ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 жовтня 2015 р. Справа № 918/952/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

в особі Рівненської філії Публічного акціонерного товариства " Укртелеком"

до відповідача ОСОБА_1 районної державної адміністрації Рівненської області

про стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги, послуги доступу до мережі Інтернет, пені, збитків від інфляції та 3% річних

Суддя Андрійчук О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, дов. № 4801 від 12.12.2014 року, ОСОБА_3, дов. № 4804 від 12.12.2014 року

від відповідача: не з'явився

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до ст. 81-1 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Рівненської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (надалі-позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 районної державної адміністрації Рівненської області (надалі-відповідач) про стягнення в сумі 13 369,59 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

21.04.2000 року та 05.12.2012 року між позивачем (Укртелеком, підприємство зв'язку) та відповідачем (споживач, абонент) укладено типовий договір № 18 про надання послуг електрозв'язку (надалі-договір № 18) та договір № 1539/21200718 про надання послуг доступу до мережі Інтернет за технологією ADSL (надалі-договір № 1539/21200718) відповідно, за умовами яких позивач зобов'язався надати послуги телекомунікаційні послуги та послуги доступу до мережі Інтернет, а відповідач оплатити надані послуги.

Позивач надав послуги, обумовлені договорами, однак відповідач свої зобов'язання в частині оплати наданих послуг виконав несвоєчасно та не у повному обсязі, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в розмірі 8 828,78 грн.

За неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань позивачем нараховано пеню в розмірі 21,43 грн., інфляційні в розмірі 4 165,37 грн. та 3% річних в розмірі 354,01 грн.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 193, 220, 224 ГК України, ст.ст. 625, 901, 903 ЦК України, ст.ст. 33, 36 Закону України "Про телекомунікації" тощо.

Ухвалою суду від 20.08.2015 року порушено провадження, справу призначено до судового розгляду на 01.09.2015 року.

01.09.2015 року через службу діловодства господарського суду від відповідача надійшов відзив, в якому просить зменшити неустойку на 70% та відстрочити виконання судового рішення до 01.01.2016 року, а також розстрочити його виконання строком на 4 місяці рівними частинами.

Ухвалою суду від 01.09.2015 року розгляд справи відкладено на 07.09.2015 року.

Ухвалою суду від 14.09.2015 року розгляд справи відкладено на 05.10.2015 року.

14.09.2015 року судом винесено окрему ухвалу на адресу Рівненської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", якою начальника Рівненської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" зобов'язано розглянути вказану окрему ухвалу та вжити заходів, що надалі включатимуть неподання представником позивача витребуваних судом доказів.

02.10.2015 року через службу діловодства господарського суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з відповідача 8 564,22 грн. основного боргу, 21,43 грн. пені, 3 186,71 грн. інфляційних, 447,43 грн. 3% річних.

У судовому засіданні 05.10.2015 року оголошено перерву на 12.10.2015 року.

08.10.2015 року через службу діловодства господарського суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з відповідача 7 351,22 грн. основного боргу, 1 524,76 грн. пені, 3 186,71 грн. інфляційних, 447,43 грн. 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши копії документів на їх відповідність оригіналам, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21.04.2000 року між позивачем (підприємство зв'язку) та відповідачем (споживач) укладено типовий договір № 18 про надання послуг електрозв'язку (надалі-договір № 18), згідно з п. 1.1. підприємство зв'язку надає послуги електрозв'язку, перераховані в додатку № 1, і безоплатні послуги, перераховані в додатку № 2.

За п.п. 7.1., 7.2. договору № 18 цей договір набирає чинності з дня підписання і діє п'ять років. Якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомила про його припинення, то договір вважається дійним на той же строк.

Доказів того, що вказаний договір припинив свою дію, сторонами суду не надано.

Права та обов'язки підприємства зв'язку і споживача визначені Розділами 2, 3 договору. Зокрема, до обов'язків споживача віднесено своєчасне внесення плати за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефонні розмови, подані в кредит телеграми та інші послуги, надані по телефону (підп. 3.2.8. п. 3.2. договору № 18).

Умовами Розділу 4 сторонами погоджено порядок оплати та проведення розрахунків. Так, послуги, які надаються підприємством зв'язку, оплачуються за тарифами, затвердженими згідно з чинним законодавством. Споживач повинен своєчасно оплачувати надані послуги. Розрахунки за фактично отримані в кредит послуги електрозв'язку за кожний попередній місяць проводять споживачем протягом 10 днів з дня одержання рахунка, але не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим (п.п. 4.1., 4.3., 4.4., 4.5. договору № 18).

Крім того, 05.12.2012 року між позивачем (Укртелеком) та відповідачем (абонент) укладено договір № 1539/21200718 про надання послуг доступу до мережі Інтернет за технологією ADSL (надалі-договір № 1539/21200718), за умовами якого Укртелеком зобов'язався надавати абоненту на платній основі послугу доступу до мережі Інтернет шляхом підключення до порталу вузла Інтернет Укртелекому по абонентській лінії за допомогою обладнання ADSL, динамічної або постійної ІР-адреси, а також за домовленістю інші додаткові послуги Інтернет, які абонент може самостійно замовити через систему самобслугов3уцвання (послуги), а абонент зобов'язався своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до умов цього договору (п. 1.1. договору).

Згідно з п.п. 7.1., 7.2. договору № 1539/21200718 цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє протягом одного року. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомила письмово про його припинення, договір вважається продовженим на тих самих умовах на кожний наступний рік.

Матеріали справи доказів припинення вказаного договору не містять.

Пунктом 1.2. договору № 1539/21200718 передбачено, що перелік та опис послуг, спеціальні умови організації, порядок розрахунків та порядок надання послуг абоненту визначаються цим договором.

Права та обов'язки Укртелекому та абонента врегульовані Розділом 3 договору № 1539/21200718. До обов'язків абонента, у тому числі віднесено своєчасну сплату отриманих послуг в повному обсязі відповідно до порядку розрахунків, встановленого договором та нормативно-правовими актами. У випадку неодержання рахунку абонент зобов'язаний звертатися до Укртелекому для його одержання. Неодержання рахунка не звільняє абонента від обов'язку оплати послуг відповідно до договору.

Відповідно до п.п. 5.2.-5.5., 5.11., 5.12. договору № 1539/21200718 Укртелеком відкриває в системі розрахунків абоненту єдиний особовий рахунок з певним ідентифікаційний кодом, на якому проводяться розрахунки за весь обсяг наданих абоненту послуг за цим договором, у тому числі за інші телекомунікаційні послуги, що надаються абоненту Укртелекомом (за абонентською лінією телефонного зв'язку). Укртелеком виставляє єдиний рахунок на оплату послуг, наданих за договором, у тому числі плату за тимчасове користування кінцевим обладнанням. Нарахування вартості послуг за цим договором входить окремим рядком до єдиного рахунка за телекомунікаційні послуги, що надаються абоненту Укртелекомом (за абонентською лінією телефонного зв'язку). При здійсненні оплати абонент вказує призначення платежу. Абонент проводить оплату за надані послуги щомісяця до 20 числа поточного місяця на підставі рахунків, виставлених до 10 числа поточного місяця, що настає за звітним. Оплата проводиться в грошовій одиниці України. Якщо протягом 5 днів виставлений Укртелекомом рахунок не буде опротестовано абонентом у порядку, встановленому п. 5.9., він вважається прийнятим до оплати. Отримана від абонента сума платежу зараховується у такій послідовності: пеня, борги попередніх періодів, поточні нарахування за послуги Інтернет та передавання даних (за наявності), інші послуги, аванс на наступний період.

Як встановлено судом із матеріалів справи, позивач виставив відповідачу рахунки-акти за телекомунікаційні послуги за січень 2015 року на суму 1 732,67 грн., лютий 2015 року на суму 1 727,26 грн., квітень 2015 року на суму 1 720,64 грн., березень 2015 року на суму 1 816,25 грн., травень 2015 року на суму 1 732,02 грн., червень 2015 року на суму 1 795,31 грн., липень 2015 року на суму 1 816,10 грн., а також попередження про необхідність оплати боргу.

Загальна вартість наданих послуг за період з 01.01.2015 року по 01.08.2015 року склала 12 360,25 грн.

На підтвердження факту виставлення відповідачу рахунків позивачем надано витяги з пакетів розрахункових документів по класу доставки ДС-1, в яких містяться підписи уповноваженої особи відповідача про їх отримання.

Борг відповідача станом на 01.08.2015 року (за рахунками-актами за січень-липень 2015 року) перед позивачем за надані послуги становить 8 828,78 грн., про що свідчить акт звіряння розрахунків (у судовому засіданні представниками сторін підтверджено вказану заборгованість, а також усунуто розбіжності на суму 7,62 грн.).

Крім того, під час судового розгляду справи позивачем збільшено суму боргу згідно з рахунком-актом за серпень 2015 року на суму 1 623,44 грн., у зв'язку з чим заборгованість склала 10 452,22 грн. (8 828,78 грн. + 1 623,44 грн.). При цьому після звернення позивача до суду відповідачем 02.09.2015 року та 30.09.2015 року частково погашено суму основного боргу в розмірі 3 101,00 грн., що стверджується платіжними дорученнями, у зв'язку з чим позивачем в цій частині зменшено заборгованість на 7 531,22 грн.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 ЦК України визначено, що положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Обовязок споживача своєчасно сплачувати отримані телекомунікаційні послуги встановлений ст. 33 Закону України Про телекомунікації . Так, відповідно до п. 5 ч. 1 зазначеної статті споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема: виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Відповідно до ст. 68 Закону України Про телекомунікації розрахунки за телекомунікаційні послуги здійснюються на умовах договору про надання телекомунікаційних послуг між оператором, провайдером телекомунікацій та споживачем або без договору за готівкову оплату чи за допомогою карток тощо в разі одержання споживачем замовленої за передоплатою (авансованої) послуги за тарифами, затвердженими згідно із законодавством.

Згідно з п. 72 Постанови КМ України від 11.04.2012 року № 295 "Про затвердження Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг» розрахунки за отримані послуги на умовах наступної оплати здійснюються шляхом надсилання на адресу абонента рахунків або в інший спосіб відповідно до законодавства та договору.

У разі здійснення розрахунків за отримані послуги на умовах наступної оплати абонент оплачує послуги після закінчення розрахункового періоду. Плата вноситься після отримання ним рахунка, але не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інше не встановлено договором відповідно до законодавства.

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за надані послуги в розмірі 7 351,22 грн.

Крім того, позивачем за неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором здійснено нарахування пені в розмірі 1 524,76 грн., 3% річних в розмірі 447,43грн., інфляційних в розмірі 3 186,71 грн.

Право позивача на нарахування пені передбачене п. 5.8. договору № 18, за яким у разі несплати за надані послуги електрозв'язку понад установлений строк (з 21 числа місяця, що настає після розрахункового періоду) споживач сплачує пеню в розмірі 1 % від затриманих платежів за кожну добу затримки, а також п. 6.12. договору № 1539/21200718, згідно з яким у разі несвоєчасної оплати наданих Укртелекомом послуг абонент сплачує пеню, яка обчислюється залежно від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення оплати. Абонент також сплачує 3% річних та індекс інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання.

За приписами ч. 2 ст. 36 Закону України "Про телекомунікації" у разі затримки плати за надані оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Враховуючи викладене, пеня нараховується в розмірі однієї облікової ставки НБУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).

У силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1. ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Отже, одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено пеню.

Відповідно до ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Щодо 3% річних та інфляційних, то за ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок 3% річних, інфляційних та пені з урахуванням умов договору та вимог, передбачених ст.ст. 253, 254 ЦК України, встановив, що розмір перших становить 288,57 грн. (при заявленому - 447,43 грн.), других - 3 758,08 грн. (при заявленому - 3 186,71 грн.), а третьої - 1 288,52 грн. (при заявленому - 1 524,76 грн.) (розрахунок додається), отже 3% річних а пеня підлягають частковому задоволенню, а інфляційні - у заявленому розмірі.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, то вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Вказана процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме ч. 3 ст. 551 ЦК України і ст. 233 ГК України.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України та ст. 233 ГК України встановлено, що господарський суд має право зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора.

З пояснень представника відповідача судом встановлено, що прострочення у виконанні зобов'язань з оплати наданих послуг відбулося у зв'язку з відсутністю фінансування з державного бюджету.

У свою чергу, відсутність бюджетних коштів не є підставою для не проведення розрахунків, оскільки на підставі ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 року відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність відповідача та не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання ( постанова Верховного Суду України від 15.05.2012 року у справі № 3-28гс12 ).

Крім того, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження існування обставин, що унеможливлювали виконання ним грошового зобов'язання.

Суд, дослідивши фактичні обставини справи, встановив, що порушення зобов'язання носить систематичний характер, жодних дій, спрямованих відповідачем на негайне добровільне усунення порушення, не вживалося, розмір стягуваної неустойки (пені) відповідає наслідкам поведінки відповідача, а сума пені є співрозмірною із боргом тощо.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені.

Зважаючи на викладене, позивач належними та достатніми доказами, як того вимагають приписи ст.ст. 33, 34 ГПК України, довів заявлені позовні вимоги, а відповідач, в свою чергу, не надав доказів в їх спростування, відтак останні підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 районної державної адміністрації Рівненської області (вул. Грушевського,14, м. Здолбунів, Рівненська область, 35705, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (бул. Шевченка,18, м. Київ, 01030) в особі Рівненської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (вул. В. Чорновола,1, м. Рівне, 33028, ) 7 351,22 грн. основного боргу, 288,57 грн. 3% річних 3 186,71 грн. інфляційних, 1 288,52 грн. пені та 1 769,27 грн. судового збору.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 236,24 грн. пені, 158,86 грн. 3% річних відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 20.10.2015 року.

Суддя Андрійчук О.В.