ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" жовтня 2015 р.Справа № 922/4288/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвіра Д.М.

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Технологічна група "Екіпаж", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екіпаж", м. Орел
про стягнення коштів у сумі 304494,95 руб. РФ
за участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 26.03.2014 р.,

відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Технологічна група Екіпаж звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Екіпаж - про стягнення 299995,00 ОСОБА_2 заборгованості по сплаті поставленої продукції згідно Контракту № 003/01-ВЕД-14 від 09.07.2015 р., Специфікації № 8 від 15.04.2015 р. (Додатку № 8 до Контракту); - що складає еквівалент 116296,06 грн. з урахуванням офіційного курсу гривні до російських рублів, встановленого НБУ на дату підпису позову, подачі позову та сплати судового збору 21.07.2015 р.:10 рублів = 3,8766 грн.; 4499 ОСОБА_2 штрафу за несвоєчасну сплату поставленої продукції згідно Контракту № 003/01-ВЕД-14 від 09.07.2015 р., Специфікації № 8 від 15.04.2015 р. (Додатку № 8 до Контракту); - що складає еквівалент 1744,45 грн. з урахуванням офіційного курсу гривні до російських рублів, встановленого НБУ на дату підпису позову, подачі позову та сплати судового збору 21.07.2015 р.:10 рублів = 3,8766 грн.; 6089,92 ОСОБА_2 судового збору що складає сплачений еквівалент 2360,82 грн. № 003/01-ВЕД-14 від 09.07.2015 р., Специфікації № 8 від 15.04.2015 р. з урахуванням офіційного курсу гривні до російських рублів, встановленого НБУ на дату підпису позову, подачі позову та сплати судового збору 21.07.2015 р.:10 рублів = 3,8766 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за Контрактом №003/01-ВЕД-14 від 09.07.2015 р., Специфікації № 8 від 15.04.2015 р. щодо оплати вартості отриманої продукції.

21 вересня 2015 року через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання (вх.№ 21.09.2015 р.) про припинення провадження у справі у звязку з оплатою заборгованості, яка становить предмет спору у даній справі.

Представник позивача в судовому засіданні 20.10.2015 р. пояснив, що сума заборгованості відповідача за Контрактом №003/01-ВЕД-14 від 09.07.2015 р. в розмірі 299995,00 ОСОБА_2 сплачена останнім в повному обсязі; наполягав на задоволенні позовних вимог в частині стягнення 4499 ОСОБА_2 штрафу за несвоєчасну сплату поставленої продукції.

Відповідач правом на участь у судовому засіданні 20.10.2015 р. не скористався, хоча про розгляд даної справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства України та міжнародних договорів, про що свідчить ухвала Арбітражного суду Орловської області від 09.09.2015 р. року у справі № А48-5535/2015 про виконання судового доручення іноземного суду (арк.с. 75).

Розглянувши клопотання відповідача про припинення провадження у справі, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, суд встановив наступне.

09 липня 2014 року між позивачем (як продавцем) та відповідачем (як покупцем) було укладено Контракт №003/01-ВЭД-14 (далі контракт).

Відповідно до п. 1.1 контракту продавець продає, а покупець придбає електрозахисті засоби та прилади (сходинки, стремянки, приступки, підмостя, вишки склопластикові; підмостя, вишки передвижні; заземлення переносні для ВЛ та РУ до 1000В та вище 1000В; пристрої для проколу кабелю, для обрізання проводів ВЛ; показники напруги до та більше 1000В, пристрої перевірки показників напруги; штанги ізолюючі склопластикові, штанги заземлюючі; щити огорожі; корд склопластиковий; прилади для намотування склопластикового корду) партіями, відповідно до специфікацій, які є невідємними частинами контракту.

Пунктом 2.1 контракту сторони домовились, що покупець придбає продукцію в асортименті, кількості та по цінам, зазначеним в специфікації на кожну партію продукції.

Згідно п. 4.1 контракту орієнтовна вартість контракту складає 10000000,00руб.РФ.

В пункті 4.2 контракту сторони домовились, що оплата по даному контракту здійснюється в рублях РФ, за кожну партію продукції протягом 90 календарних днів з дати поставки продукції. Датою поставки продукції вважається дата оформлення експортної вантажної митної декларації.

Специфікацією № 8 від 15.04.2015 р. (арк.с. 14) сторони домовились про купівлю-продаж продукції, визначеної контрактом на загальну суму 299995,00 ОСОБА_2

17 квітня 2015 року позивач поставив відповідачу обумовлену контрактом продукцію, що підтверджується митною декларацією № 807100000/2015/012173 (арк.с. 16). Факт отримання товару не заперечує та не спростовує відповідач.

Позивач стверджує, що відповідач у визначений контрактом строк за отриманий товар не розрахувався, що зумовило звернення до суду 23 липня 2015 року з позовом у даній справі.

В період з 31.07.2015 р. по 13.08.2015 р. (тобто після звернення позивача з позовом у даній справі) відповідач розрахувався за отриманий згідно контракту товар на суму 299995,00 руб. РФ. (платіжне доручення № 231 від 31.07.2015 р. на суму 99995,00 руб. РФ та платіжне доручення № 255 від 13.08.2015 р. на суму 200000,00руб. РФ, арк.с. 71, 72).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» приватноправові відносини - відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб'єктами яких є фізичні та юридичні особи.

Іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами винили приватноправові відносини з іноземним елементом.

Статтею 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що право, яке підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

У випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом (ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про міжнародне приватне право»)

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про міжнародне приватне право» сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Контрактом сторони домовились, що спори з приводу виконання контракту врегульовуються в господарському суді міста Харкова відповідно до законодавства України (п. 9.2 контракту).

Отже, господарський суд Харківської області є компетентним у розгляді даної справи, а спір підлягає вирішенню відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

В пункті 4.2 контракту сторони домовились, що оплата по даному контракту здійснюється в рублях РФ, за кожну партію продукції протягом 90 календарних днів з дати поставки продукції. Датою поставки продукції вважається дата оформлення експортної вантажної митної декларації.

17 квітня 2015 року позивач поставив відповідачу обумовлену контрактом продукцію, що підтверджується митною декларацією № 807100000/2015/012173 (арк.с. 16). Факт отримання товару не заперечує та не спростовує відповідач.

Отже, строк оплати отриманого відповідачем товару настав 16.07.2015 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобовязання за контрактом та звернення позивача з відповідними позовними вимогами до суду було правомірним.

Встановлені судом обставини справи свідчать, що відповідач розрахувався за отриману продукцію на суму 299995,00 руб. РФ. - 31.07.2015 р. та 13.08.2015 р. (платіжне доручення № 231 від 31.07.2015 р. на суму 99995,00 руб. РФ та платіжне доручення № 255 від 13.08.2015 р. на суму 200000,00 руб. РФ, арк.с. 71, 72) тобто під час розгляду даної справи судом.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи існування вказаної заборгованості в сумі 299995,00 руб. РФ. відповідача перед позивачем на момент звернення останнім з позовом у даній справі до суду (23.07.2015 р.), оплату відповідачем заборгованості за товар в сумі 299995,00 руб. РФ. під час розгляду даної справи (31.07.2015 р. та 13.08.2015 р.), суд припиняє провадження у даній справі в частині стягнення заборгованості в розмірі 299995,00 руб. РФ.

На підставі викладеного, відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 655, 612, 692 ЦК України та керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 80, 86 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Екіпаж (302040, Російська Федерація, м. Орел, вул. Лєскова, 199, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Технологічна група Екіпаж (61001, м. Харків, МСП, вул. Єнакіївська, 4, ) 299995,00 ОСОБА_2 (еквівалент 116296,06 грн.) заборгованості по сплаті поставленої продукції згідно Контракту № 003/01-ВЕД-14 від 09.07.2015 р., Специфікації № 8 від 15.04.2015 р. (Додатку № 8 до Контракту) припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Суддя ОСОБА_3