ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2015 р.Справа № 922/4272/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківгаз", м. Харків
до Приватного підприємства фірма "Лідер", м. Харків 3-я особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТОВ "Енергопром 2007", м. Харків
про стягнення 5085,29 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 за довіреністю № 4062 від 31.12.2014 р.

відповідача - ОСОБА_2 за довіреністю № б/н від 21.09.2015 р.

ОСОБА_3 за довіреністю № б/н від 21.09.2015 р.

3-ї особи на стороні відповідача - ОСОБА_4, генеральний директор

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Приватного підприємства фірма "Лідер" про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором № 11Т-ПРФ-421-2013 від 29.12.2012 р. в сумі 5783,15грн.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Діловодство суду на диск CD-R, серійний номер сіс х-09085.

22.09.2015 р. судом розгляд справи було відкладено на 06.10.2015 р. о 15:00.

Позивач, через канцелярію господарського суду 05.10.2015 р. за вх. № 39830, надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, яка судом долучена до матеріалів справи. Згідно неї представник позивача просив суд стягнути з відповідача 5085,29 грн.

Враховуючи положення ст. 22 ГПК України господарським судом була прийнята до розгляду заява позивача про зменшення розміру позовних вимог у зв'язку з чим справа розглядається з урахуванням цієї заяви.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 05.10.2015 р. за вх. № 39836, надав згідно клопотання копії реєстрів фактично протранспортованих обсягів природного газу газовими мережами ПАТ "Харківгаз" підприємствам, що уклали договори з ТОВ "Енергопром 2007" за січень 2013 р., лютий 2013 р. та березень 2013 р.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 06.10.2015 р. за вх. № 40374, надав документи згідно супровідного листа, які судом долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні призначеному на 06.10.2015 р. була оголошена перерва до 08.10.2015 р. о 14:30.

Відповідач, через канцелярію господарського суду 08.10.2015 р. за вх. № 40792, надав відзив на позовну заяву (уточнений) з додатком, який судом долучений до матеріалів справи. Згідно відзиву відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також, відповідач просив суд стягнути з позивача на свою користь понесені ним судові витрати.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували.

Представник 3-ї особи на стороні відповідача залишив вирішення спору на розсуд суду.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та 3-ї особи на стороні відповідача, встановив наступне.

29.12.2012 р. між Публічним акціонерним товариством "Харківгаз" (газорозподільне підприємство) та Приватним підприємством фірма "Лідер" (замовник) був укладений договір № 11Т-ПРФ-421-2013 на розподіл природного газу (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1. договору позивач зобов'язався надати відповідачу послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.

Згідно п.2.2. договору відповідач зобов'язався сплатити позивачу вартість послуги з транспортування газу ГРМ у розмірі, у строки та у порядку, передбаченому умовами цього договору.

Пунктом 3.3. договору було визначено, що газорозподільне підприємство транспортує газ у загальному потоці газу від пунктів приймання-передачі газу ГРМ до пунктів призначення в обсягах, підтверджених оператором.

Відповідно до п. 3.6. договору обсяг протранспортованого газу ГРМ підтверджуються підписаним сторонами актом наданих послуг з транспортування газу ГРМ, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку 2 до договору.

Акти наданих послуг є підставою для остаточних розрахунків замовника з газорозподільним підприємством (п. 3.9. договору).

Згідно п.4.4. договору було визначено, що обсяг протранспортованого природного газу визначається в пунктах призначення за допомогою комерційних вузлів обліку, визначених у додатку № 2 «Пункти призначення з переліком комерційних вузлів обліку природного газу та газоспоживного обладнання» до цього договору. Для визначення об'єму протранспортованого замовнику газу приймаються дані комерційного вузла обліку газорозподільного підприємства, у разі відсутності вузла обліку газу газорозподільного підприємства приймаються дані комерційного вузла обліку газу замовника. Показники комерційного вузла обліку газу є обов'язковими як для газорозподільного підприємства так і для замовника, і є відправними для складання актів наданих послуг.

Відповідно до п. 5.5. договору оплата вартості послуг за транспортування газу ГРМ здійснюється замовником на умовах попередньої оплати авансовими платежами планового обсягу за 10 календарних днів до початку місяця транспортування. Сума платежу попередньої оплати розраховується як добуток тарифу, визначеного на наступний період передоплати на плановий обсяг газу по кожному об'єкту замовника або його споживача, заявленого на наступний період передоплати. У разі відсутності інформації про тариф на наступний період передоплати до дня здійснення попередньої оплати, замовник розраховує суму платежу за тарифом, що діяв у попередньому місяці. У випадку недоплати за фактично протранспортований газ ГРМ за розрахунковий період замовник проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пункт 5.6. договору передбачав, що оплата послуг за транспортування газу ГРМ за цим договором здійснюється замовником виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок газорозподільного підприємства, при цьому, якщо замовник замовляє послуги для власних споживачів, він надає газорозподільному підприємству реєстр споживачів та їх обсяги транспортування, за які здійснена оплата.

Згідно позову позивач вказує, що 31.10.2014 р. між сторонами був складений акт приймання-передачі газу, відповідно до якого у жовтні 2014 р. ПАТ «Харківгаз» передало, а ПП «Лідер» прийняло 0,895 тис. куб.м. природного газу, вартість якого складає 5783,15 грн.

Проте, дослідивши матеріали справи, господарським судом було встановлено, що акт № 140 прийому-передачі газу від 31.10.2014 р., на якій посилається позивач у позові, відповідачем не був підписаний.

Позивачем були надані до суду додаткові пояснення (вх.№ 34544), в яких позивач вказував, що 04.11.2014 р. представниками ПАТ «Харківгаз» та ППФ «Лідер» було складено акт обстеження стану вимірювання та обліку витрат природного газу, в якому було зафіксовано показники лічильника - 24994.

19.11.2014 р. представниками ПАТ «Харківгаз» та відповідача було складно акт про відключення відповідача від газопостачання, в якому також було зафіксовано наступні показники лічильника газу - 24994 м.куб.

З урахуванням вищезазначеного, позивач вказував, що на підставі показників комерційного вузла обліку природного газу позивач виконав роботу по розподілу природного газу, а замовник безперебійно отримав 895 м.куб. природного газу.

Таким чином, позивач вказував, що вартість наданих послуг згідно акту наданих послуг з розподілу природного газу за жовтень 2014 р. складає 305,91 грн., а вартість послуг з постачання природного газу за жовтень 2014 р. складає 4362,23 грн.

Судом встановлено, що зазначені вище суми були відображені у акті № 140 прийому-передачі газу від 31.10.2014 р., а відповідного договору з постачання природного газу, укладеного між сторонами, в матеріалах справи не міститься.

Проте, суд зазначає, що 28.09.2012 р. між ТОВ "Енергопром 2007" та ППФ «Лідер» був складений та підписаний договір № 291 Д від 26.09.2012 р. на виконання послуг по постачанню природного газу відповідно до умов якого ТОВ "Енергопром 2007" (виконавець) зобов'язувався надати ППФ «Лідер» (замовнику) послуги з постачання розподілу природного газу (український видобуток) в об'ємі до 15,750 тис.куб.метрів, а замовник зобов'язувався прийняти та оплатити дані послуги на умовах даного договору в 2012 році.

ТОВ "Енергопром 2007" листом № 1510 від 15.11.2013 р. повідомляло, що воно не заперечує проти підключення газопостачання ППФ «Лідер», заборгованості за спожитий газ попередніх періодів немає.

В підтвердження відсутності заборгованості ППФ «Лідер» перед ТОВ "Енергопром 2007" відповідачем були надані до суду докази оплати рахунків-фактур № 3837 від 22.10.2013 р. та № 8963 від 29.10.2013 р., акт звірки 2012-2015.

Також, відповідачем була надана до суду копія договору № 3043 від 29.10.2013 р., укладеного між сторонами, про надання послуг щодо розробки робочого проекту на заміну АОГВ та копії документів щодо нього.

Представником позивача були надані до суду копії реєстрів фактично протранспортованих обсягів природного газу газовими мережами ПАТ "Харківгаз" підприємствам, що уклали договори з ТОВ "Енергопром 2007" за січень 2013 р., лютий 2013 р. та березень 2013 р. згідно клопотання (вх. № 39836 від 05.10.2015 р.) в якому представник позивача вказував, що відповідачем проведені оплати за договором на розподіл природного газу за протранспортований газ у січні 2013, лютому 2013 р., березні 2013 р., передплата в сумі 25,16 грн. Також, у клопотанні представник позивача вказував, що сума заборгованості відповідача становить 5085,29 грн. з урахуванням протранспортованого (поставленого) природного газу у жовтні 2014 р. на суму 5783,15 грн.

25.09.2015 р. між сторонами був складний акт звіряння взаємних розрахунків за період 2013 р. за договором № 11Т-ПРФ-421-2013 від 29.12.2012 р. відповідно до якого заборгованість на 31.12.2013 р. на користь відповідача становить 697,86 грн.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи те, що постачання за договором № 11Т-ПРФ-421-2013 на розподіл природного газу відповідачу природного газу як споживачу не передбачалося, господарський суд дійшов до висновку, що у позивача відсутні підстави для нарахування відповідачу заборгованості у розмірі 5085,29 грн. за поставлений газ на підставі договору № 11Т-ПРФ-421-2013 на розподіл природного газу.

При цьому суд зазначає, що підстави недійсності договору № 11Т-ПРФ-421-2013 на розподіл природного газу відсутні.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що матеріалами справи не підтверджуються позовні вимоги позивача, суд дійшов до висновку про відмову позивачу у задоволенні позову.

Враховуючи те, що позов не підлягає задоволенню, відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на позивача.

При цьому суд зазначає, що клопотання відповідача про стягнення з позивача на його користь понесених ним судових витрат не підлягає задоволенню у зв'язку з не наданням відповідачем до суду доказів понесених ним судових витрат.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 509, 526, 628, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 13.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_5