ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2015 р.Справа № 922/4784/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Савукова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біотрейд", м. Дніпропетровськ
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 22399,00 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Тахтеріна В.Є., за довіреністю № 10/1 від 19.01.2015 року;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біотрейд" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 22399,00 грн. за неналежне виконання умов договору від 11.04.2011 року № ХА1155/11 щодо оплати отриманого товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.08.2015 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 14.09.2015 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 14.09.2015 року представник позивача супровідним листом надав документи, на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.09.2015 року розгляд справи було відкладено на 28.09.2015 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 25.09.2015 року позивач надав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (вх. № 38644). Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.09.2015 року розгляд справи було відкладено на 12.10.2015 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 12.10.2015 року представником позивача було надано пояснення по суті позовних вимог (вх. № 41038/15).

Представник позивача в судовому засіданні 12.10.2015 року позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання 12.10.2015 року не з'явився, документів, витребуваних судом та відзиву на позовну заяву, не надав, на адресу суду повернулась ухвала суду про порушення провадження у справі з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання", яка направлялась на адресу відповідача вказану в позовній заяві, яка співпадає з адресою, вказаною у Витягу з ЄДРПОУ.

Відповідно до підпункту 3.9.1 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 75 ГПК України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасником судового процесу докази, суд встановив наступне.

11.04.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Біотрейд» (позивач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (відповідач) було укладено договір № ХА 1155/11, у відповідно до умов якого, позивач зобов`язується передавати у власність відповідача, а відповідач приймати та оплачувати на умовах і у порядку, визначених цим договором, товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у накладних, а саме мінеральну воду, безалкогольні напої, соки і нектари фруктові та овочеві (товар).

Відповідно до п. 3.1 договору поставка товару здійснюється на склад відповідача за рахунок позивача на умовах DDU (відповідно до «Інкотермс» 2000).

Відповідно до п. 4.4 договору, відповідач зобов`язаний сплатити вартість поставленої партії товару протягом 7 календарних днів з моменту отримання. Оплата здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок позивача.

На виконання умов вищезазначеного договору, позивачем було здійснено відповідачу поставку товару на загальну суму 964806,12 грн.

За вимогами ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання щодо оплати товару в повному обсязі, у зв`язку з чим у відповідача утворився борг перед позивачем в сумі 22399,00 грн. за наступними накладними: ХР-0036008 від 12.08.2013 року на суму 4008,77 грн., ХР-0036296 від 14.08.2013 року на суму 3967,51 грн., ХР-0036950 від 16.08.2013 року на суму 3534,43 грн. ,ХР-0037452 від 21.08.2013 року на суму 4570,97 грн., ХР-0039003 від 30.08.2013 року на суму 1400,30 грн., ХР-0040725 від 13.09.2013 року на суму 2984,16 грн., ХР-0045060 від 24.10.2013 року на суму 2059,15 грн.

Крім того, заборгованість відповідача підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 30.09.2013 року, який підписаний обома сторонами (а.с. 19).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно зі ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 22399,09 грн. за договором № ХА1155/11 від 11.04.2011 року обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 623-629, 712 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біотрейд» (49021, м. Дніпропетровськ, вул. Берегова, 135, р/р 2061 в ПАТ «ПриватБанк» м. Дніпропетровськ, МФО 305299, ) 22399,09 грн. основного боргу та 1827,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15.10.2015 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/4784/15