ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2015 р.Справа № 915/218/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Журавльова О.О., Савицького Я.Ф.

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.,

за участю представника позивача арбітражного керуючого - ліквідатора Приватної виробничо - торгівельної фірми "Агроділо" Сашина О.А. за постановою Господарського суду Миколаївської області від 31.10.12р. в справі №5016/1956/2012(5/74) та посвідченням №522, дата видачі : 21.03.13р.,/відповідач та 3-я особа поштову кореспонденцію за юридичною адресою не отримують (див. - довідки поштових відділень про причини не вручення поштових відправлень від 8.07 та 25.09.15р.), тому відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року №18 вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом/,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватної виробничо-торгівельної фірми "Агроділо" в особі арбітражного керуючого - ліквідатора Сашина О.А., м. Миколаїв

на рішення господарського суду Миколаївської області від 16.06.2015 року

по справі № 915/218/15

за позовом скаржника

до Приватного підприємства виробничо-торгівельної фірми "Агро-Ленд", м. Херсон

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічного акціонерне товариство "Дельта-Банк", м. Київ

про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.10.2008 року,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2015р. арбітражний керуючий - ліквідатор Приватної виробничо-торгівельної фірми "Агроділо" Сашин О.А. звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом до Приватного підприємства виробничо-торгівельної фірми (далі - ПП ВТФ) "Агро-Ленд" про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.10.2008р., укладеного між ПВТФ "Агроділо" та ПП ВТФ "Агро-Ленд".

Підставою позовних вимог позивач зазначає ст.ст. 92, 203, 207, 215, 216, 639, 657 ЦК України, ст. 5, 17, 18, 25 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст.17, 18 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" та мотивує їх тим, що за даним договором відчужено майнові активи ПВТФ "Агроділо", а саме майновий комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, оскільки договір підписаний невідомою особою на прізвище ОСОБА_3, який жодного дня директором банкрута не працював, жодного відношення до нього не має, однак продав об'єкт колишньому керівнику ОСОБА_4, який був засновником та директором як продавця так і покупця, що завдало збитків позивачу та його кредиторам. Крім того, позивач стверджує, що фактично договір в частині оплати вартості об'єкту не був виконаний та просить стягнути з відповідача судовий збір.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 16 червня 2015 року (суддя Міщенко В.І.) в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.10.2008р. відмовлено з огляду на відсутність підстав недійсності правочину, встановлених ст.ст. 203,215 ЦК України та ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в момент його укладання.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, арбітражний керуючий - ліквідатор ПВТФ "Агроділо" Сашин О.А. звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати повністю та прийняти нове, яким задовольнити позов ПВТФ "Агроділо" в повному обсязі.

Скаржник вважає, що місцевим господарським судом при розгляді спору не було надано належну правову оцінку наявним у справі доказам, що завадило виявити порушення під час укладення спірних правочинів вимог чинного законодавства України та призвело до прийняття помилкового рішення про відмову в задоволенні позову ліквідатора. Ліквідатор у апеляційній скарзі зазначив, що суд не звернув увагу на те, що єдиним власником та керівником як покупця так й продавця є одна й та ж особа - ОСОБА_4. Ним було здійснено оцінку об'єкта, прийнято рішення про його продаж і купівлю та він же видав довідку про отримання продавцем коштів у розмірі 400 000грн.. На думку скаржника, дана довідка не може слугувати належним доказом отримання коштів покупцем у відповідності до ст. 34 ГПК України.

Скаржник стверджує, що довідка про балансову вартість об'єкта, яка міститься у справі нотаріуса також не може бути належним доказом самої вартості об'єкта, оскільки вона нічим не підтверджена.

Крім того, скаржник вважає, що у випадку виконання договору, який завдає збитків боржнику, виникає підстава для визнання такого договору недійсним за заявою арбітражного керуючого.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника скаржника, судова колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом першої інстанції, 07.10.2008р. між ПВТФ "Агроділо" (продавець) та ПП ВТ "Агро-Ленд" (покупець) укладено договір б/н купівлі продажу вищезазначеного майна.

У відповідності до умов договору продавець в особі директора ПВТФ "Агроділо" ОСОБА_3, якого уповноважено на вчинення угоди рішенням власника і засновника Продавця від 23.09.2008р. за №13 /а.с.9/, продав, а покупець купив майновий комплекс, який знаходиться по АДРЕСА_1. Майновий комплекс складається із: складу Е-1, матеріал стін з/б, площа 3529,2 кв.м.; складу Д-1, матеріал стін камінь, площа 543,8 кв.м.; гаражу О-1, матеріал стін цегла, площа 407,2 кв.м.; складу Я-1, матеріал стін, камінь, площа 171,8 кв.м.; гаражу Ж-1, матеріал стін цегла, площа 144,3 кв.м.; загальна площа 4706,3 кв.м. /п.п. 1.1/.

Згідно п.п. 1.2 вище вказаний майновий комплекс належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого Снігурівської міської ради Миколаївської області 30.09.2008 року, зареєстрованого у Снігурівській філії Миколаївського міжміського БТІ 30.09.2008р. за № 290 в книзі № 6а, реєстраційний № 16003711.

У п.п. 1.3 договору зазначено, що продавець стверджує, що на момент укладання цього договору вказаний вище майновий комплекс під арештом, у податковій заставі не перебуває; щодо нього не ведуться судові спори, відносно нього не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування з іншими особами, треті особи не мають на нього прав, вільний від будь-яких прав і претензій третіх осіб, про яких в момент укладання договору продавець чи покупець не могли не знати. Майновий комплекс переданий в іпотеку ВАТ "Кредитпромбанк" згідно іпотечного договору, посвідченого 22.09.2006р. приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області Шульгою Т.В. за реєстровим №1242, в забезпечення виконання зобов'язань продавця по кредитному договору №02/116/06-КЛТ від 22.09.2006р., у зв'язку з цим майновий комплекс перебуває під забороною (витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №21180479 від 07.10.2008р. та витяг з Державного реєстру іпотек за №21181261 від 07.10.2008р.).

Майновий комплекс відчужується за згодою вище вказаного "банку" згідно листа Миколаївської філії вище вказаного "банку" від 03.10.2008р. за №321/08 та договору про переведення боргу між вищевказаними сторонами цього договору від 03.10.2008р. /п.п. 1.4/, які містяться в матеріалах справи - а.с.39-40.

Згідно п.п. 2.1 продаж цей за домовленістю сторін вчиняється за 400 000грн. з урахуванням ПДВ, які продавець одержав від покупця повністю до підписання цього договору згідно довідки продавця за № 364 виданої 03.10.2008р. /а.с.41/.

В п.п. 3.1 сторони зазначили, що вимоги законодавства щодо змісту й правових наслідків правочину, що укладається сторонами, їм роз'яснено нотаріусом. Сторони підтверджують, що цей договір згідно ст. 233-235 ЦК України не носить характеру фіктивного та удаваного правочину і відповідає їх дійсним намірам створити для себе юридичні наслідки.

Майже через чотири роки ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.09.2012 р. порушено провадження у справі № 5016/1956/2012(5/74) про банкрутство ПВТФ "Агроділо" за ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою Господарського суду Миколаївської області від 31.10.2012 р. суд визнав ПВТФ "Агроділо" банкрутом, відкрив ліквідаційну процедуру та призначив ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Сашина О.А.

Ліквідатор вважає, що договір купівлі-продажу від 07.10.2008р. укладений між ПВТФ "Агроділо" та ПП ВТ "Агро-Ленд" є недійсним, оскільки його укладено не повноважною особою та з порушенням вимог законодавства, позаяк він призвів до зменшення активів, збитків для самої ПВТФ "Агроділо" та її кредиторів. Крім того, Сашин О.А. вважає, що даний договір є на даний час невиконаний через відсутність оплати за проданий об'єкт.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частиною першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України на момент вчинення правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, договором купівлі-продажу від 07.10.2008р. ПВТФ "Агроділо" реалізувало встановлене ст. 317 ЦК України право власника розпоряджатися своїм майном, при цьому твердження скаржника про відсутність у особи, що його підписала повноважень на укладання договору спростовується вищенаведеним рішенням власника, яким саме ОСОБА_3 доручено укладення даного договору.

Той факт, що єдиним власником та керівником як покупця так й продавця, є одна й та ж особа, а саме - ОСОБА_4, і ним було здійснено оцінку об'єкта, прийнято рішення про його продаж та видано довідку про отримання продавцем коштів у розмірі 400 000грн. на законність оспорюваного правочину не впливає, оскільки означене не заборонено чинним законодавством, а належних доказів порушення ОСОБА_4 закону при вчинені цих дій позивачем не надано.

Відповідно до ч.1ст.25 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" / в редакції, що діяла до 19.01.13р. і відповідно до п.1-1 перехідних положень до цього закону має застосовуватися до спірних правовідносин/ ліквідатор подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника з підстав, передбачених статтею 17 цього Закону, а саме якщо угода укладена боржником із заінтересованими особами і в результаті неї кредиторам завдані чи можуть бути завдані збитки.

Згідно зі ст. 1 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" боржник це суб'єкт підприємницької діяльності, неспроможний виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами, у тому числі зобов'язання щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів), протягом трьох місяців після настання встановленого строку їх сплати;

На час укладання угоди ПВТФ "Агроділо" не було боржником і не мало кредиторів в розумінні ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", тому колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довів належними доказами у чому саме полягають збитки, що нібито були завдані йому або його кредиторам спірним договором.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку про те, що господарський суд Миколаївської області з'ясував всі обставини справи, давши належну оцінку наявним в ній доказам, відтак ухвалив законне та обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Миколаївської області від 16.06.2015р. слід залишити без змін.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 16.06.2015р. по справі №915/218/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватної виробничо-торгівельної фірми "Агроділо" в особі арбітражного керуючого - ліквідатора Сашина О.А. - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до ст. 110 ГПК України постанова може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 16.10.2015р.

Головуючий суддя Г.П. Разюк

Суддя О.О. Журавльов

Суддя Я.Ф. Савицький