РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"13" жовтня 2015 р. Справа № 903/676/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Мельник О.В. ,

суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Карпович О.В.

за участю представників сторін:

позивача- Ігнатенко О.В. (довіреність від 30.04.2015р.);

ОСОБА_1 (довірнеість від 12.07.2014р.);

відповідача- Мандзик П.І. (довіреність №119 від 18.08.2015р.);

прокурор- Грицак А.В. (посвідчення №015499 від 01.03.2013р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відповідача-Дочірнього підприє-мства Агрофірма «Луга-Нова» Приватного підприємства «Універсам» на рішення господарського суду Волинської області області від 13.08.2015р. у справі №903/676/15

за позовом Виконувача обовязків прокурора Ярмолинецького району в інтересах держави,

в особі Державного підприємства «Дослідне господарство «Проскурівка»

Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної акаде-

мії аграрних наук України с.Проскурівка Ярмолинецького району Хмельницької області

до Дочірнього підприємства «Агрофірма Луга-Нова» Приватного

підприємства «Універсам» с.Мишів Іваничівського району Волинської області

про стягнення 83 379 грн 34 коп. заборгованості по розрахунках,-

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.22, 28 Господарсь-кого процесуального кодексу України. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу заявлено не було. Заяви про відвід суддів не надходило.

Рішенням господарського суду Волинської області від 13.08.2015 року у справі №903/676/ 15 (суддя Демяк В.М.) з урахуванням прийняття заяви про зменшення позовних вимог від 12.08. 2015р. задоволено позов в.о.прокурора Ярмолинецького району Хмельницької області (надалі в тек-сті Прокурор) в інтересах держави, в особі Державного підприємства «Дослідне господарство «Проскурівка» Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграр-них наук України (надалі в тексті Господарство) до Дочірнього підприємства «Агрофірма Луга-Нова» Приватного підприємства «Універсам» (надалі в тексті Підприємство) про стягнення 83379 грн. 34 коп. заборгованості по розрахунках згідно укладеного договору підряду.(т.2, арк.справи 23-26).

Рішення вмотивоване тим, що роботи за договором підряду Позивач виконав, однак Відпо-відач не оплатив їх вартості у повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість. Разом з тим, здійснивши перерахунок Прокурор подав заяву, яка була прийнята судом, про зменшення ціни позову. Таким чином, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає 4 710 грн. 13 коп.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Відповідач подав скаргу до Рівненського апеля-ційного господарського суду, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати зазначене рішення господарського суду Волинської області від 13.08.2015р. у даній справі та зали-шити позов без розгляду.(т.2, арк.справи 39-43).

Скаржник вважає, що рішення прийняте місцевим господарським судом з невірним засто-суванням норм матеріального та процесуального права та неповним зясуванням обставин справи, що призвело до невірних висновків тому є незаконним і необґрунтованим. На думку апелянта, про-курор не мав законних підстав звертатися до суду в інтересах Господарства, оскільки наділений по-вноваженнями представляти інтереси держави в особі органів державної влади або місцевого са-моврядування, а державні підприємства до таких органів не належать, що не було враховано су-дом першої інстанції.(т.2, арк.справи 40-42).

Ухвалами Рівненського апеляційного господарського суду у даній справі від 21.09.2015р. по-новлено пропущений строк та прийнято апеляційну скаргу Відповідача до провадження, справу призначено до слухання на 13.10.2015р.(т.2, арк.справи 36,37).

На електронну адресу суду 09.10.2015р. та напередодні судового засідання поштою від По-зивача та факсом від Прокурора надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони спросять суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.(т.2, арк.справи 60-64, 68-72, 65-67).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 13.10.2015р. представник Відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. Представ-ники Позивача та Прокурор заперечили проти доводів та вимог апеляційної скарги та надали свої пояснення.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали спра-ви, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм мате-ріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що ДчП «Агрофірма ОСОБА_2» ПП «Універсам»-замовник та ДП ДГ«Проскурівка»-підрядник уклали договір підряду від 04.05.2012р. №41 (надалі в тексті Договір), відповідно до п.1.1 якого в порядку і на визначених у договорі умовах, підрядник зобо-вязався за завданням замовника та на свій ризик виконати, а замовник зобовязався прийняти та оплатити визначені види робіт в обсягах та за ціною (вартістю), що наводяться в додатках до цьо-го договору, які підписуються та скріплюються печатками обох сторін та є невідємною частиною цього договору.(т.1, арк.справи 13-15).

Відповідно до п.п.2.1, 2.2 Договору, виконання робіт та їх передача (передача їхнього резу-льтату) замовнику здійснюється підрядником протягом терміну, який визначається в додатках до Договору. Факт передачі виконаних робіт (їхнього результату) замовнику оформлюється сторонами шляхом підписання двостороннього акта приймання-передачі виконаних робіт, який підписується момент приймання виконаних робіт (їхніх результатів) та становить невідємну частину Договору. Замовник несе ризик випадкового знищення (або пошкодження) результату виконаних робіт з мо-менту підписання обома сторонами акта приймання-передачі.

Загальна ціна (вартість ) робіт за Договором не обмежується і визначається в додатках до Договору. Оплата здійснюється шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний ра-хунок підрядника.(п.п. 3.1, 3.2 Договору).

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що оплата вартості (ціни) робіт здійснюється (сплачує-ться) замовником протягом 10 банківських днів з моменту підписання сторонами двостороннього акта виконаних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.2015р. Додатком №1 до Договору сторони визначи-ли види та вартість робіт.(т.1, арк.справи 16).

Договір та Додаток №1 до нього підписані уповноваженими представниками та скріплені від-тисками печаток сторін.(арк.справи 15, 16).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору протягом 2012-2013 років Господарство виконало роботи на загальну суму 359 020 грн. 77 коп., а Підприємство прийняло вказані роботи, однак оплатило їх частково в сумі 70 317 грн. 73 коп. про що свідчать:

- акти приймання-передачі виконаних робіт від 01.12.2012р., від 02.05.2013р., від 31.05.2013р. від 20.08.2013р., від 02.09.2013р., від 03.10.2013р., від 05.10.2013р., від 29.11.2013р.;

- накладні №60 від 31.05.2012р., №105 від 05.10.2013р., №335 від 31.12.2012р., видаткові нак-ладні №РН-0000395 від 31.05.2013р., №РН-0000396 від 31.05.2013р., №РН-0000397 від 31.05. 2013р., №РН-0000398 від 31.05.2013р., №РН-0000399 від 31.05.2013р.,№РН-0000400 від 31.05. 2013р., №РН-0000401 від 31.05.2013р., №РН-0000402 від 31.05.2013р., №РН-0000403 від 31.05. 2013р., №РН-0000449 від 03.07.2013р., №РН-0000534 від 31.08.2013р.№РН-0000535 від 31.08. 2013р., №РН-0000536 від 31.08.2013р.,№РН-0000537 від 31.08.2013р., №РН-0000539 від 31.08. 2013р., №РН-0000540 від 31.08.2013р., №РН-0000739 від 31.08.2013р.;

- прибуткові касові ордери №66 від 22.03.2013р., №67 від 25.03.2013р., №68 від 26.03.2013р., №69 від 27.03.2013р., №91 від 24.04.2013р., №94 від 24.04.2013р., №102 від 20.05.2013р., №103 від 21.05.2013р., №104 від 22.05.2013р., №105 від 23.05.2013р., №106 від 24.05.2013р., №119 від 31.05. 2013р., №143 від 02.07.2013р., №144 від 02.07.2013р., №147 від 10.07.2013р., №173 від 19.07. 2013р., №181 від 05.08.2013р., №189 від 08.08.2013р., №190 від 08.08.2013р., №192 від 12.08. 2013р., №191 від 08.08.2013р., №211 від 15.08.2013р., №218 від 20.08.2013р., №220 від 22.08. 2013р., №232 від 31.08.2013р., №234 від 06.09.2014р., №276 від 14.10.2013р., №290 від 17.10. 2013р., №304 від 28.10. 2013р., №331 від 15.11.2013р.(т.1, арк.справи 49-128).

Пропозиції сплатити 768 177 грн. 11 коп. заборгованості, які вбачаються з претензій Пози-вача №25 від 11.02.2014р. та №163 від 09.10.2014р. залишені Відповідачем без відповіді та без за-доволення.(т.1, арк.справи 38-40, 41-44).

Матеріали справи свідчать, що під час провадження у суді першої інстанції Прокурор 12.08. 2015р. подав, а суд першої інстанції прийняв заяву №83-35-15 про зменшення позовних вимог до 4 710 грн. 13 коп.(т.1, арк.справи 237-238).

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при ухваленні ос-каржуваного рішення, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рі-шення місцевого суду зміні з огляду на наступне:

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) госпо-дарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобовязань і є обовязковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобовязан-ня у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Господарські зобовязання, відповідно до ст.174 ГК України, можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Предметом даного спору є стягнення заборгованості за договором підряду.

Матеріалами справи стверджено, що з моменту укладення 04.05.2012р. Договору між сто-ронами виникли відносини підряду, оскільки такі відносини відповідають дефініції ст.837 ЦК Ук-раїни: коли одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за зав-данням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану ро-боту.

Тому, факт прийняття Відповідачем виконаних робіт в силу ст.854 ЦК України зумовлює ви-никнення у нього зобовязання оплатити їх вартість.

Згідно зі статтею 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарсь-ких відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до зако-ну, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязан-ня відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передба-чених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного вико-нання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподар-ського інтересу.

Аналогічно, згідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України не допускається одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або зако-ном.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає вико-нанню у цей строк (термін).(ч.1 ст.530 ЦК України).

Суд встановив, що згідно п.п.3.2 Договору оплата здійснюється шляхом банківського пере-казу грошових коштів на поточний рахунок підрядника. Як правомірно встановлено місцевим гос-подарським судом і стверджується матеріалами справи (Договором, актами здачі-прийняття вико-наних робіт, видатковими накладними, прибутковими касовими ордерами) Відповідач оплатив вартість виконаних робіт частково.

Тому є вірним висновок місцевого господарського суду, що внаслідок неналежного вико-нання умов Договору підряду утворилась заборгованість Відповідача перед Позивачем, яка станом на дату прийняття рішення 13.08.2015р. складає 4 710 грн. 13 коп. і підлягає стягненню з Відпо-відача. Крім того, сам Відповідач не заперечує проти наявності вказаної заборгованості.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Розглядаючи доводи Скаржника щодо безпідставного звернення прокурора з позовом, ко-легія суддів приймає до уваги наступне:

Статтею 361 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокура-турою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуаль-них та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках, передбачених зако-ном. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози пору-шень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездія-льності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Виходячи зі змісту ст.ст. 1, 2, 21 ГПК України, господарські суди розглядають позови виз-начених у цих статтях осіб (або в їх інтересах) про захист їх порушеного права чи оспорюваного інтересу.

Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.(ч.3 ст.2 ГПК України).

Також, відповідано до п.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999р. №3-рп/99, під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого само-врядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади, який фактично є Пози-вачем у справі та стороною в процесі.

З матеріалів справи, зокрема, п.2.1 Статуту Господарства вбачається, що його створено з ме-тою організаційно-господарського забезпечення науково-дослідним установам Академії умов для проведення досліджень, випробувань і доопрацювання наукових розробок, їх апробації, проведен-ня виробничої перевірки і впровадження їх у виробництво та іншої господарської діяльності.

Основними завданнями діяльності Господарства згідно п.2.3 Статуту є: активне сприяння науковій установі, якій воно підпорядковане, а також іншим науковим установам в роботі по про-веденню наукових дослідів, виробничої перевірки і впровадженню науково-технічних розробок; сприяння на взаємовигідній основі науковим установам в їх діяльності по поширенню серед дер-жавних підприємств та організацій, а також інших господарюючих суб'єктів досягнень науки, тех-ніки і передового досвіду у виробництво; виробництвооригінального, елітного та репродукційного насіння сільськогосподарських культур та саджанців, вирощування племінного молодняка худоби і птиці; ефективне власне господарювання як приклад застосування результатів організаційних та наукових здобутків.

Господарство є експериментально-виробничою базою для проведення наукових досліджень, випробувань і доопрацювання наукових розробок, пропаганди досягнень науки і техніки та впро-вадження їх у виробництво.(п.3.7 Статуту Господарства).

Тому, на переконання колегії суддів в даному випадку інтереси держави повністю збігаю-ться з інтересами державного підприємства, і Національної академії аграрних наук України, до сфери управління якої належить ДП ДГ «Проскурівка», а тому Прокурором в якості органу, упов-новаженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах правильно виз-начено саме Господарство.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає безпідставними твердження про необґрунто-ване звернення до господарського суду в інтересах Позивача, оскільки Прокурор самостійно у да-ному випадку визначив, в чому полягає порушення інтересів держави і зазначив у чому полягає порушений інтерес держави у спірних відносинах.

Враховуючи вищезазначене, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про не-правомірність порушення провадження у справі та висновків суду першої інстанції щодо розміру зобовязань Відповідача.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім пе-реконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, доводи Скаржника зазначені в апеляційній скарзі, не визнаються апе-ляційним судом такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріаль-ного та процесуального права, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задово-лення.

Керуючись, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Агрофірма «Луга-Нова» Приватного підпри-ємства «Універсам» на рішення господарського суду Волинської області області від 13.08.2015р. у справі №903/676/15 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу №903/676/15 повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.