РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2015Справа №910/20850/15

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ТОПСЕРВІС - МЕДТЕХНІКА";

до: державної установи "ІНСТИТУТ ОТОЛАРИНГОЛОГІЇ ІМ. ПРОФ. О.С. КОЛОМІЙЧЕНКА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ МЕДИЧНИХ НАУК УКРАЇНИ";

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: управління державної казначейської служби у Шевченківському районі м. Києва;

про: стягнення 71.738,11 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Лошадкіна В.О. - за довіреністю від 14.04.2014 № б/н;

відповідача: не з'явилися;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОПСЕРВІС - МЕДТЕХНІКА" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до державної установи "ІНСТИТУТ ОТОЛАРИНГОЛОГІЇ ІМ. ПРОФ. О.С. КОЛОМІЙЧЕНКА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ МЕДИЧНИХ НАУК УКРАЇНИ" про стягнення з останнього заборгованості в сумі 71.738,11 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав грошові зобов'язання перед позивачем, оскільки не здійснив розрахунок за поставлений позивачем товар за договором від 29.10.2013 № 1014/1ЛОР. Вказана обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості за вказаним договором в сумі 71.738,11 грн, з яких: основна заборгованість складає 39.795,00 грн; 3 % річних в сумі 1.799,67 грн та інфляційних втрат в сумі 30.143,44 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.08.2015 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/20850/15. Розгляд справи призначено на 21.09.2015.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21.09.2015 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача управління державної казначейської служби у Шевченківському районі м. Києва.

Ухвали винесені судом у даній справі надсилалися останнім відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відтак, у розумінні ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Більш того, в матеріалах даної справи містяться повідомлення поштового зв'язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштових відправлень суду.

Відповідач, скориставшись правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позовні вимоги відхилив повністю. Посилаючись на те, що обов'язок з оплати отриманого від позивача товару не виконано у зв'язку із затримкою бюджетного фінансування. Відповідачем, в межах наявних бюджетних призначень були подані до управління державної казначейської служби України Шевченківського району м. Києва необхідні документи для здійснення розрахунково-касового обслуговування по оплаті вартості обладнання, однак підтвердити факт подання вказаних документів відповідач не має можливості. Крім того, у зв'язку з прийняттям кабінетом міністрів України постанови від 01.03.2014 № 65 "Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету"призупинено оплату капітальних видатків і тому заборгованість перед позивачем не може бути сплачена на даний час. Також відповідачем поданий до суду власний розрахунок інфляційних втрат.

В поданих до суду доповненнях до відзиву на позов представником відповідача подані до суду документи, які на думку останнього підтверджують обмеження по оплаті заборгованості відповідача органами казначейської служби, а саме копії: платіжних доручень від 30.12.2013 № 35, від 26.12.2013, акт перевірки державних закупівель відповідача в період з 01.01.2013 по 01.03.2014 державної фінансової інспекції у м. Києві від 11.04.2014 № 05-30/1200 та акт рахункової палати України від 23.12.2014 № 05-10/02-36.

До господарського суду надійшли письмові пояснення управління державної казначейської служби у Шевченківському районі м. Києва, в яких останній повідомляє суд про те, що органи державної казначейської служби України не здійснюють фінансування розпорядників/одержувачів бюджетних коштів, а здійснюють їх розрахунково-касове обслуговування. Також органи державної казначейської служби не здійснюють облік обсягу бюджетних призначень та фактичного надходження коштів на реєстраційні рахунки в розрізі зобов'язань (укладення договорів). Відтак, управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Києва не є учасником спірних відносин і відповідно до своїх функціональних обов'язків не може надати суду будь-які фактичні дані по суті спору.

В судовому засіданні 12.10.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного представника позивача по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою відповідальністю "ТОПСЕРВІС - МЕДТЕХНІКА", як постачальником, (далі - позивач) та державною установою "ІНСТИТУТ ОТОЛАРИНГОЛОГІЇ ІМ. ПРОФ. О.С. КОЛОМІЙЧЕНКА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ МЕДИЧНИХ НАУК УКРАЇНИ", як покупцем, (далі - відповідач) укладено договір від 29.10.2013 № 1014/1ЛОР (далі - Договір).

Згідно предмету Договору позивач зобов'язується у 2013 році поставити відповідачеві "ІНСТРУМЕНТИ ТА ПРИЛАДИ ТЕРАПЕВТИЧНІ; ПРИЛАДДЯ, ПРОТЕЗИ ТА ОРТОПЕДИЧНІ ПРИСТРОЇ": код ДК 016-2010-32.50.2 (далі - товар), зазначені в специфікації а відповідач зобов'язується прийняти та оплатити поставлений товар. Найменування (номенклатура, асортимент) зазначені в специфікації, що є невідємною частиною Договору (п. 1.1, 1.2 Договору).

Пунктом 3.1 Договору сторони встановили, що ціна цього Договору становить 39.795,00 грн з ПДВ.

Як передбачено п. 4.1 Договору, оплата за товар здійснюється за фактом поставки у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань.

Відповідно до п. 4.2 Договору всі розрахунки за Договором проводяться у безготівковій формі на підставі рахунків позивача.

Зобов'язання позивача по поставці товару вважаються виконаними в повному обсязі з моменту передачі товару у власність відповідача за адресою, визначеною у його заявці (п. 5.2 Договору).

Місце поставки товарів: позивач забезпечує поставку товару на умовах поставки DDP - Київ (Інкотермс-2000) на склад відповідача за адресою: 03057, м. Київ, вул. Зоологічна, 3 (п. 5.3 Договору).

У відповідності до п. 6.1.1, 6.1.2 Договору, відповідач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари та приймати поставлені товари згідно з видатковою накладною.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар, що є предметом Договору, на загальну суму 39.795,00 грн. Наведений факт підтверджується видатковими накладними від 24.12.2013 № РН-0000248 та від 30.12.2013 № РН-0000277, які підписані сторонами та скріплені відбитками їх печаток (засвідчені копії вказаних видаткових накладних наявні у матеріалах справи).

Спір між сторонами судового процесу виник в результаті допущення відповідачем порушення грошового зобов'язання за Договором. Відповідачем оплата вартості отриманого ним товару, станом на момент вирішення даного спору по суті не здійснена, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 39.795,00 грн що водночас підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, здійсненого між сторонами, який підписаний останніми та скріплений відбитками їх печаток (засвідчена копія названого акту наявна у справі).

Враховуючи, що у правовідносинах сторін спору має місце допущене з боку відповідача порушення у його зобов'язанні за Договором, позивач заявив позовні вимоги про застосування до відповідача відповідальності, шляхом стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 1.799,67 грн та інфляційних втрат в сумі 30.143,44 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Відповідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відносно заперечень відповідача, викладених у відзиві, то вони судом відхиляються з таких підстав.

Згідно з частиною першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 даного Кодексу і статтею 193 Господарського Кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, де зазначено, що непереборною силою, тобто надзвичайними і невідворотними обставинами не вважаються, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відтак, посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування не звільняє відповідача від виконання зобов'язань щодо оплати поставленої та прийнятої продукції, тому судом не приймається. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21.09.2015 суд зобов'язав управління державної казначейської служби у Шевченківському районі м. Києва надати суду відомості щодо реєстрації бюджетного зобов'язання відповідачем за укладеним між сторонами спору Договором та інформацію щодо наявності або відсутності бюджетного фінансування. Однак, вказані відомості до суду подані не були, що не дає можливості суду встановити факт відсутності у відповідача бюджетного фінансування для здійснення оплати за Договором.

Посилання відповідача на постанову кабінету міністрів України від 01.03.2014 № 65 "Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету" судом відхиляється, оскільки

вказана постанова Кабінету Міністрів України на момент укладання та виконання Договору не діяла.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем не вжиті заходи по оплаті заборгованості за Договором, оскільки останнім не доведений факт подання необхідних документів до управління державної казначейської служби України Шевченківського району м. Києва з метою здійснення розрахунково-касового обслуговування по оплаті вартості товару за Договором.

Суд відзначає, жодного підтвердження щодо факту погашення відповідачем заборгованості перед позивачем в розмірі 39.795,00 грн, сторонами судового процесу до суду не подано.

Отже, з урахуванням всіх обставин справи та в їх сукупності, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 39.795,00 грн.

З огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов'язання за Договором (ст. 610 Цивільного кодексу України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 Цивільного кодексу України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов'язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 1.799,67 грн та інфляційних втрат в сумі 30.143,44 грн є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49 та статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з державної установи "ІНСТИТУТ ОТОЛАРИНГОЛОГІЇ ІМ. ПРОФ. О.С. КОЛОМІЙЧЕНКА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ МЕДИЧНИХ НАУК УКРАЇНИ" (03680, м. Київ, вул. Зоологічна, будинок 3; ідентифікаційний код 02011870, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТОПСЕРВІС - МЕДТЕХНІКА" (01011, м. Київ, вул. Рибальська, будинок 13; ідентифікаційний код 37102340, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконавчого провадження) основну заборгованість в сумі 39.795 (тридцять дев'ять тисяч сімсот дев'яносто п'ять) грн 00 коп.; 3 % річних в сумі 1.799 (одна тисяча сімсот дев'яносто дев'ять) грн 67 коп.; інфляційні втрати в сумі 30.143 (тридцять тисяч сто сорок три) грн. 44 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19 жовтня 2015 року

Суддя С.В. Балац