РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2015Справа №910/23890/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Надійна»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова»
простягнення 145622,99 грн.
Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Ісаєв М.К. - в.о. президента;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ :

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Надійна» заявлено позов до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» про стягнення 145622,99 грн. заборгованості, з якої: 108218,18 - основний борг та 37404,81 грн. - пеня.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором про загальні умови факультативного перестрахування (ретроцесії) (Генеральним договором факультативного перестрахування) №109/ФП від 09.11.2006, що призвело до виникнення у останнього заборгованості перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2015 порушено провадження у справі №910/23890/15 та призначено до розгляду на 05.10.2015.

02.10.2015 позивач через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні 05.10.2015 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач свого представника в судове засідання 05.10.2015 не направив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 05.10.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.11.2006 між Відкритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова» (нова назва - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Нова»), як перестраховиком, та Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Надійна» (нова назва - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Надійна»), як перестрахувальником, було укладено Договір про загальні умови факультативного перестрахування (ретроцесії) (Генеральний договір факультативного перестрахування) №109/ФП, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користування і розпорядженням майном (п. 1.1. договору, в редакції Додаткової угоди №1 від 01.02.2012).

За умовами п. 1.2. договору на підставі цього договору сторони можуть укладати окремі договори перестрахування.

Відповідно до п. 3.2.5. договору перестрахувальник зобов'язаний сповістити перестраховика про настання страхового випадку по перестрахованому ризику протягом 5 робочих днів з моменту одержання інформації про його настання, якщо інше не передбачено окремим договором перестрахування.

У свою чергу перестраховик, згідно з п. 3.4.1. договору, зобов'язаний перерахувати перестрахувальнику свою частину страхового відшкодування, розмір якої розрахований відповідно до умов цього договору і окремого договору перестрахування, у термін, передбачений цим договором, якщо інше не передбачено в окремому договорі перестрахування.

Пунктом 8.2. договору сторони погодили, що при настанні страхового випадку, передбаченого оригінальним договором страхування і окремим договором перестрахування, перестраховик сплачує перестрахувальнику частину страхового відшкодування, відповідно до його обсягу відповідальності за окремим договором перестрахування, протягом 15 робочих днів (у випадку касового збитку - 10 робочих днів) після одержання від перестрахувальника наступного комплекту документів: копії страхового акту і документів, на підставі яких він складений; копії документів, що підтверджують факт настання і розмір збитку; копії платіжного доручення з відміткою обслуговуючого банку про списання коштів з поточного рахунку перестрахувальника або видаткового касового ордера про сплату перестрахувальником повної суми збитку або власного утримання перестрахувальника. Даний пункт не застосовується у випадку касового збитку; розрахунку частини перестраховика в загальній сумі страхового відшкодування.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє 1 рік. У разі якщо жодна із сторін, за 15 днів до спливу строку дії даного договору не заявить про його розірвання, даний договір вважається пролонгованим на той самий строк та на тих самих умовах (п. 11.1. договору, в редакції Додаткової угоди №1 від 01.02.2012).

Під час розгляду справи доказів припинення дії договору сторонами не надано, а отже він є діючим та приймається судом до уваги.

Між сторонами у даній справі були укладені наступні окремі договори перестрахування:

- договір перестрахування №846/N від 24.01.2014, за яким: страхувальник - ТОВ "Епіцентр К"; договір страхування - Т3№001178 від 22.01.2014; предмет страхування - Mercedes Benz GL 550, д/н АА 5989 НН; відповідальність перестраховика - 400000,00 грн.; тариф перестрахування - 3%, загальна перестрахувальна премія - 12000,00 грн.;

- договір перестрахування №779/N від 08.05.2013, за яким: страхувальник - Довгопят О.К.; договір страхування - Т3№003000 від 08.05.2013; предмет страхування - Porsche Cayenne, д/н АА 0395 ВР, відповідальність перестраховика - 500000,00 грн.; тариф перестрахування - 3,5%, загальна перестрахувальна премія - 17500,00 грн.;

- договір перестрахування №882/N від 07.05.2014, за яким: страхувальник - Довгопят О.К.; договір страхування - Т3№003068 від 07.05.2014; предмет страхування - Porsche Cayenne, д/н АА 0395 ВР, відповідальність перестраховика - 300000,00 грн.; тариф перестрахування - 3%, загальна перестрахувальна премія - 9000,00 грн.;

- договір перестрахування №864/N від 14.03.2014, за яким: страхувальник - Довгопят О.К.; договір страхування - Т3№003002 від 14.03.2014; предмет страхування - Mercedes Benz S63 AMG, д/н АА 7733 ОВ (АА 0374 ВР); відповідальність перестраховика - 800000,00 грн.; тариф перестрахування - 3,3%, загальна перестрахувальна премія - 26400,00 грн.;

- договір перестрахування №887/N від 16.05.2014, за яким: страхувальник - Корж О.П.; договір страхування - Т3№003049 від 24.04.2014; предмет страхування - Lexus LX570, д/н АА 7877 АА; відповідальність перестраховика - 200000,00 грн.; тариф перестрахування - 3,3%, загальна перестрахувальна премія - 6600,00 грн.;

- договір перестрахування №819/N від 17.10.2013, за яким: страхувальник - Матющенко І.В.; договір страхування - Т3№001153 від 17.10.2013; предмет страхування - Toyota Highlander, д/н АА 0074 ВО; відповідальність перестраховика - 110000,00 грн.; тариф перестрахування - 3,5%, загальна перестрахувальна премія - 3850,00 грн.;

- договір перестрахування №881/N від 25.04.2014, за яким: страхувальник - Карпенко І.К.; договір страхування - Т3№003030 від 08.04.2014; предмет страхування - Porsche Cayenne, д/н АА 0010 ME; відповідальність перестраховика - 200000,00 грн.; тариф перестрахування - 3%, загальна перестрахувальна премія - 6000,00 грн.;

- договір перестрахування №886/N від 16.05.2014, за яким: страхувальник - Карпенко А.В.; договір страхування - Т3№003069 від 14.05.2014; предмет страхування - Mercedes Benz GL500, д/н АА 0010 AI; відповідальність перестраховика - 400000,00 грн.; тариф перестрахування - 3,3%, загальна перестрахувальна премія - 13200,00 грн.

Так, внаслідок настання страхових випадків за вищевказаними договорами, позивачем у відповідності до п.п. 3.2.5., 8.2. генерального договору були направлені на адресу відповідача повідомлення про настання страхових випадків з вимогою про сплату страхових відшкодувань на загальну суму 108218,18 грн., а саме: №65 від 27.03.2014; №115 від 26.05.2014; №118 від 03.06.2014; №150 від 22.07.2014; №152 від 24.07.2014; №188 від 30.09.2014; №191 від 13.10.2014; 193 від 15.10.2014; №205 від 03.11.2014; №42 від 25.02.2015 та №107 від 30.03.2015. Вказані листи були отримані Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова», про що свідчать наявні в матеріалах справи копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.

У відповідь ПрАТ «Страхова компанія «Нова» направило на адресу позивача гарантійний лист вих. №1269/0/17-14 від 13.10.2014, в якому повідомило, що ним прийнято рішення про задоволення вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Надійна» у повному обсязі.

Втім, в порушення взятих на себе зобов'язань за генеральним договором, в частині перерахування перестрахувальнику своєї частини страхового відшкодування, відповідач так і не здійснив, у зв'язку з чим ПрАТ «Страхова компанія «Надійна» звернулося до суду з даним позовом.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором перестрахування, а у відповідності до статті 987 Цивільного кодексу України за договором перестрахування страховик, який уклав договір страхування, страхує в іншого страховика (перестраховика) ризик виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником. Страховик, який уклав договір перестрахування, залишається відповідальним перед страхувальником у повному обсязі відповідно до договору страхування.

Також частиною 1 статті 12 Закону України «Про страхування» визначено, що перестрахування - страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

Як визначено в ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

В силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

При цьому, п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене, оскільки факт порушення відповідачем своїх договірних зобов'язань в частині повної та своєчасної оплати своєї частини страхового відшкодування підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 108218,18 грн.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 Господарського кодексу України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 3.4.6. генерального договору сторони визначили, що перестраховик зобов'язаний сплатити перестрахувальнику пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань в розмірі 0,05% але не більше подвійної ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов'язання, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та п. 3.4.6. генерального договору, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 37404,81 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, у зв'язку з чим вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з покладенням судового збору на відповідача, в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому частиною 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Оскільки позивач при зверненні до суду із заявленими позовними вимогами повинен був сплатити судовий збір в розмірі 2184,34 грн., втім сплатив 2912,44 грн., про що свідчить наявне в матеріалах справи платіжне доручення №1723 від 27.07.2015, зайво сплачений судовий збір у розмірі 728,10 грн. підлягає поверненню Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Надійна» з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» (02660, м. Київ, вулиця Марини Раскової , будинок 11, ідентифікаційний код 31241449) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Надійна» (04114, м. Київ, вулиця Вишгородська, будинок 45-А/6, офіс 8; ідентифікаційний код 34350924) 108218 (сто вісім тисяч двісті вісімнадцять) грн. 18 коп. страхового відшкодування, 37404 (тридцять сім тисяч чотириста чотири) грн. 81 коп. пені та витрати по сплаті судового збору в сумі 2184 (дві тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 34 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

4. Повернути Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Надійна» (04114, м. Київ, вулиця Вишгородська, будинок 45-А/6, офіс 8; ідентифікаційний код 34350924) з Державного бюджету України 728 (сімсот двадцять вісім) грн. 10 коп. зайво сплаченого судового збору, перерахованого платіжним дорученням №1723 від 27.07.2015, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 09.10.15

Суддя О.А. Грєхова