ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.10.2015р. Справа № 905/1195/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії

ПАТ «Укртелеком», , м.Харків

до відповідача ОСОБА_1 Міністерства внутрішніх справ на Донецькій залізниці,

, м.Маріуполь

про стягнення 4267 грн. 94 коп.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2-по дов.

від відповідача: не зявився

В засіданні суду брали участь:

Згідно із ст.77 ГПК України в засіданні суду

оголошувалась перерва з 30.09. по 20.10.2015р.

СУТЬ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком», м.Харків, позивач, звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_1 Міністерства внутрішніх справ на Донецькій залізниці, м.Маріуполь, про стягнення заборгованості в сумі 4267,94 грн., у тому числі основний борг в сумі 3276,85 грн., пеня в сумі 238,25 грн., інфляція в сумі 716,30 грн. та три проценти річних в сумі 36,54 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором №7403398 від 25.03.2013р. щодо своєчасної та повної оплати вартості отриманих протягом травня 2014р.-червня 2015р. телекомунікаційних послуг.

Відповідач надав відзив на позовну заяву від 31.08.2015р., в якому позовні вимоги не визнав. Заперечуючи проти позову відповідач посилається на відсутність в нього на обліку договору, на підставі якого заявлені позовні вимоги, невизначеність дати укладання останнього, підписання договору з Луганською філією ПАТ «Укртелеком», а не з Харківською філією ПАТ «Укртелеком». Крім цього, відповідач стверджує про непродовження дії договору №7403398 від 25.03.2013р., невикористання позивачем свого права на припинення надання послуг за договором, закінчення перебігу строку позовної давності по вимогах про стягнення пені, неправомірне нарахування інфляції позивачем не за повний календарний місяць.

30.09.2015р. до суду надійшло клопотання від 24.09.2015р. №3763 ОСОБА_1 Міністерства внутрішніх справ на Донецькій залізниці, м.Маріуполь про зменшення заявленого позивачем до стягнення розміру неустойки на 99%.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.

Як встановлено, між Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» та відповідачем був підписаний договір №7403398 про надання телекомунікаційних послуг.

Оригінал даного договору з додатками оглянуто судом та сторонами в судовому засіданні 30.09.2015р. За своїм змістом наявна у справі копія цього договору є повністю тотожньою оригіналу.

На першій сторінці договору №7403398 міститься штамп «Зареєстровано 25.03.2013р. СЮЗ УМВС України на Донецькій залізниці». Одночасно, на останній сторінці договору також наявна відмітка сторони з датою « 25.03.2013р.».

Як наслідок, враховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких інших відомостей щодо дати підписання договору №7403398, суд дійшов висновку про укладання останньго саме 25.03.2013р.

Згідно преамбули договору №7403398 від 25.03.2013р. від імені ПАТ «Укртелеком» останній укладався начальником цеху телекомунікаційних послуг №16 м.Попасна Луганської філії ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_3 За змістом розділу 10 договору №7403398 від 25.03.2013р. містяться наступні реквізити ПАТ «Укртелеком»: ПАТ «Укртелеком», Луганська філія, ЦТП №16 м.Попасна.

Відповідно до ст.64 Господарського кодексу України підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством.

Згідно ст.95 Цивільного кодексу України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення, керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності.

Пунктом 10 положення про Луганську філію Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» визначено, що філія є відокремленим підрозділом товариства, який не має статусу юридичної особи.

Наказом ПАТ «Укртелеком» №674 від 01.12.2014р. «Про зміну території діяльності окремих філій ПАТ «Укртелеком» збільшено територію діяльності Харківської філії та поширено її на частину території Луганської області (у тому числі Попаснянського району), а також прийнято усю дебиторську та кредиторську заборгованість за договорами.

Пунктом 16.1 Положення про Харківську філію ПАТ «Укртелеком» позивачу надано право на представництво інтересів товариства у відносинах з органами державної влади і місцевого самоврядування, іншими фізичними та юридичними особами.

Відповідно до п.1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами. Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому, стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу, наприклад: "Стягнути з підприємства "А" в особі його відокремленого підрозділу - філії № 1 на користь організації "Б" в особі її Н-ської філії таку-то суму".

Таким чином, фактично права та обовязки за договором №7403398 від 25.03.2013р. набуло саме Публічне акціонерне товариство «Укртелеком», а Харківська філія ПАТ «Укртелеком» має право на представництво інтересів товариства.

Згідно п.8.1 договору №7403398 від 25.03.2013р. цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2013р. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не повідомила письмово про його припинення договір вважається продовженим на тих самих умовах на кожний наступний рік (п.8.2 договору).

На момент розгляду справи сторонами доказів, які б підтверджували розірвання або визнання недійсним у встановленому порядку договору №7403398 від 25.03.2013р. не надано.

Згідно з умовами даного договору позивач зобовязується надавати відповідачу загальнодоступні (універсальні) та інші телекомунікаційні послуги, супутні (додаткові) послуги згідно з переліком та в обсягах, замовлених відповідачем, а відповідач зобовязується своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до умов цього договору.

Перелік замовлених послуг та засобів звязку, виділених відповідачу, зазначено у додатку №1 до цього договору (п.2.1 договору). Юридична адреса (місцезнаходження), поштова адреса (адреса, за якою надсилати рахунки, листи, тощо) 83018 м.Донецьк, вул.Горна, 4 (п.п.2.3, 2.4 договору).

У додатку №1 до договору №703398 від 25.03.2013р. сторонами було узгоджено та визначено номери телефонів, адресу їх встановлення 2-82-15, 2-00-78, Луганська область, м.Попасна, вул.Заводська, 73.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п.3.1.1 договору №7403398 від 25.03.2013р. позивач зобовязаний надавати замовлені абонентом послуги цілодобово відповідно до вимог Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. №295 та інших нормативно-правових актів і нормативних документів у сфері телекомунікацій України, надавати послуги за встановленими значеннями показників якості відповідно до нормативних документів у сфері телекомунікацій, договору та умов надання послуг з додержанням вимог Правил та інших актів законодавства.

Згідно розділу 3.3 договору абонент має право на вибір виду та кількості послуг, тарифу та тарифного плану, що пропонується Укртелекомом, своєчасне і якісне отримання замовлених послуг, відмову від послуг у порядку, встановленому договором, безоплатне отримання від Укртелекому рахунків за надані послуги, безоплатне отримання за особистим зверненням з урахуванням технічної можливості обладнання телекомунікаційної мережі, розшифровки нарахованої до оплати суми за надані послуги тільки за той перідл, за який він має претензії, з обовязковим ззначенням такого розрахункового періоду і суми за надані послуги, з якою він не згоден.

Виходячи зі змісту позовної заяви, позивачем за період з травня 2014р. по червень 2015р. було надано відповідачу телекомунікаційні послуги на суму 3274,81 грн.

В підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи позивачем додано рахунки-акти за спірний період, а також розшифровку наданих послуг за період з травня 2014р. по червень 2015р.

Згідно розділу 4 договору №7403398 від 25.03.2013р. надання послуг за договором є платним. Загальна сума договору складається з усіх сум, визначених на кожний рік дії цього договору. Сума договору на 2013р. складає 1500,00 грн. У разі необхідності сума договору на певний рік визначається додатковою угодою. Форма розрахунків за договором безготівкова. Система розрахунків, що застосовується Укртелекомом з надсиланням рахунків. Система оплати наданих послуг місцевого телефонного звязку, яка застосовується Укртелекомом абонентна система без почасового обліку телефонних розмов. Система оплати наданих послуг місцевого телефонного звязку (абонентна система без почасового обліку телефонних розмов, абонентна система з почасовим обліком розмов), яка застосовується Укртелекомом, визначається ним відповідно до технічних можливостей мережі та засобів звязку та може змінюватися Укртелекомом в односторонньому порядку шляхом надсилання абоненту відповідного письмового повідомлення або оприлюднення відповідної інформації на веб-сайті Укртелекому не пізніше ніж за сім календарних днів до впровадження нової системи оплати. Розрахунковий період становить один календаринй місяць. Рахунок за отримані послуги оплачується абонентом не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду (при кредитному порядку оплати), та до 20 числа поточного місяця у разі застосування попередньої (авансової) оплати. У разі неотримання рахунка до 10 числі місяця, що настає після розрахункового періоду, або здійснення розрахунків без застосування квитанцій (без надсилання рахунків) абонент повинен звернутися до служби розрахунків Укртелекому для отримання інформації про належну до сплати суму.

Відповідач проти отримання від позивача послуг на вказану суму заперечує, посилаючись на наявність у розрахунку позивача початкового сальдо в сумі 111,91 грн.

Зокрема, як встановлено, згідно наданого позивачем до матеріалів справи розрахунку суми заборгованості (а.с.22) наявне сальдо на початок місяця травень 2014р. в сумі 111,91 грн.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України встановлений принцип господарського судочинства, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Таким чином, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

При цьому, принцип змагальності вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

З урахуванням викладеного, при зверненні до суду з відповідними вимогами згідно норм ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України позивач має довести такі вимоги певними доказами.

Позивач, звертаючись до суду з вимогою до відповідача щодо стягнення заборгованості за період з травня 2014р. по червень 2015р., у тому числі й заборгованості в сумі 111,91 грн., у позовній заяві посилається на невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором №7403398 від 25.03.2013р.

У рахунку-акті від 31.05.2014р., який був складений позивачем, наявна розшифровка нарахувань за цей місяць, згідно якої містяться відомості щодо розміру абонентної плати, плати за користування БЗ, каналом, міжміські та міжнародні розмови, сума яких становить 129,78 грн. Будь-яких відомостей щодо нарахування суми 111,91 грн. вказаний рахунок-акт не містить.

07.10.2015р. позивачем до матеріалів справи надано оборотну відомість по особовому рахунку відповідача за період з березня 2014р. по червень 2015р., а також рахунки-акти за надані телекомунікаційні послуги за березень 2014р., червень 2015р. Проте, рахунок-акт за березень 2014р. також містить у собі початкове сальдо станом на 01.03.2014р. в сумі 320,78 грн. Крім цього, позивачем взагалі позовні вимоги заявлені за інший період, починаючи з травня 2014р.

Будь-яких документів, які б підтверджували наведені позивачем у даному розрахунку обставини, всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України матеріали справи не містять.

Як наслідок, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 111,91 грн.

Одночасно, враховуючи, що решта позовних вимог про стягнення основного боргу є доведеною наданими до справи матеріалами, позов в частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 3164,94 грн. підлягає задоволенню.

При цьому, посилання відповідача на неотримання ним рахунків від позивача, фактичне залишення приміщення, в якому було встановлено телефони суд до уваги не приймає.

Так, відповідно до п.3.4.2 договору №7403398 від 25.03.2013р. відповідач зобовязаний своєчасно оплачувати отримані послуги в повному обсязі. При цьому, відповідач також зобовязаний письмово попередити позивача про своє небажання продовжувати відносини та відмову від отримання послуг у порядку, передбаченому цим договором та правилами (п.3.4.14 договору).

В розділі 6 договору передбачено право абонента відмовитися від отримання як окремих послуг, так і від всіх послуг, що надаються за цим договором, письмово повідомивши Укртелеком. Відмова абонента від послуг спричиняє припинення зобовязань Укртелекому з надання послуг абоненту не пізніше ніж через сім календарних днів з дати отримання Укртелекомом заяви, якщо більший строк не зазначений у заяві. У разі відмови абонента від усіх послуг, що надаються за цим договором, договір вважається розірваним.

Таким чином, умовами укладеного між сторонами договору передбачено певний порядок відмови відповідача від отримання послуг позивача. Доказів вчинення відповідачем відповідних дій, направлених на розірвання договору з позивачем до матеріалів справи не надано.

За приписом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та предявлено до стягнення інфляцію в сумі 716,30 грн. за період з 21.06.2014р. по 30.06.2015р. та три проценти річних в сумі 36,54 грн. за період з 21.06.2014р. по 30.06.2015р.

Як встановлено, позивачем при нарахуванні суми інфляції та трьох процентів річних було взято до розрахунку основний борг в сумі 111,91 грн., який є недоведеним. Крім цього, щодо вимог про стягнення інфляції суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За таких обставин, внаслідок проведеного судом перерахунку інфляції та трьох процентів річних, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає інфляція в сумі 641,82 грн. за період з липня 2014р. по червень 2015р. та три проценти річних в сумі 36,54 грн. за період з 21.06.2014р. по 30.06.2015р., а решта вимог є неправомірною.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Стаття 611 Цивільного кодексу України встановлює такий правовий наслідок порушення зобов'язання як сплата неустойки.

Згідно ч.ч.1 і 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.5.2 договору №7403398 від 25.03.2013р. у разі несвоєчасної оплати наданих Укртелекомом послуг абонент сплачує пеню, яка обчислюється залежно від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення оплати.

Позивачем нараховано та предявлено до стягнення з відповідача пеню в сумі 238,25 грн. за період з 01.08.2014р. по 30.06.2015р.

Щодо вимог про стягнення пені відповідачем заявлено клопотання про зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 99%.

За результами розгляду даного клопотання суд дійшов наступного висновку:

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Стаття 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як встановлено судом, позивачем всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено жодними доказами факту виникнення в нього збитків, будь-яких інших негативних наслідків у звязку з допущенням прострочення виконання відповідачем своїх зобовязань за договором №7403398 від 25.03.2013р.

При цьому, відповідач здійснює свою діяльність на території Донецької області, де з квітня 2014р. триває проведення антитерористичної операції. По факту захвату приміщення УМВС України на Донецькій залізниці за адресою: м.Донецьк, вул.Горна, 4, відкрито кримінальне провадження №0000219 за ч.1 ст.343 Кримінального кодексу України.

За таких обставин, враховуючи надані до матеріалів справи докази, приймаючи до уваги відсутність відомостей щодо понесення позивачем у звязку з цим збитків, суд дійшов висновку про наявність виняткових підстав для зменшення заявленого до стягнення позивачем розміру пені до 119,12 грн., в результаті чого клопотання відповідача підлягає частковому задоволенню.

Таким чином, враховуючи, що позов доведений позивачем та обгрунтований матеріалами справи, проте, в частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 111,91 грн. та інфляції в сумі 74,48 грн. є неправомірним, виходячи з того, що заперечення відповідача проти позову є безпідставними, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 3962,42 грн., у тому числі основний борг в сумі 3164,94 грн., три проценти річних в сумі 36,54 грн., інфляція в сумі 641,82 грн. та пеня в сумі 119,12 грн.

Судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком», м.Харків до ОСОБА_1 Міністерства внутрішніх справ на Донецькій залізниці, м.Маріуполь про стягнення заборгованості в сумі 4267,94 грн., у тому числі основний борг в сумі 3276,85 грн., пеня в сумі 238,25 грн., інфляція в сумі 716,30 грн. та три проценти річних в сумі 36,54 грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 Міністерства внутрішніх справ на Донецькій залізниці, м.Маріуполь на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком», м.Харків основний борг в сумі 3164 грн. 94 коп., три проценти річних в сумі 36 грн. 54 коп., інфляцію в сумі 641 грн. 82 коп. та пеню в сумі 119 грн. 12 коп., всього заборгованість в сумі 3962 грн. 42 коп., судовий збір в сумі 1747 грн. 16 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 20.10.2015р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.В. Левшина