КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2015 р. Справа№ 910/23570/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Федорчука Р.В.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 07.10.2015 р.

розглянувши апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» Тимошенко К.В. на ухвалу господарського суду міста Києва від 04.09.2015 року

у справі № 910/23570/15 (суддя - Плотницька Н.Б.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливські стежки

України»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю «Миколіт»

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.09.2015 року по справі № 910/23570/15 позовну заяву ПАТ «Міський комерційний банк» до ТОВ «Мисливські стежки України» про звернення стягнення на предмет іпотеки - повернуто без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 04.09.2015 року ПАТ «Міський комерційний банк» звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 04.09.2015 року по справі № 910/23570/15 скасувати. Також, скаржник просив поновити строк на подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 04.09.2015 року по справі № 910/23570/15.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 25.09.2015 року відновлено скаржнику строк на подання апеляційної скарги, скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У судовому засіданні 07.10.2015 року ПАТ «Міський комерційний банк» надав суду свої пояснення по справі в яких, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з доводами викладеними в ній та просив скаргу задовольнити, ухвалу місцевого господарського суду скасувати, а справу направити до господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Представники ТОВ «Мисливські стежки України» та ТОВ «Миколіт» у судове засідання суду апеляційної інстанції 07.10.2015 року не з'явилися, хоча про день та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з абз. 1 п. 3.9.2 вищезазначеної постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, заслухавши думку представників сторін що з'явись в судове засідання, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 75 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки ТОВ «Мисливські стежки України» та ТОВ «Миколіт», що не з'явились у судове засідання 07.10.2015 року про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Участь представників відповідача та третьої особи у судовому засіданні 07.10.2015 року, судом обов'язковою не визнавалась, клопотань про відкладення розгляду справи та витребування додаткових доказів не надходило. В матеріалах справи міститься достатньо доказів для прийняття рішення по справі.

Крім того, у відповідності до ч.2 ст. 102 ГПК України суд апеляційної інстанції обмежений п'ятнадцятиденним строком розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, а продовження зазначеного строку розгляду справи у відповідності до ч. 3 ст. 69 ГПК України без клопотання сторони по справі, не передбачено ГПК України.

Відповідно до статті 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, про повернення позовної заяви.

Згідно з нормами статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву без розгляду, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що до позовної заяви ПАТ «Міський комерційний банк» не було подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів, оскільки надані фіскальний чек № 7069 від 01.09.2015 року та опис вкладення у цінний лист від 31.08.2015 року свідчать про надіслання на адресу відповідача копії позовної заяви від 28.08.2015 року, тоді як до суду подано позовну заяву за вих. № 23/9887, яка датована 31.08.2015 року. За таких обставин суд першої інстанції дійшов до висновку про повернення позовної заяви позивачу на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного господарського суду погодитися не може та вважає, що при винесенні ухвали про повернення позовної заяви місцевий господарський суд припустився порушень норм процесуального права, не врахувавши, що номер та дата вказані на початку позовної заяви ПАТ «Міський комерційний банк», а саме вих. № 23/9887 від 31.08.2015 року, є реквізитами, що відповідно зазначаються на вихідній кореспонденції товариства та реєструються в журналі вихідної кореспонденції позивача та є датою, коли позовна заява направлена до місцевого господарського суду.

Подання позову провадиться за загальними правилами подання позовів, тобто за правилами, встановленими приписами статей 54 - 57 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів, якщо цих документів у сторін немає.

З пункту 2 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 року «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку» розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв'язку, є документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Згідно пунктів 59, 61 вказаної постанови Кабінету Міністрів України внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції з опису вкладення в цінний лист на ТОВ «Мисливські стежки України», дійсно було направлено позовну заяву від 28.08.2015 року, але в описі не було зазначено реєстраційного вихідного номеру. При цьому, судова колегія звертає увагу, що перелік додатків, що зазначені у позовній заяві яка була подана до суду першої інстанції та в копії якої була направлена відповідачу повністю співпадає між собою.

Крім того, доказом того, що відповідачу було направлено саме ту копію позовної заяви яку було подано до суду першої інстанції є опис вкладення у цінний лист на адресу господарського суду міста Києва в якому також зазначено про направлення позовної заяви від 28.08.2015 року, хоча в цінному листі до суду знаходилась позовна заява з реквізитами вих. № 23/9887 від 31.08.2015 року.

Посилання суду першої інстанції на неспівпадання дати позовної заяви що була направлена відповідачу і дати позовної заяви зазначеної на штампі вихідної кореспонденції позивача що була подана до суду першої інстанції, як на підставу повернення позовної заяви без розгляду, колегія суддів вважає помилковим, оскільки як встановлено судом апеляційної інстанції вказані позовні заяви за змістом є однаковими, а зазначена позивачем дата та вихідний номер є лише реквізитами документа що реєструється у журналі вихідної кореспонденції позивача. Тобто, підстав вважати, що позивачем було направлено відповідачу іншу за своїм змістом позовну заяву ніж ту яку було подано до суду першої інстанції відсутні.

Колегія суддів вважає, що додані позивачем фіскальний чек та оригінал опису вкладення в цінний лист з відтиском штемпеля поштового зв'язку від 31.08.2015 року у відповідності зі статтями 56, 57 Господарського процесуального кодексу України є належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів. Відтак, місцевий господарський суд не мав законних підстав для повернення позовної заяви без розгляду відповідно до пункту 6 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, враховуючи вищевикладене, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви ПАТ «Міський комерційний банк» на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, а тому ухвала господарського суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки прийнята з порушенням зазначеної статті.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи а також порушення або неправильне застосування норм матеріального права чи процесуального права, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду міста Києва від 04.09.2015 року, прийнята у зв'язку з не правильним застосуванням норм процесуального права, є такою що не відповідає нормам закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 106 ГПК України, у випадку скасування апеляційною інстанцією ухвали про повернення позовної заяви, справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Таким чином, апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Тимошенко К.В. слід задовольнити, оскаржувану ухвалу господарського суду міста Києва від 04.09.2015 року скасувати, а справу передати до господарського суду міста Києва для розгляду.

Пунктом 10 ч. 2 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у постанові в разі скасування чи зміни рішення повинно бути зазначено, зокрема, про новий розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 99, 101-106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» Тимошенко К.В. на ухвалу господарського суду міста Києва від 04.09.2015 року по справі № 910/23570/15 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 04.09.2015 року по справі № 910/23570/15 скасувати.

3. Матеріали справи № 910/23570/15 повернути до господарського суду міста Києва для розгляду.

Головуючий суддя О.І. Лобань

Судді Р.В. Федорчук

А.Г. Майданевич

Дата підписання 12.10.2015 року