ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" жовтня 2015 р.Справа № 924/1223/15

Господарський суд Хмельницької області у складі cудді Гладія С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Хмельницького комунального підприємства „Спецкомунтранс, м. Хмельницький

до обєднання співвласників багатоквартирного будинку „Варта, м. Хмельницький

про стягнення 3154,35 грн. заборгованості

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 08.01.2015 року

Від відповідача: ОСОБА_2-довіреність від 21.09.2015 року

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСББ „Варта 3154,35 грн. заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобовязань за договором про надання послуг з вивезення побутових відходів № 3363 від 30.09.2009 року.

В судовому засіданні позивач позов підтримує та просить його задоволити.

Відповідач у відзиві на позов та в судовому засіданні проти позову заперечує. Посилається на те, що позивачем послуги з вивезення побутових відходів не надавались, оскільки в ОСББ „Варта були викрадено контейнер для збору побутових відходів.

Просить в позові відмовити.

Суд, оцінивши подані сторонами по справі докази вважає за можливе прийняти рішення по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

Між Хмельницьким комунальним підприємством „Спецкомунтранс (Виконавець) та обєднанням співвласників багатоквартирного будинку „Варта (Споживач) укладено договір № 3363 від 30.09.2009 року про надання послуг з вивезення побутових відходів, за умовами якого виконавець зобовязується надавати послуги з вивезення побутових відходів, а споживач зобовязується своєчасно сплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором (п. 1 договору).

Виконавець надає споживачеві послуги з вивезення твердих, великогабаритних, ремонтних відходів. Послуги з вивезення твердих відходів надаються за контейнерною схемою. Для вивезення відходів за контейнерною схемою використовується технічно справний один контейнер місткістю 0,75 куб. метрів, що належить споживачеві (п. п. 2, 3, 4 Договору).

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за послуги здійснюється наступним чином: 50% розрахункової місячної норми до 15 числа поточного (розрахункового) місяця; остаточні розрахунки проводяться до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим (п. п. 10, 11 Договору).

Відповідно до частин 5, 6 ст. 14 Договору Споживач має право на зменшення розміру плати за послуги в разі недотримання графіка вивезення відходів, несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача на підставі письмової заяви і документа, що підтверджує його відсутність.

Споживач зобовязаний, відповідно до ч. 1 ст. 15 Договору, оплачувати в установлений договором строк надані йому послуги з вивезення відходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Договору, Виконавець зобовязується надавати послуги відповідно до вимог законодавства про відходи, санітарних норм і правил. Правил надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених Кабінетом Міністрів України та цього договору.

Частиною 1 п. 18 Договору визначено, що у разі несплати або несвоєчасної оплати за отримані послуги у строки, зазначені у п. 11 даного договору, споживач сплачує на користь виконавця, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення , пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

У разі ненадання або надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, споживач викликає представника виконавця для складення акта-претензії, в якому зазначаються строки, види порушення кількісних і якісних показників тощо (п. 21 Договору).

Відповідно до п. 26 Договору, договір діє з 01.10.2009 року до 30.09.2010 року.

Договір вважається таким, що продовжений, якщо за місяць до закінчення строку його дії одна із сторін не заявила про відмову від договору або про його перегляд.

30.05.2014 року комісією ОСББ «Варта» складено акт про відсутність біля прибудинкової території житлового будинку по вул. Рибалко, 5/1 контейнера для вивозу відходів, про що було повідомлено позивача листом від 30.05.2014 року згідно якого відповідач повідомив позивача про те, що в травні 2014 року контейнер, який використовувався для вивозу відходів, був викрадений з майданчика.

29.07.2014 року на адресу позивача, відповідачем надіслано заяву, яка зареєстрована позивачем 12.09.2014 року за № 1339. Згідно даної заяви відповідачем було повідомлено позивача, що в травні 2014 року контейнер, який використовувався для вивозу відходів був викрадений з майданчика , після чого мешканці будинку самостійно вивозили відходи на полігон, і як наслідок КП «Спецкомунтранс» послуги з вивезення відходів за весь цей період не надавались. Також повідомив позивача про намір припинити дію договору про надання послуг з вивезення відходів.

КП «Спецкомунтранс» 29.09.2014 року надіслано на адресу відповідача лист, згідно якого проти припинення дії договору з надання послуг по вивезенню відходів заперечив з посиланням на те, що ОСББ «Варта» належним чином не підтверджено факту викрадення контейнер, відповідно даний факт не може бути підставою для розірвання договору.

12.12.2014 року Хмельницьким комунальним підприємством «Спецкомунтранс» на адресу ОСББ «Варта» надіслано листа, в якому позивач просить повідомити його де мешканці будинку по вул. Рибалко, 5/1 проводять складування відходів та чому на контейнерному майданчику біля будинку по вул. М. Рибалко, 5/1 відсутній контейнер для збору відходів.

17.02.2015 року позивачем на адресу відповідача надіслано претензію про необхідність сплатити заборгованість яка виникла у відповідача в сумі 1229 грн. яка відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

У звязку з несплатою відповідачем заборгованості, позивач звернувся з позовом до суду в якому просить стягнути з ОСББ «Варта» на свою користь заборгованість яка виникла за період з червня 2014 року по червень 2015 року в сумі 3154,35 грн., з яких 1953,74 грн. - основний борг, 485,31 грн. - пеня, 683,20 грн. - нарахування за встановленим індексом інфляції та 32,01 грн. - 3% річних.

На підтвердження заявленого позову позивачем додано до матеріалів справи розрахунок заборгованості, роздруківку рахунків, копії наказів про затвердження переліку маршрутів із санітарної очистки міста та шляхові листи.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом до уваги приймається наступне:

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною 2 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 629 цього ж Кодексу договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, між Хмельницьким КП „Спецкомунтранс (Виконавець) та ОСББ „Варта (Споживач) укладено договір № 3363 від 30.09.2009 року про надання послуг з вивезення побутових відходів, умовами якого передбачено, що виконавець зобовязується надавати послуги з вивезення побутових відходів, а споживач зобовязується своєчасно сплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором (п. 1 договору).

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

В якості доказів підтвердження надання послуг позивачем надані роздруківку рахунків, копії наказів про затвердження переліку маршрутів із санітарної очистки міста та шляхові листи.

В судових засіданнях позивач вказує, що рахунки на оплату послуг за спірний період були направлені відповідачу, але залишились неоплаченими.

Належних доказів направлення рахунків в матеріали справи позивачем не надано.

Натомість, як встановлено судом, відповідач повідомив позивача про відсутність у нього контейнера з травня 2014 року, що підтверджується також і листами позивача від 29.09.2014 року та 12.12.2014 року.

Статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно, суд приходить до висновку, що позивачем за спірний період послуги з вивезення побутових відходів відповідачу не надавались, як наслідок, безпідставним є нарахування до стягнення заборгованості в сумі 3154,35 грн., з яких 1953,74 грн. - основний борг, 485,31 грн. - пеня, 683,20 грн. - нарахування за встановленим індексом інфляції та 32,01 грн. - 3% річних.

При цьому, судом зазначається, що наявність лише укладеного між сторонами договору № 3363 від 30.09.2009 року, не є безумовною підставою для нарахування та сплати коштів, оскільки даним договором встановлено крім обовязку відповідача своєчасно сплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором також і обовязок позивача - надавати послуги з вивезення побутових відходів.

За таких обставин, в задоволенні позову належить відмовити.

Відповідачем в судовому засіданні заявлено клопотання про відшкодування витрат в сумі 2000 грн., які ним були понесені у звязку з наданням послуг адвоката.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 3 статті 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру».

Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Поняття особи, котра є адвокатом наводиться в статті 2 Закону України «Про адвокатуру», яка зазначає, що адвокатом може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж роботи за спеціальністю юриста або помічника адвоката не менше двох років, склав кваліфікаційні іспити, одержав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (наявне в матеріалах справи) та прийняв присягу адвоката України. Відповідно до статті 12 Закону України «Про адвокатуру», оплата послуг адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатом чи адвокатським об'єднанням.

В якості доказів по сплаті вказаних послуг позивачем до матеріалів справи надано Угоду про надання юридичних послуг та правової допомоги у судовій справі № б/н від 23.09.2015 року, свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю № 352 від 23.03.2005р. видане на імя ОСОБА_2, касові чеки від 23.09.2015 року про сплату ОСББ «Варта» за отримані послуги в сумі 2000 грн.

Надані суду докази свідчать про фактичне надання послуг адвоката, пов'язаних з веденням даної справи, тому заявлені до стягнення адвокатські витрати на суму 2000 грн., які фактично сплачені відповідачем 23.09.2015року, задовольняються в повному обсязі.

Судові витрати покладаються на позивача згідно зі ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 33, 34, 44, 49, 82-85, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові Хмельницького комунального підприємства „Спецкомунтранс, м. Хмельницький до обєднання співвласників багатоквартирного будинку „Варта, м. Хмельницький про 3154,35 грн. заборгованості відмовити.

Стягнути Хмельницького комунального підприємства „Спецкомунтранс, м. Хмельницький (м. Хмельницький, вул. Толстого, 1, код 03356565) на користь обєднання співвласників багатоквартирного будинку „Варта, (АДРЕСА_1 код 35435301) 2000 грн. (дві тисячі гривень 00 коп.) витрат по оплаті адвокатських послуг.

Видати наказ.

Повний текст складено 13.10.2015р.

Суддя С.В. Гладій

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, (м. Хмельницький, вул. Толстого,1)

3 - відповідачу. (АДРЕСА_2)