 кв. м. Загальна вартість об'єкта - 645430 грн. 00 коп.

01.03.2007 ОСОБА_5 здійснено платіж за договором № 1-ДБ від 05.05.2005 у сумі 645430 грн. 00 коп.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами спростовуються доводи позивача щодо відсутності факту переходу до Інвесторів ОСОБА_5 - ОСОБА_5 та відповідача 1 майнових прав на спірні квартири, оскільки 30.03.2007 позивач та відповідач 1 склали акт приймання-передачі майнових прав та зазначили, що відповідно до п. 3.2.4 договору № 168 позивач передав, а відповідач прийняв майнові права на об'єкт - 1 квартиру № 168 загальною площею 118,90 кв. м вартістю 684864 грн. 00 коп. (вказаний акт відповідачем 2 додано до відзиву на позовну заяву); у підтвердження факту повної сплати майнових прав за договором № 1-ДБ від 05.05.2005 та їх переходу до ОСОБА_5 - ОСОБА_5 позивачем видано довідку від 01.01.2007, яку позивачем надано до матеріалів справи.

Зміна технічних характеристик спірних квартир після обмірів, здійснених бюро технічної інвентаризації, не позбавляє зазначених вище Інвесторів майнових прав на спірні квартири, оскільки ані договором № 168, ані Інвестиційним договором № 1-ДБ від 05.05.2005 не передбачено можливість переходу таких майнових прав знову до позивача внаслідок зміни ціни квартири після її обмірів. Натомість умовами Інвестиційного договору 1-ДБ від 05.05.2005 та договору № 168 (п. 3.1.3 та п. 2 6) передбачено, що інвестори зобов'язані після введення будинку в експлуатацію здійснити розрахунки відповідно до п. 2.6 договорів та прийняти квартиру за актом приймання-передачі; у випадку, якщо загальна площа квартири згідно технічного паспорту буде перевищувати загальну площу згідно інвестиційного договору, то ця різниця оплачується Інвестором протягом 20 календарних днів з моменту проведення технічної інвентаризації.

Таким чином, після повної сплати вартості майнових прав, зазначеної у договорі № 168 та Інвестиційному договорі № 1-ДБ від 05.05.2005, майнові права на квартири вважаються такими, що перейшли до Інвесторів, а подальша зміна технічних характеристик квартир є підставою для виникнення у позивача права на вимогу доплати за такі квартири та, відповідно, стягнення відповідних сум у судовому порядку.

З урахуванням викладеного доводи позивача про необхідність отримання згоди для відчуження майнових прав на спірні квартири є необґрунтованими.

Як встановлено ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені положеннями ст. 203 Цивільного кодексу України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

При цьому правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недотримання в момент його здійснення стороною вимог правомірності правочину (ст. 203 Цивільного кодексу України), зокрема, зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства і моральним принципам суспільства.

Щодо обставин укладення спірного договору іпотеки суд вважає за необхідне зазначити таке.

Правовідносини у сфері застави нерухомості (іпотеки) регулюються Законом України «Про іпотеку», за яким законодавство України про іпотеку базується на Конституції України та складається з Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», який регулює відносини у системі іпотечного кредитування, перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечними сертифікатами із застосуванням механізмів управління майном, і частково Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», який установлює обов'язковість іпотеки при забезпеченні договорів між забудовником і стороною, яка фінансує будівництво.

За змістом чч. 1, 3 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 576 Цивільного кодексу України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

За ст. ст. 1, 5 Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка була чинною на час укладення договору іпотеки, застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом.

Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому.

Водночас поняття «іпотека майнових прав» і регулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав у цьому Законі відсутні.

Стаття 5 Закону України «Про іпотеку» не визначала майнові права як предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ст. 3 Закону).

Майнові права на нерухомість, що є об'єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об'єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об'єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.

Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Стаття 5 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» установлює, що іпотека виникає відповідно до цього Закону та Закону України «Про іпотеку» щодо нерухомого майна, об'єктів незавершеного будівництва та майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено.

Іпотекодавцем за іпотечним договором, предметом іпотеки за яким є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, може бути забудовник - особа, яка організовує спорудження нерухомості для власних потреб чи для передачі її у власність іншим особам, або особа, власністю якої стане ця нерухомість після завершення будівництва (ч. 7 ст. 5 Закону).

Правовий аналіз положень Цивільного кодексу України, Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» дозволяє дійти висновку про те, що майнове право, що є предметом іпотечного договору, - це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.01.2013 у справі № 6-168цс12.

Разом з цим судом враховано те, що позивач у справі не є стороною спірного договору іпотеки, не є власником майнових прав, які є предметом договору іпотеки, а тому не має визначених законом підстав для звернення до суду з позовом про визнання вказаного договору іпотеки недійсним.

Також не може бути залишений судом поза увагою той факт, що договір міни, укладений 07.08.2009 між відповідачем 1 та Акціонерним товариством "Київська пересувна механізована колона-2", правонаступником якого є відповідач 2, недійсним не визнаний, а тому позбавляє позивача права заявляти майнові та інші вимоги щодо подальших угод, пов'язаних з предметом договору міни.

З урахуванням чітко визначених позивачем підстав позову (відсутність згоди позивача на передачу спірних майнових прав в іпотеку), відсутності у суду підстав для застосування ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, наведених вище обставин слід відмовити за необґрунтованістю у задоволенні вимоги про визнання недійсним договору іпотеки від 22.11.2010, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Київська пересувна механізована колона - 2" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Стокмастер", зареєстрованого в реєстрі за № 3684, в частині передачі в іпотеку майнових прав на трикімнатну квартиру під номером АДРЕСА_1, загальною площею - 124.00 кв. м.; майнових прав на двокімнатну квартиру під номером АДРЕСА_2, загальною площею - 154,20 кв. м.

Є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, й вимоги позивача про визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 127,70 кв. м.; житловою площею 57,10 кв. м, та квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 154,90 кв. м, житловою площею 63,40 кв. м, оскільки позивачем суду не надано належних та допустимих доказів у підтвердження набуття права власності на майнові права на спірні квартири після здійснення Інвесторами 100% оплати вартості таких майнових прав і видачі відповідних довідок та актів про перехід майнових прав саме до Інвесторів.

В обґрунтування позовних вимог про витребування спірних квартир з володіння ТОВ «Київщина-Інвест» позивач послався на ст.ст. 387, 388 Цивільного кодексу України, відповідно до яких власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним; якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Посилання позивача на положення вказаних норм в обґрунтування вимоги про витребування спірного майна з чужого незаконного володіння не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки положення вказаної норми не розповсюджуються на випадки невиконання умов договору купівлі-продажу (зокрема, неповної оплати придбаного майна), а стосуються вибуття майна з власності поза волею власника такого майна.

Таким чином, положення ст.ст.387, 388 Цивільного кодексу України у даному випадку застосуванню не підлягають, а позов у цій частині є необґрунтованим.

Під час вирішення позову у вказаній частині судом враховується необґрунтованість вимог позивача про визнання за ним права власності на спірне майно, оскільки вимога про витребування майна у даному випадку є похідною від вимоги про визнання права власності на вказане майно.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

09.09.2015 через канцелярію Господарського суду м. Києва від відповідача 2 надійшла заява про застосування позовної давності.

Внаслідок необґрунтованості позову позовна давність судом до позовних вимог не застосовується.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2015 у даній справі вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на спірне майно - квартиру АДРЕСА_1, та квартиру АДРЕСА_2.

Враховуючи висновок суду про необґрунтованість позовних вимог, на підставі ст. 68 Господарського процесуального кодексу України вжиті ухвалою суду заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 68, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк «Київ" відмовити у повному обсязі.

2. У задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства "Київська пересувна механізована колона-2" відмовити у повному обсязі.

3. У задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Стокмастер" відмовити у повному обсязі.

4. У задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина - Інвест» відмовити у повному обсязі.

5. Судові витрати за позовом покласти на позивача.

6. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2015 у справі № 910/21759/ 15, а саме зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, та квартири АДРЕСА_2.

В судовому засіданні 15.10.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дата складення та підписання повного рішення - 16.10.2015.

Суддя В.О. Демидов