ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2015 р. Справа № 922/3423/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Россолов В.В., суддя Шепітько І.І.

при секретарі Довбиш А.Ю.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність №01-04/388 від 06.10.2015 року),

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність №2-70д від 25.12.2014 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №4179Х/1-38) на рішення господарського суду Харківської області від 07.07.2015 року

за позовом Державного підприємства "Красноградське лісове господарство", м.Красноград

до Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі газопромислового управління Шебелинкагазвидобування, смт. Червоний Донець

про стягнення 331 907,02 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Державне підприємство Красноградське лісове господарство, звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства Укргазвидобування Національної акціонерної компанії Нафтобаз України про стягнення 209280 грн. збитків (в тому числі вартість лісових насаджень 136960 грн. та неодержаного доходу 72320 грн.), індекс інфляції за період прострочення платежу 103791,82 грн., 3% річних 18835,20 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 07.07.2015 року у справі № 922/3423/15 (суддя Бринцев О.В.) в позові відмовлено.

Позивач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, зазначає, що позивач довідався про порушення свого права 23.01.2012 року, а отже, строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом закінчився через 3 роки від граничного терміну сплати відшкодування, а саме 23.01.2015 року, у звязку з чим суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив заяву відповідача про застосування строку позовної давності та відмовив в позові. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

10.03.2004 року між ДК «Укргазвидобування» від імені філії ГПУ «Шебелинкагазвидобування» та Держлісгоспом Харківського ДЛГО «Харківліс» укладено договір № 20/43 (далі-договір) (а.с.9)

Відповідно до розділу 1 договору, позивач проводить очистку від лісу земельної ділянки, площею 4,6 га, що знаходиться в кварталі № 46, ділянка 8 Старовірівського лісництва та дозволяє відповідачу тимчасово займати дану ділянку.

Згідно п.2.3.1 договору, відповідач оплачує позивачу вартість виконаних робіт по підготовці земельної ділянки, необхідної для проведення розвідувальних робіт на загальну суму 158584,33 грн.

Термін дії договору: з моменту підписання сторонами і діє до 30.10.2006 р., а у разі отримання промислового припливу газу, до відведення земельної ділянки у встановленому порядку на площі 0,7 га, до 30.12.2007 р. (п.2.2. договору).

22.10.2004 р. відповідач отримав лісорубний квиток № 50, яким оформлено право на спеціальне використання лісових ресурсів, а саме вирубку лісових насаджень.

Після проведення розвідувальних робіт земельна ділянка, що використовувалася ГПУ Шебелинкагазвидобування була рекультивована частково, про що 09.02.2007 року сторонами складено ОСОБА_2 приймання-передачі рекультивованих земель. В акті засвідчено, що роботи по рекультивації земель виконані, земельна ділянка, загальною площею 4,3 га підготовлена для використання у лісовому господарстві; рекультивовані землі передаються ДП «Красноградське лісове господарство» за цільовим призначенням (а.с.12).

14.11.2007 р. укладено Додаткову угоду від № 1 до договору, якою сторони виклали п.2.2 договору в наступній редакції: «Термін дії договору: договір набирає чинності з моменту його підписання і до 30.10.2006 р., а у разі отримання припливу газу в свердловинах, договір діє до 30.12.2010 р., при цьому стороні-1 дозволяється займати земельну ділянку площею 0,7 га під свердловинами» (а.с.10).

Розпорядженням Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області №638 від 08.11.2011 року створено тимчасово діючу комісію для визначення розміру збитків, які були нанесені лісовим насадженням ДП «Красноградське лісове господарство» при тимчасовому зайнятті земельної ділянки для проведення розвідувальних робіт на території Старовірівського лісництва ГПУ «Шебелинкагазвидобування» (а.с.17).

14.12.2011 року комісією складено ОСОБА_2 розрахунку та встановлення розмірів збитків, які були нанесені лісовим насадженням ДП "Красноградське лісове господарство" (а.с.18).

Вказаним актом встановлено, що на виконання державного плану буріння була проведена рубка дерев на площі 4,6 га, чим були заподіяні збитки ДП «Красноградське лісове господарство» в розмірі вартості лісових насаджень та неодержаних доходів, а саме: вартість лісових насаджень склала 136960 гривень, неодержаний дохід - 72320 грн.

Акт від 14.12.2011 року затверджено розпорядженням голови Нововодолазької райдержадміністрації № 755 від 22.12.2011 року (а.с.20).

В позовній заяві позивач зазначає, що, відповідач, в порушення п.5 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затв. Постановою КМУ №284 від 19.04.1993 року, протягом одного місяця суму збитків позивачу не відшкодував.

08.08.2012 року позивач направив відповідачу претензію №2 про сплату 136960 грн. вартості лісових насаджень та 72320 грн. неодержаного доходу (а.с.21).

19.01.2015 року позивачем повторно було направлено претензію №1, в якій позивач запропонував відповідачу добровільно сплатити збитки в розмірі 209280 грн. (а.с.28).

У відповідь на претензію, відповідач надіслав позивачу лист №2-05-2271-3 від 26.02.2015 року, в якій вказав, що акт про визначення розміру збитків складено формально, без дослідження та встановлення факту нанесення збитків, у звязку з чим претензія не підлягає задоволенню (а.с.30).

Таким чином, на думку позивача, відповідач ухиляється від сплати збитків в добровільному порядку, що стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача 331907,02 грн.

Колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади , органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів (ст.157 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст.157 Земельного кодексу України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року №284 затверджено Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (далі-Порядок).

Пунктом 2 Порядку встановлено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Відповідно до п.3 Порядку, відшкодуванню підлягають, зокрема, вартість лісових і деревно-чагарникових насаджень; інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

При цьому, неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу,спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

В п. 5 Порядку визначено, що збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій, а при вилученні (викупі) земельних ділянок - після прийняття відповідною радою рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок у період до видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку підприємства, установи, організації або громадянина.

Відповідно до ОСОБА_2 розрахунку та встановлення розміру збитків від 14.12.2011 року, затвердженого розпорядженням Нововодолазької районної державної адміністрації №755 від 22.12.2011 року, збитки, які були нанесені лісовим насадженням ДП «Красноградське лісове господарство» при тимчасовому зайнятті земельної ділянки для проведення розвідувальних робіт на території Старовірівського лісництва ГПУ «Шебелинкагазвидобування» складають: вартість лісових насаджень - 136960 гривень, неодержаний дохід - 72320 грн.

Колегія суддів приймає до уваги, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2012р. у справі № 2а-7308/12/2070 відмовлено в задоволенні позову ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» в особі газопромислового управління «Шебелинкагазвидобування» до Нововодолазької районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області від 22.12.2012 року № 755, яким затверджено ОСОБА_2 розрахунку та встановлення розміру збитків від 14.12.2011 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.12.2014 року вищенаведену постанову залишено без змін (а.с.25).

Таким чином, ОСОБА_2 розрахунку та встановлення розміру збитків від 14.12.2011 року чинний та є належним доказом обставин, які в ньому зафіксовані.

Враховуючи несплату в добровільному порядку відповідачем заподіяних збитків, які були нанесені лісовим насадженням позивача при тимчасовому зайнятті земельної ділянки, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 136960 грн. вартості лісових насаджень та 72320 грн. неодержаного доходу обґрунтовані, доведені матеріалами справи та не спростовані відповідачем.

Водночас судова колегія приймає до уваги, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності до вимог позивача у даній справі (а.с.81).

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.1 статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється в три роки.

Початок перебігу позовної давності визначається відповідно до правил статті 261 ЦК України.

За загальним правилом, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 розрахунку та встановлення розміру збитків від 14.12.2011 року затверджено розпорядженням голови Нововодолазької райдержадміністрації № 755 від 22.12.2011 року.

При цьому, пунктом 5 Порядку визначено, що збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам … за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій…

Таким чином, 23.01.2011 року, тобто після спливу місячного строку з дня затвердження акту, позивач довідався про порушення свого права.

Отже, строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом закінчився через три роки від граничного терміну сплати відшкодування, а саме 23.01.2015 р.

Однак, позивач звернувся до суду з позовом лише 10.06.2015 року.

Таким чином, позовна заява подана після спливу трирічного строку позовної давності. Причини поважності пропуску строку позовної давності позивачем не обґрунтовано та документально не підтверджено.

При цьому, позивач посилається на те, що позовна давність була перервана 11.06.2012 року, оскільки позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до ГПУ Шебелинкагазвидобування про стягнення 209280 грн. збитків, які були нанесені лісовим насадженням ДП «Красноградське лісове господарство» при тимчасовому зайнятті земельної ділянки для проведення розвідувальних робіт на території Старовірівського лісництва ГПУ «Шебелинкагазвидобування».

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України, позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Надана позивачем до матеріалів справи на підтвердження своїх доводів ухвала господарського суду Харківської області від 09.07.2012 року свідчить про те, що ДП "Красноградське лісове господарство" подало позов до неналежного відповідача, у звязку з чим суд припинив провадження на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Таким чином, враховуючи, що ДП "Красноградське лісове господарство" звернулось до суду із позовом не до належного боржника, строк позовної давності не може вважати перерваним на підставі ч.2 ст.264 ЦК України.

Судова колегія зазначає, що позивач не був позбавлений можливості звернутись до суду із новим позовом, після винесення господарським судом Харківської області ухвали від 09.07.2012 року, однак в матеріалах справи відсутні докази такого звернення.

Крім того, позивач у даній справі був залучений в якості третьої особи у справі №К/9991/74053/12 за позовом ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» в особі ГПУ «Шебелинкагазвидобування» про визнання протиправним та скасування розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області від 22.12.2012 року № 755, а отже, після винесення ухвали Вищим адміністративним судом України 11.12.2014 року міг звернутись до суду із даним позовом в межах строку позовної давності, тобто до 23.01.2015 року.

Враховуючи вищенаведене та те, що позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, заява відповідача про застосування строку позовної давності правомірно визнана судом першої інстанції обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Частиною 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В п. 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарською суду України № 10 від 29.05.13 р. Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішення господарських спорів розяснено: якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

З огляду на викладене та враховуючи, що позивач звернувся до господарського суду після спливу позовної давності, про застосування якої відповідачем заявлено до прийняття рішення господарським судом першої інстанції, позивачем не доведено, а матеріалами справи не підтверджено поважні причини пропуску позовної давності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку зі спливом позовної давності.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що строк дії договору сплинув, але відповідач до цього часу займає земельну ділянку, тому, на думку апелянта, порушення є триваючим, застосування строку позовної давності не можливе, оскільки правовідносини між сторонами тривають.

Судова колегія не погоджується із вказаними доводами. За змістом позовної заяви предметом позову є стягнення збитків, які нанесені лісовим насадженням, які були зрубані при проведенні розвідувальних робіт, а також неодержаний дохід від лісових насаджень, які були зрубані при проведенні вказаних робіт, про що також зазначено в розрахунку позивача ( а.с.14;14зворот).

Таким чином, доводи апелянта про незастосування строку позовної давності у звязку із перебуванням відповідача на земельній ділянці поза межами строку договору, не стосуються даних позовних вимог, оскільки збитки, що предявлені позивачем не повязані із неправомірним знаходженням відповідача на земельній ділянці, тобто не стосуються предмету позову.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду Харківської області.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Харківської області від 07.07.2015 року у справі № 922/3423/15 прийняте при належному зясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні, в звязку з чим апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 99, 101, 102, п. 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 07.07.2015 року у справі №922/3423/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови по справі № 922/3423/15 підписано 16.10.2015 року

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Шепітько І.І.