РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2015Справа №910/20622/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»
ДоПриватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»
Простягнення 4 742,16 грн.

Суддя Домнічева І.О.

Представники:

від позивача: Пахолок Т.П. - за довіреністю;

від відповідача: Лисенко Д.В. - за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», позивач у справі, звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», відповідач у справі, про стягнення 4 742,16 грн.

Ухвалою від 12.08.2015 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 01.09.2015 р.

25.08.2015 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшов відзив та додатковий відзив на позов.

Ухвалою від 01.09.2015 р. розгляд справи було відкладено на 29.09.2015 р.

У судовому засіданні 29.09.2015 р. було оголошено перерву до 06.10.2015 р.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні подав додаткові пояснення по справі, проти позову заперечив .

В судовому засіданні 06.10.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При розгляді матеріалів справи встановлено, наступне.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.02.2015 р. від 10.02.2015 р. у справі № 910/24713/13 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення 49 500,00 грн. страхового відшкодування задоволено.

Звертаючись до суду з вимогами про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, виходячи з положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, позивач зазначає наступне:

- 17.12.2012 р. між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-1702-12-00422;

- 27.12.2012 р. сталася ДТП в якій відбулося пошкодження застрахованого транспортного засобу, особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована у відповідача за полісом № АВ/3864306;

- у зв'язку з наявністю діючого полісу, як вказує позивач, обов'язок по відшкодуванню збитків покладається на відповідача;

- згідно умов даного полісу ліміт відповідальності за заподіяння шкоди майну становить: 50 000,00 грн., франшиза - 500,00 грн.

21.06.2013 р. позивачем до відповідача була подана заява на виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

Позивач зазначає про те, що у визначений строк відповідач не виплатив страхове відшкодування, а отже заява на виплату страхового відшкодування в порядку регресу є грошовим зобов'язанням, передбаченим діючим законодавством України, а відтак відповідачу були нараховані інфляційні та 3% річних.

Суд не погоджується з позовними вимогами позивача, виходячи з наступного.

За приписами боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом пункту 1.1. Постанови № 14 від 17.12.2013 р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» грошовим, за змістом статей, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Суд зазначає, що зобов'язання з відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, а отже на шкоду не повинні нараховуватись суми, що передбачені. Аналогічну правову позицію наведено у Постанові № 4 від 01.03.2013 р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Листі № 10-74/0/4-13 від 16.01.2013 р. Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ та постанові від 24.03.2015 р. Вищого господарського суду України по справі № 910/17021/14.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають залишенню без задоволення.

Судовий збір згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 49, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 08.10.2015 р.

Суддя І.О. Домнічева