ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2015 р.Справа № 922/5165/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанській В.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України", м. Київ
до Ізюмського комунального підприємства теплових мереж, м. Ізюм
про стягнення 727699,38 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 довіреність №14-108 від 18.04.14 р.;

відповідача - ОСОБА_2 довіреність №1163 від 09.09.15р.;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до - Ізюмського комунального підприємства теплових мереж, в якій позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 446119,42 грн. пені, 114600,32 грн. 3% річних, 166979,65 грн. інфляційних втрат, посилаючись на неналежне виконання відповідачем грошового зобов'язання та прострочення оплати за поставлений газ згідно договору купівлі - продажу природного газу №13/3171-БО-32. Крім того, позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати у розмірі 14553,99 грн.

01 жовтня 2015 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву за вх.№39542, в якому відповідач зазначав, що просить зменшити розмір пені на 90% до суми 44611,94 грн. та відстрочити виконання рішення суду до 31.01.2016р., у зв'язку із тим, що відповідач є комунальним підприємством, яке створено для задоволення потреб споживачів у тому числі населення та державних органів у теплопостачанні у вигляді опалення та гарячого водопостачання, на підприємстві відповідача склалася складна економічна ситуація, у зв'язку із збитковістю послуг з теплопостачання та прийняття нових тарифів на теплопостачання та дефіцит коштів, пов'язаний із хронічними неплатежами з боку населення, бюджетних організацій та сума боргу складає 71782,8 тис.грн. На даний час обсяг різниці в тарифах за теплову енергію складає суму у розмірі 6058397,00 грн. На виконання постанови Кабінету Міністрів України №345 від 04.06.2015 р. "Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню" затверджений порядок та умови надання у 2015 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію. Відповідач зазначив, що на даний час йому не перерахована з державного бюджету різниця у тарифах у розмірі 5241787,00грн.н, тому він не міг погашати заборгованість перед позивачем.

У судовому засіданні 05 жовтня 2015 року оголошувалась перерва до 12 жовтня 2015 р. о 11:30.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги та просив позов задовольнити. Позивач надав до суду заперечення за вх.№41222, в яких позивач зазначав, що проти клопотання відповідача про зменшення пені заперечував, оскільки зменшення пені призведене к негативним наслідкам для позивача, яке є державним підприємством, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Також позивач зазначав, що має велику кількість боржників та чистий збиток компанії позивача становить 85044810,00 грн. та зазначав, що сума штрафних санкцій не є надмірно великою в порівнянні з невиконанням зобов'язанням за договором купівлі - продажу природного газу. Також позивач надав судову практику Вищого господарського суду України, в яких відсутність вини відповідача не є винятковим випадком для зменшення пені. Також щодо надання відповідача відстрочки відповідач зазначав, що при укладанні договору, відповідач був усвідомлений про настання таких мір до відповідача за наявністю прострочення оплати як нарахування пені, тому просив у задоволенні клопотання відповідача про зменшення пені та надання відстрочки відмовити.

Присутній представник відповідача у судовому засіданні підтримав позицію викладену у відзив на позовну заяву та просив зменшити розмір пені на 90% та до суми 44611,94 грн. та відстрочити виконання рішення суду до 31.01.2016р.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників позивача та відповідача господарським судом встановлено наступне.

28 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі по тексту - позивач) та Ізюмським комунальним підприємством теплових мереж (далі по тексту - відповідач) був укладений договір купівлі-продажу природного газу №13/3171-БО-32 (далі по тексту - договір).

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно умов договору позивач зобов'язується передати у власність відповідачу у 2013 році імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", (далі по тексту - газ), або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а відповідач зобов'язується прийняти та оплатити цей газ на умовах цього договору.

Згідно п.5.1. договору, ціна (граничний рівень цін) на газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування установлюються Національною комісією регулювання енергетики України (НКРЕ).

Відповідно до п. 6.1. договору, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця вступного за місяцем поставки газу.

На момент закінчення строку дії договору, позивачем свої зобов'язання були виконані в повному обсязі та поставлено в січні-грудні 2013 року природного газу в об'ємі 3059,715 тис.куб.м. на загальну суму 14170 229,18 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу.

Покупець (відповідач), в порушення умов договору зобов'язання належним чином не виконав прострочивши оплату за поставлений в січні-грудні 2013 року природний газ, у зв'язку із чим позивачем нараховані пеня у розмірі 446119,42 грн. пені, 3% річних у розмірі 114600,32 грн. та інфляційні втрати у розмірі 166979,65 грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши нарахування 3% річних та інфляційних втрат суд приходить до висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, інтересам сторін та підлягає задоволенню.

Відповідачем у справі заявлено клопотання про зменшення пені на 90% з 446119,42 грн. до 44611,94 грн.

Згідно з п.7.2. договору, у разі невиконання відповідачем умов п. 6.1. договору, він безспірному порядку зобов'язується сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу.

Оскільки відповідачем прострочено виконання по оплаті за поставлений в січні - грудні 2013 року газ, позивачем нарахована пеня у розмірі 446119,42 грн.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частина 3 ст. 551 Цивільного кодексу України надає суду право зменшити розмір неустойки, яка підлягає стягненню з боржника, якщо він (розмір неустойки) значно перевищує розмір збитків, яких зазнав кредитор внаслідок порушення зобов'язання боржником та за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно ч.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до пп.3.17.4 п.3 Постанови Пленуму ВГС України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 №18, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, на підприємстві відповідача склалася складна економічна ситуація, у зв'язку із збитковістю послуг з теплопостачання та прийняття нових тарифів на теплопостачання та дефіцит коштів, пов'язаний із хронічними неплатежами з боку населення, бюджетних організацій та сума боргу складає 71782,8 тис.грн.

З огляду на вищевикладене та те, що неможливість самостійного погашення боргу відповідачем перед позивачем виникло унаслідок не своєчасного отримання належних відповідачу субвенцій з Державного бюджету України, враховуючи те, що заявлена до стягнення сума неустойки і розміру збитків спричинених порушенням відповідачем договірних зобов'язань є неспіврозмірною, відповідно до цього керуючись п.3 ч.1 ст.83 ГПК України, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки до 44611,94 грн.

В частині позовних вимог щодо стягнення 421507,48 грн. пені відмовити.

При цьому суд враховує роз'яснення, надані в п.9.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення", згідно якого у резолютивній частині рішення господарські суди повинні зазначати у рішеннях про часткове задоволення майнових вимог, у тому числі в разі зменшення розміру неустойки згідно з пунктом 3 ст.83 ГПК України, - про відмову в позові в решті вимог, припинення провадження або залишення без розгляду позову у цій частині.

Також відповідач у зв'язку із тяжким економічним становищем просить відстрочити виконання рішення до 31.01.2016р.

Відповідно до п. 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення суду.

Згідно п.7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" визначено, що підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду до 31.01.2016 р., враховуючи важкий економічний стан підприємства відповідача викликаний дефіцитом коштів та наявністю боргу населення та бюджетних організацій, те, що відповідач на даний час заборгованість перед позивачем за договором купівлі - продажу природного газу №13/3171/БО-32 від 28.12.2012 р. погашена, з метою недопущення зупинки підприємства відповідача, збереження робочих місць та своєчасного виконання зобов'язань перед кредиторами, дійшов до висновку про його задоволення, оскільки викладені відповідачем у клопотанні обставини підтверджуються матеріалами справи, крім того, відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, відповідно до цього суд вважає за необхідне клопотання відповідача про зменшення розміру пені та надання відстрочки виконання судового рішення - задовольнити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Клопотання відповідача про зменшення розміру пені та надання відстрочки виконання судового рішення - задовольнити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Ізюмського комунального підприємства теплових мереж (64303, Харківська область, м. Ізюм, пр-т Леніна, буд. 33, код ЄДРПОУ 0547118) на користь Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) пеню у розмірі 44611,94 грн., 3% річних у розмірі 114600,32 грн., інфляційні у розмірі 166979,65 грн. та судовий збір у розмірі 14553,99 грн.

Відстрочити виконання рішення суду від 12 жовтня 2015 року у справі №922/5165/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" до Ізюмського комунального підприємства теплових мереж про стягнення 326191,91 грн. до 31.01.2016 року.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В частині стягнення 421507,48 грн. пені відмовити.

Повне рішення складено 16.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_3