ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"16" вересня 2015 р. Справа № 3/132-12

за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави, в особі Фонду державного майна України, м. Київ

до 1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області,

м. Київ

2) Публічного акціонерного товариства "Забір'я", Києво- Святошинського району,

с. Забір'я

про визнання незаконним та часткове скасування наказу, витребування водного обєкту

з незаконного володіння та визнання права власності

головуючий суддя: Лопатін А.В.

судді: Лилак Т.Д.

ОСОБА_1

за участю представників згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи:

У провадженні господарського суду Київської області перебувала справа № 3/132-12 за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави, в особі Фонду державного майна України (надалі позивач) до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області (надалі відповідач-1) та Публічного акціонерного товариства "Забір'я" (надалі відповідач-2) про визнання незаконним та часткове скасування наказу, витребування водного обєкту з незаконного володіння та визнання права власності.

Рішенням господарського суду Київської області від 05.12.2013 р. позов задоволено, визнано недійсним та скасовано наказ РВ Фонду державного майна України по Київській області від 02.06.1998 р. № 5-25-7/27 про перетворення Державного виробничого сільськогосподарського рибоводного підприємства „Забіря у Відкрите акціонерне товариство в частині передачі згідно Переліку нерухомого майна ПАТ Забіря наступних водних обєктів: став вирощувальний, 23 га Фастівський район, с. Мотовилівка; став вирощувальний (в.Мот), 69 га ч. Мотовилівка Васильківський район; став "Млинок", 9,3 га, Фастівський район, Хутір Млинок; став вирощувальний, 52,3 га Фастівський район, с. Пришивальне, визнано за державою в особі Фонду державного майна України право власності на водні об'єкти передані ПАТ Забір'я наказом регіонального відділення Фонду Державного майна України по Київській області від 02.06.98 № 5-25-7/27 про перетворення Державного виробничого сільськогосподарського рибоводного підприємства Забір'я у Відкрите акціонерне товариство та переліком нерухомого майна, що передається у власність ВАТ Забір'я, зокрема, став "Млинок", 9,3 га., за адресою: Київська обл., Фастівський район, с. Млинок, витребувано на користь держави в особі Фонду державного майна України з незаконного володіння ПбАТ Забір'я водні об'єкти передані останньому наказом регіонального відділення Фонду Державного майна України по Київській області від 02.06.98 № 5-25-7/27 про перетворення Державного виробничого сільськогосподарського рибоводного підприємства Забір'я у ВАТ Забір'я та переліком нерухомого майна, що передається у власність ВАТ Забір'я, зокрема, став "Млинок", 9,3 га., за адресою: Київська обл., Фастівський район, с. Млинок, стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області в доход Державного бюджету України 4292 (чотири тисячі двісті девяносто дві) гривні 00 коп. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2014 р. рішення господарського суду Київської області від 05.12.2013 р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.04.2015 р. рішення господарського суду Київської області від 05.12.2013 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2014 р. залишено без змін.

На примусове виконання вказаного рішення господарським судом Київської області видано відповідний наказ.

04.08.2015 р. на адресу господарського суду Київської області від ПбАТ Забір'я надійшла скарга на дії та постанову від 20.07.2015 р. про відкриття виконавчого провадження № 481559991 начальника ВДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2

Станом на дату надходження вказаної скарги, матеріали справи № 3/132-12 перебували у апеляційній судовій інстанції.

03.09.2015 р. матеріали справи № 3/132-12, супровідним листом від 31.08.2015 р. № 09-08.2/7375/15 Київського апеляційного господарського суду, повернуто до господарського суду Київської області, а 04.09.2015 р. передано судді Лопатіну А.В.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.09.2015 р. скаргу ПбАТ Забір'я на дії ВДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області по справі № 3/132-12 прийнято до розгляду у складі колегії суддів: головуючого судді Лопатіна А.В, суддів Лилака Т.Д. та Щоткіна О.В., розгляд скарги на дії ВДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області призначено на 16.09.2015 р., зобовязано ВДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області подати до суду відзив на скаргу ПбАТ Забір'я з правовим обґрунтуванням своїх заперечень.

16.09.2015 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником ПбАТ Забір'я подано письмові пояснення, які за своєю правовою природою є доповненням до скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

У судовому засіданні 16.09.2015 р., розглянувши скаргу ПбАТ Забір'я на дій ВДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції, заслухавши присутніх представників учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування скарги та заперечень проти неї, суд встановив наступне.

20.07.2015 року начальником ВДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 винесено постану про відкриття виконавчого провадження на примусове виконання наказу господарського суду Київської області від 12.09.2014 року по справі № 3/132-12.

Скарга, з урахуванням доповнень, вмотивована тим, що згідно інформації про виконавче провадження, 20.07.2015 р. провадження відкрито начальником ВДВС по категорії з виконання рішень загальних судів, в той час, коли справу розглядав суд господарської юрисдикції. Крім того, оскаржувана постанова невірно визначає право боржника на її оскарження до Фастівського міськрайонного суду, тоді як, законодавством передбачено, що скарги на дії бездіяльність органів ДВС розглядаються виключно місцевим господарським судом, яким відповідну справу розглянуто. Окрім наведеного, заявник посилається на те, що дії начальника ВДВС щодо відкриття виконавчого провадження є неправомірними, так як, при відкритті виконавчого провадження державний виконавець перевіряє наявність чи відсутність інших виконавчих проваджень щодо одного і того ж самого боржника, а у разі виявлення відкритого виконавчого провадження в іншому органі ДВС в межах регіону, начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, звертається до керівника органу ДВС вищого рівня щодо прийняття рішення стосовно обєднання виконавчих проваджень у зведене чи приєднання виконавчого документа до зведеного та визнання органу ДВС, який буде здійснювати виконання зведеного виконавчого провадження, проте, ВДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції при наявності відомостей щодо наявності виконавчого провадження щодо боржника в управлінні ДВС Головного територіального управління юстиції не вчинив відповідні дії.

Що стосується тверджень скаржника про те, що неправомірність дій начальника ВДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції полягає у відкритті виконавчого провадження по категорії з виконання рішень загальних судів та невірного визначення підсудності оскарження дій державного виконавця, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження. Ця норма є відтворенням норми ст. 124 Конституції України, згідно з якою судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Також відповідно до ч. 2-4 статті 13 Закону України № 2453 «Про судоустрій та статус суддів» Судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовим актами, виданим відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Держаний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби за ст. 7 Закону України "Про державну виконавчу службу", зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на частину першу ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Проаналізувавши дії державного виконавця та норми Закону, які встановлюють порядок виконання дій державним виконавцем по примусовому виконанню рішення суду, суд дійшов висновку, що відкриття виконавчого провадження по категорії з виконання рішень загальних судів ніяким чином не порушило права боржника гарантовані Конституцією України та законами України, а невірне визначення державним виконавцем підсудності оскарження постанови ДВС не позбавило можливості боржнику звернутися зі скаргою за належною підсудністю.

За таких обставин, суд не вбачає в зазначених вище діях державного виконавця протиправності, так як, зазначення останнім відкриття виконавчого провадження по категорії з виконання рішень загальних судів та встановлення невірної підсудності оскарження постанови ДВС є лише технічною помилкою, яка не призвела до порушення прав та охоронюваних законом інтересів скаржника.

Стосовно посилань скаржника на те, що дії начальника ВДВС щодо відкриття виконавчого провадження є неправомірними, так як, при відкритті виконавчого провадження державний виконавець перевіряє наявність чи відсутність інших виконавчих проваджень щодо одного і того ж самого боржника, а у разі виявлення відкритого виконавчого провадження в іншому органі ДВС в межах регіону, начальник відділу якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, звертається до керівника органу ДВС вищого рівня щодо прийняття рішення стосовно обєднання виконавчих проваджень у зведене чи приєднання виконавчого документа до зведеного та визнання органу ДВС, який буде здійснювати виконання зведеного виконавчого провадження, проте, ВДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції при наявності відомостей щодо наявності виконавчого провадження щодо боржника в управлінні ДВС Головного територіального управління юстиції не вчинив відповідні дії, суд встановив наступне.

Відповідно до частини першої та частини другої ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною другою ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкриті у кількох органах державної виконавчої служби, об'єднання виконавчих проваджень у зведене здійснюється в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Передача виконавчого провадження від одного органу ДВС до іншого врегульована главою 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5.

Так, відповідно до п. 6.1. Інструкції виконавче провадження може бути передано від одного органу ДВС до іншого, від одного державного виконавця до іншого у випадках, визначених Законом та цією Інструкцією.

Пунктом 6.3 Інструкції встановлено, що передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - за рішенням начальника цього відділу щодо будь-яких виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні в органах ДВС та виконавчих групах, утворених при цих органах.

У п.п. 6.4., 6.5 Інструкції вказано, що передача виконавчого провадження до іншого органу ДВС або у звязку з утворенням виконавчої групи при іншому органі ДВС здійснюється за вмотивованою постановою особи, яка прийняла рішення про передачу матеріалів виконавчого провадження, яка надсилається сторонам виконавчого провадження та до відповідного органу ДВС. У постанові обовязково зазначаються обставини, які обумовили передачу виконавчого провадження, особа, якій передаються матеріали виконавчого провадження (керівник виконавчої групи), а також встановлюються строки передачі, які не можуть перевищувати пяти робочих днів.

Присутнім представником ДВС в судовому засіданні подано копії постанови начальника Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції від 18.08.2015 р. про передачу виконавчого провадження та Акту прийому-передачі виконавчого провадження, підписаного 19.08.2015 р. начальником ВДВС Фастівського МРУЮ та начальником відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Київській області та скріпленого відтисками печаток установ.

Вищевказаною постановою постановлено передати матеріали виконавчого провадження № 48155991 з примусового виконання за наказом господарського суду Київської області від 12.09.2014 р. по справу № 3/132-12 у строк до 25.08.2015 р., обовязки щодо передачі матеріалів вказаного виконавчого провадження покладено на відділ ДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції, а саме, на начальника ОСОБА_2, а обовязки щодо прийняття матеріалів виконавчого провадження на відділ примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Київській області, а саме, начальника ОСОБА_3

На виконання вищевказаної постанови начальником відділу ДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 було передано, а начальником відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_3 було прийнято матеріали виконавчого провадження № 48155991, про що свідчить зазначений вище Акт.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відділ ДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції здійснив всі дії передбачені Законом, в яких суд не вбачає порушення прав та законних інтересів боржника, а отже, скарга ПбАТ Забір'я на дій ВДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження» та ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, суд

ухвалив:

1. В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства Забір'я на дії Відділу Державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції відмовити.

Головуючий суддя А.В. Лопатін

судді: Т.Д. Лилак

ОСОБА_1