РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2015Справа №910/20861/15

За позовом: комунального підприємства "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ДАРНИЦЬКОГО РАЙОНУ М. КИЄВА";

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2;

про: стягнення 30.763,15 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Євдокименко В.М. - за довіреністю від 14.07.2015 № б/н;

відповідача: ОСОБА_2

С У Т Ь С П О Р У :

Комунальне підприємство "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ДАРНИЦЬКОГО РАЙОНУ М. КИЄВА" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 29.357,92 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов'язання за договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 15.01.2015 № 217/2015. Відповідач у період часу з 15.01.2015 по 12.08.2015 здійснив на користь позивача орендну плату частково, що призвело до виникнення у відповідача заборгованості за вказаним договором в сумі 29.357,92 грн, з яких основна заборгованість складає 23.674,40 грн, пеня в сумі 3.593,58 грн, 3 % річних в сумі 251,21 грн та інфляційні втрати в сумі 1.838,73 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.08.2015 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/20861/15.

Відповідач правом наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзиву на позов від останнього до суду не надійшло. Таким чином, відповідно до положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

До господарського суду надійшла заява представника позивача про збільшення позовних вимог. Згідно вказаної заяви представника позивача, останній збільшив позовні вимоги до 30.763,15 грн., з яких: основна заборгованість складає 23.674,40 грн; пеня в сумі 4.998,81 грн, 3 % річних в сумі 251,21 грн та інфляційні втрати в сумі 1.838,73 грн.

Вказана заява представника позивача прийнята судом, тому, спір розглядається з урахуванням збільшення позовних вимог.

В судовому засіданні 12.10.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного представника позивача та відповідача по суті спору, дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією, як орендодавцем, комунальним підприємством "ДИРЕКЦІЯ ПО ОБСЛУГОВУВАННЮ НЕЖИТЛОВОГО ФОНДУ ДАРНИЦЬКОГО РАЙОНУ М. КИЄВА", як балансоутримувачем, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, як орендарем, (далі - відповідач) укладено Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 15.01.2015 № 217/2015 (далі - Договір).

Згідно з предметом Договору орендодавець на виконання п.п.1.1.4 протоколу засідання постійної комісії Київради з питань власності від 18.12.2014 № 20, розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 15.01.2015 № 15 передає, а відповідач приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, далі об'єкт оренди, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, для використання під розміщення складу (п. 1 Договору).

Об'єктом оренди є нежилі приміщення, загальною площею 43,56 кв.м., в т.ч. в підвалі - 43,56 кв.м., згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід'ємну частину Договору (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору за користування об'єктом оренди відповідач сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011р. №34/6250. Розмір орендної плати згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною цього договору, на дату підписання договору за перший місяць оренди становить без ПДВ: 89,51 грн. з 1 кв. м. орендованої площі, що в цілому складає 3.899,27 грн.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці (п. 3.2 Договору).

Пунктом 3.6. Договору передбачено, що орендна плата сплачується відповідачем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.

Орендна плата сплачується відповідачем на користь на рахунок балансоутримувача, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі (п. 3.5 Договору).

У відповідності до п. 6.2 Договору за несвоєчасну сплату орендних платежів відповідач сплачує на користь балансоутримувача пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених орендних платежів за кожен день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

В подальшому між орендодавцем, відповідачем та балансоутримувачем укладено додаткову угоду від 27.05.2015 № 1-217/2015 до Договору, відповідно до умов якої сторони домовились замінити сторону балансоутримувача за Договором з комунального підприємства "ДИРЕКЦІЯ ПО ОБСЛУГОВУВАННЮ НЕЖИТЛОВОГО ФОНДУ ДАРНИЦЬКОГО РАЙОНУ М. КИЄВА" на комунальне підприємство "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ДАРНИЦЬКОГО РАЙОНУ М. КИЄВА".

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна, що належить державі, тому права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями Глави 58 Цивільного кодексу України та Параграфу 5 Глави 30 Розділу VI Господарського кодексу України та Законом України "Про оренду державного і комунального майна".

Частинами 1, 3 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Об'єктом оренди можуть бути державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання.

Приписом ст. 2 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють, зокрема, Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна.

Орендодавцями є, зокрема, Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю (ст. 5 Закону України "Про оренду державного і комунального майна").

Так, судом встановлено, що 15.01.2015 сторони Договору, підписанням та скріпленням відбитками їх печаток Акту приймання-передачі об'єкта оренди, засвідчили факт передання орендодавцем та отримання відповідачем об'єкта оренди.

Спір між сторонами судового процесу виник в результаті порушення відповідачем грошового зобов'язання за Договором. Відповідач в установлений п. 3.6 Договору строк у період часу з 15.01.2015 по 12.08.2015 здійснив на користь позивача орендну плату частково.

Наведена обставина призвела до виникнення у відповідача заборгованості за Договором в сумі 30.763,15 грн., з яких: основна заборгованість складає 23.674,40 грн; пеня в сумі 4.998,81 грн, 3 % річних в сумі 251,21 грн та інфляційні втрати в сумі 1.838,73 грн.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, з урахуванням такого.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ч.ч. 1, 4 ст. 286 ГК України).

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд відзначає, будь-яких доказів щодо погашення відповідачем суми заборгованості, наявної за Договором, в сумі 23.674,40 грн сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, суд відзначає, що факт наявності заборгованості у відповідача належним чином прокурором доведено, документально підтверджено і, в той же час, відповідачем жодними доказами, як того вимагає припис ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, не спростовано, відтак суд позовну вимогу про стягнення з відповідача боргу в сумі 23.674,40 грн, який утворився внаслідок несплати орендної плати за Договором, визнає правомірною та такою що підлягає задоволенню повністю.

З огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов'язання за Договором (ст. 610 Цивільного кодексу України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 Цивільного кодексу України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Статтею 29 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" встановлено, що за невиконання зобов'язань за договором оренди, в тому числі за зміну або розірвання договору в односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором.

Розглядаючи спір в частині позовної вимоги про стягнення з відповідача неустойки у вигляді пені, суд виходить з такого.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов'язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 4.998,81 грн, 3 % річних в сумі 251,21 грн та інфляційних втрат в сумі 1.838,73 грн є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і відповідача, який повинен був довести належними засобами доказування факт відсутності порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (04213, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1, з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь комунального підприємства "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ДАРНИЦЬКОГО РАЙОНУ М. КИЄВА" (02091, м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 148-А; ідентифікаційний код 39604270, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду) основну заборгованість в сумі 23.674 (двадцять три тисячі шістсот сімдесят чотири) грн 40 коп.; пеню в сумі 4.998 (чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто вісім) грн 81 коп.; 3 % річних в сумі 251 (двісті п'ятдесят одна) грн 21 коп.; інфляційні втрати в сумі 1.838 (одна тисяча вісімсот тридцять вісім) грн. 73 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19 жовтня 2015 року

Суддя С.В. Балац