РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2015Справа №910/27470/14

За позовомПриватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»
до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1
простягнення 18337,15 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаЮхименко С.Ю. - представник
від відповідачане з'явилися
від третьої особине з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» 18337,15 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №ДК-048/111/13_0000872 від 21.11.2013 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки Dewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_2, водієм якого скоєно ДТП, застрахована Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС №8906057, а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.12.2014 у справі №910/27470/14 позов задоволено та присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача заявлену суму страхового відшкодування.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2014 скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.06.2015 постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 та рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2014 у справі №910/27470/14 скасовано, а справу №910/27470/14 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» справу №910/27470/14 передано на розгляд судді Смирновій Ю.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2015 суддею Смирновою Ю.М. прийнято справу №910/27470/14 до провадження та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2015 залучено до участі у справі ОСОБА_1 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача та відкладено розгляд справи на 28.09.2015.

В судове засідання, призначене на 28.09.2015, представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач повноважних представників в судове засідання не направив. У відзиві на позовну заяву, поданому 30.07.2015, відповідач проти позову заперечує, вказуючи, що позивачем було здійснено виплату потерпілій особі з порушенням умов договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №ДК-048/111/13_0000873 від 12.11.2013, а саме п. 6 та пп. 22.3.12 п. 22.3 цього договору, відповідно до яких:

- мінімальний стаж керування осіб, допущених до керування застрахованим транспортним засобом, узгоджений сторонами, становить чотири роки;

- в будь-якому випадку не підлягають відшкодуванню страховиком збитки у разі керування транспортним засобом особою, водійський стаж якої не відповідає умовам договору.

Третя особа повноважних представників в судове засідання не направила, пояснень по справі не надала, своїм правом не скористалася.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.11.2013 між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №ДК-048/111/13_0000872 (надалі - «Договір»), об'єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: автомобілем марки Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1, на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

Вигодонабувачем за Договором є ПАТ «Дельта Банк».

01.05.2014 у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1, (водій транспортного засобу - ОСОБА_3) та транспортного засобу Dewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_2, (водій транспортного засобу - ОСОБА_4).

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 12.06.2014 у справі №753/8706/14-п у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке і призвело до вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, визнано винним ОСОБА_4 та накладено на нього адміністративне стягнення.

На підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №ДК-048/111/13_0000872 від 21.11.2013 та звіту про оцінку матеріальної шкоди завданої власнику колісного транспортного засобу №19/05/14 від 21.05.2014, позивачем було складено страховий акт №КАСКО/048/000/14/0164 від 16.07.2014, згідно з яким подію визнано страховою та вирішено виплатити страхове відшкодування в розмірі 18847,15 грн.

За таких обставин, позивач здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом перерахування коштів у сумі 18847,15 грн на рахунок вигодонабувача за Договором, що підтверджується платіжним дорученням №140 від 23.07.2014.

В свою чергу, станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Dewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована відповідачем за страховим полісом серії АС №8906057.

Враховуючи наведене, позивач на підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» звернувся до відповідача з вимогою про стягнення завданих йому збитків в розмірі 18337,15 грн, що складаються з суми сплаченої позивачем власнику автомобіля, Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1, зменшеної на суму франшизи, встановленої договором про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власника автомобіля (поліс серія АС №8906057).

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі ст. 6 ЗУ «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про страхування» визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про страхування» умовами договору страхування можуть бути передбачені підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачається з відомостей № 9381872 про дорожньо-транспортну пригоду, сформованих АІПС ДТП станом на 05.05.2014, на момент здійснення ДТП, автомобілем «Шкода», д/н НОМЕР_1 керував ОСОБА_3, стаж якого згідно з посвідченням водія НОМЕР_4 становить не повних 7 місяців (категорія «В» відкрита 07.10.2013 року), тобто менше 4 років передбачених договором добровільного страхування.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач вказує, що у відповідності до п. 6 Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №ДК-048/111/13_0000873 від 12.11.2013, укладеного між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1, мінімальний стаж керування осіб, допущених до керування застрахованим ТЗ, узгоджений сторонами становить 4 роки.

Відтак, за твердженням відповідача, позивачем було здійснено виплату суми відшкодування з порушенням умов Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №ДК-048/111/13_0000873 від 12.11.2013, а саме п. 6 та пп. 22.3.12 п. 22.3 цього договору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні 28.09.2015 представником позивача для долучення до матеріалів справи було подано належним чином засвідчену копію Додаткового договору №1 від 12.12.2013 до Договору до добровільного страхування наземного транспортного засобу №ДК-048/111/13_0000873 від 12.11.2013, за умовами якого пункт 6 Договору викладено в наступній редакції: «Узгоджено використання ТЗ особами зі стажем керування: до 1-го року».

Таким чином, твердження відповідача про виплату потерпілій особі суми страхового відшкодування з порушенням п. 6 та пп. 22.3.12 п. 22.3 Договору є безпідставними.

Скасовуючи рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 у справі №910/27470/14, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначила, що місцевий та апеляційний суд не дослідили чи виникли в результаті заподіяння шкоди певні правовідносини між цією особою та відповідачем, а також не визначили, якими нормами чинного законодавства мають бути врегульовані дані правовідносини у разі їх наявності.

Оскільки позивачем надано докази того, що суму страхового відшкодування виплачено позивачем в межах Договору страхування, то в силу положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» перейшло в межах суми 18847,15 грн право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1,2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем Dewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Dewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_2, на момент ДТП була застрахована Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/8906057.

Вказаним договором (поліс №АС/8906057) передбачено, що франшиза становить 510,00 грн, а ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб - 50000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З наявного в матеріалах справи звіту № 19/05/14 від 21.05.2014 вбачається, що матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Skoda Fabia, державний номер НОМЕР_3, в результаті пошкодження при ДТП складає 20932,73 грн, а до позивача перейшло право вимоги в межах суми 18847,15 грн.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Таким чином, враховуючи визначені полісом №АС/8906057 розміри лімітів відповідальності та франшизи, розмір шкоди, право на вимогу якої перейшло до позивача, а також розмір завданого матеріального збитку, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 1337,15 грн (18847,15 грн - 510,00 грн франшизи за полісом).

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (04176, м.Київ, вулиця Електриків, будинок 29А, ідентифікаційний код 20842474) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м.Київ, вулиця Кирилівська, будинок 40, ідентифікаційний код 20602681) 18337 (вісімнадцять тисяч триста тридцять сім) грн 15 коп та судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 16.10.2015.

Суддя Ю.М. Смирнова