ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2015 р. Справа № 911/3562/15

Господарський суд Київської області, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС ПРО»,

49127, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, Самарський р-н, вул. Автопаркова, буд.1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАЙ - 1»,

08120, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Бузова, вул.. Леніна, буд. 215А, кімн. 3

про стягнення 362060,67 грн.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 06.02.2015, б/н);

відповідача - не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС ПРО» (далі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАЙ - 1» (далі-відповідач) про стягнення 362060,67 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобовязань за договором поставки від 24.10.2014 № 31.

Ухвалою суду від 19.08.2015 порушено провадження у справі №911/3562/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 08.09.2015 відкладено розгляд справи, у звязку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

У судових засіданнях 08.09.2015 та 29.09.2015 представником позивача надані витребувані судом документи та підтримано позовні вимоги повністю, з підстав, що викладені у позовній заяві.

Відповідач не забезпечив участі представника у судових засіданнях 08.09.2015 та 29.09.2015, про причини його неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про місце і час судових засідань, про що свідчить відбиток штампу канцелярії суду на звороті у нижньому лівому куті ухвал суду від 19.08.2015 та від 08.09.2015 про направлення їх копій на адресу відповідача. Поштові відправлення, що направлялись судом відповідачу, повернуті Українським державним підприємством поштового звязку «Укрпошта» з відміткою «за даною адресою не проживає». При цьому, суд відзначає, що ухвали суду направлялись відповідачу на вказану в позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців адресу місцезнаходження відповідача, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

При цьому, судом враховано абзац 3 підпункту 3.9.1 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», де зазначено, що у разі, якщо ухвалу суду про порушення провадження у справі надіслано за належною адресою і повернуто підприємством звязку, зокрема, з посиланням на відсутність адресата, вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Вимоги ухвал суду від 19.08.2015 та від 08.09.2015 відповідач не виконав, витребувані документи та відзив на позов суду не надав.

На підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справу розглянуто за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 29.09.2015 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договір поставки від 24.10.2014 № 31 (далі-Договір), відповідно до умов пункту 1.1 якого постачальник взяв на себе зобовязання, в порядку та на умовах, визначених договором поставляти покупцеві продовольчу продукцію та (або) непродовольчу продукцію (товар), а покупець, у свою чергу, взяв на себе зобовязання прийняти та оплати такий товар. Асортимент та ціна на товар, що поставляється, погоджується сторонами у специфікації за формою згідно з додатком № 1 до договору, який є невідємною частиною цього договору. Крім того, асортимент та кількість кожної конкретної партії товару, який поставляється, визначається згідно з замовленнями та накладними (пункти 1.2, 1.3 Договору).

До Договору укладено додаток № 2 та Протокол розбіжностей, відповідно до умов пунктів 1.3 яких, сторони дійшли згоди, що покупець зобовязаний оплатити поставлений товар протягом 60 календарних днів з дня поставки товару та підписання сторонами накладної.

Крім того, 24.10.2014, сторонами підписано специфікацію, якою погоджено найменування, кількість та ціну товару, який поставляється.

На виконання умов Договору, позивачем, у період з 07.11.2014 до 06.05.2015, поставлено, а відповідачем прийнято товар на суму 926226,35 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними, які погоджені обома сторонами.

Також, в якості доказу передання відповідачеві товару, позивачем надано податкові накладні, які підтверджують сплату позивачем податку на додану вартість, згідно з зазначеними видатковими накладними.

Відповідно до пунктів 201.1, 201.4., 201.6., 201.7. статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Зважаючи не викладене, судом оцінені податкові накладні, що складені позивачем, як доказ відображення ним господарських операцій за спірними видатковими накладними у своїх податкових зобов'язаннях.

Спірний товар отримано уповноваженими особами відповідача, що підтверджується виданими відповідачем довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, копії яких містяться у матеріалах справи.

Проте, в порушення умов Договору, вартість товару сплачена відповідачем лише частково, у сумі 464020,90 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими довідками та платіжним дорученням.

Також, з наявних у матеріалах справи реєстру прибуткових накладних та накладних на повернення товару, вбачається здійснення відповідачем часткового повернення товару позивачу на суму 43554,91 грн.

Крім того, 26.05.2015 та 18.07.2015, між сторонами у справі укладені угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до умов пунктів 3, 3.1 яких сторони дійшли згоди провести зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання за якими настав, всього на суму 56589,87 грн.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (частина 1 статті 175 Господарського кодексу України).

Зважаючи на зміст Договору, за своєю правовою природою він є договором поставки.

Згідно з частиною статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідач не забезпечив участі представника у судових засіданнях, письмових пояснень чи доказів повної оплати отриманого товару не надав, матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем грошових зобовязань за Договором з оплати вартості товару, що отриманий відповідачем.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача у частині оплати переданого позивачем на підставі Договору поставки від 24.10.2014 № 31, згідно з видатковими накладними, товару, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 362060,67 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відшкодування судового збору, відповідно до частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАЙ - 1» (08120, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бузова, вул. Леніна, 215А, кімната 3, ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС ПРО» (49127, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Автопаркова, 1, ідентифікаційний ) 362060 (триста шістдесят дві тисячі шістдесят) грн. 67 коп. заборгованості та 7241 (сім тисяч двісті сорок одна) грн. 21 коп. судового збору.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 05.10.2015.

Суддя С.О. Саванчук