ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2015 р.Справа № 922/4398/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в о. ХФ ПАТ "Укртелеком", м. Харків
до Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Харківській області, м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. № 3639 від 03.11.14 р.;

відповідача - ОСОБА_2, керівник,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі ХФ ПАТ "Укртелеком", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Харківській області заборгованість за отримані в грудні 2013 року послуги в сумі 15319,13 грн., 3% річних в сумі 666,09 грн., збитки від інфляції в сумі 8900,42 грн. та судовий збір в сумі 1827,00 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем його зобов'язань за договором № 05/18 на проектні роботи від 05.10.12 р.

18.09.15 р. відповідач надав відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Харківської області розрахувалось за спірним договором в повному обсязі і сплатило 77049,84 грн. за послуги спожиті в 2013 році.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.09.15 р., за клопотанням позивача, строк розгляду справи продовжено по 15.10.15 р.

12.10.15 р. позивач надав додаткові пояснення, в яких зазначив, Законом України "Про телекомунікації" (ст. 66 п. 2) визначений перелік послуг, які підлягають Державному регулюванню шляхом встановлення граничних або фіксованих тарифів. Так, рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, від 29.11.2012 р. № 620 (офіційне опублікування 29.12.2012 року в Офіційному віснику України випуск № 98), зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 17.12.2012 року за № 2093/22405, з 1 січня 2013 року набрали чинність Граничні тарифи на надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку операторів телекомунікацій, які застосовуються при наданні в користування кабельної каналізації електрозв'язку. Пунктом 6.3 Правил надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку, затверджених Рішенням НКРЗ України за № 428 від 23.08.2012 року визначено, що тарифи на надання в користування ККЕ застосовуються з дня набрання ними чинності. Тобто з 01.01.2013 року підприємства зобов'язані проводити взаєморозрахунки на надання в користування ККЕ відповідно до граничних тарифів, затверджених Рішенням НКРЗ № 620 від 29.11.2012р. Отже, на думку позивача, визначений п. 2.3.2 договору порядок зміни тарифів стосується виключно тих тарифів, які позивач має право встановлювати самостійно, а не тих, які підлягають державному регулюванню.

Представник позивача в судовому засіданні 12.10.15 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.10.15 р. підтримав свій відзив, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

14.06.2011 року між ВАТ "Укртелеком" (позивач) та Управлінням Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Харківській області (відповідач) був укладений договір про надання послуг використання місця в каналі кабельної каналізації № 1006-10 (далі - договір)(а.с. 10-11), відповідно до розділу 1 якого, предметом договору є надання позивачем відповідачу послуги використання місця в каналі кабельної каналізації позивача у м. Харкові.

Пунктом 8.1 договору визначено, що він діє до 31.12.2011 року.

28.02.2012 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору №1006-10 від 14.06.2011р. (а.с. 14), якою змінено найменування позивача - з Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" на Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" та подовжено термін дії договору до 31.12.2012 року.

28.01.2013 року між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору (а.с. 15), якою доповнено предмет договору послугою надання у використання місця в каналі кабельної каналізації позивача у с.м.т ОСОБА_3 та подовжено термін дії договору до 31.12.2013 року.

Пунктом 3.1. договору визначено, що вартість послуг використання місця в каналі кабельної каналізації визначається, відповідно до діючих тарифів Укртелекому.

Пунктом 4 додаткової угоди №2 трете речення пункту 3.1. договору викладено в наступній редакції:

"Сума договору за 2013 рік складає: - 77049, 84 грн. (сімдесят сім тисяч сорок дев'ять грн. 84 коп.), у т.ч. ПДВ (20%):- 12841 грн. 68 коп. (дванадцять тисяч вісімсот сорок одна грн. 68 коп.). Зазначена вартість послуг на 2013 рік розрахована на підставі тарифів, що діяли на момент підписання Додаткової угоди".

Додатком №1 та додатком 1/1 до даного договору (а.с. 15-18), які були підписані сторонами 28.01.13 р., деталізовано розрахунок щомісячної плати за використання місця в каналі кабельної каналізації, який встановлено у розмірі 6405, 90 грн., згідно додатку №1, та 14,92 грн., згідно додатку №1/1.

У пункті 3.2 встановлено, що оплату вартості послуги з використання місця в каналі кабельної каналізації відповідач здійснює щомісячно не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним, на підставі виставленого до 10 числа місяця, наступного за звітним, рахунку позивача.

Пунктом 2.2.1 договору на відповідача покладено обов'язок своєчасно проводити оплату згідно з умовами договору.

Згідно п.6.1. Правил надання в користування кабельної каналізації зв'язку, які затверджені Рішенням НКРЗІ №428 від 23.08.2012 р., відповідач зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі оплачувати отримані послуги.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що в результаті неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань існує заборгованість за отримані послуги за грудень 2013 року в сумі 15319,13 грн., що і стало причиною звернення з даним позовом до господарського суду Харківської області.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Позивач є оператором на ринку телекомунікаційних послуг та надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до Законів України "Про телекомунікації", "Про захист прав споживачів", інших актів законодавства, у тому числі Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, які затверджуються постановою Кабінету Міністрів України і нормативних документів в сфері телекомунікацій.

Статтею 63 Закону України від 18.11.03р. № 1280-IV "Про телекомунікації" (далі - Закон) врегульовано порядок надання та отримання телекомунікаційних послуг. Положеннями цієї статті визначено, що телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Також визначено умови надання зазначених послуг, якими є укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг, відповідно до основних вимог договору про надання таких послуг та наявність оплати замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Частиною 1 статті 33 Закону встановлений обов'язок споживача своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Частиною першою ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 Цивільного кодексу України).

Із розрахунку позивача (а.с. 19, 20) вбачається, що вартість наданих в грудні 2013 року відповідачу послуг становить 20904,70 грн. (20832,66 грн. + 72,04 грн.).

Проте, суд вважає, що вказаний розрахунок суперечить умовам укладеного між сторонами договору (в редакції додаткової угоди № 2), виходячи з наступного.

Як вже було зазначено, пунктом 4 додаткової угоди №2 трете речення пункту 3.1. спірного договору викладено в наступній редакції:

"Сума договору за 2013 рік складає: - 77049, 84 грн. (сімдесят сім тисяч сорок дев'ять грн. 84 коп.), у т.ч. ПДВ (20%):- 12841 грн. 68 коп. (дванадцять тисяч вісімсот сорок одна грн. 68 коп.). Зазначена вартість послуг на 2013 рік розрахована на підставі тарифів, що діяли на момент підписання Додаткової угоди".

Таким чином, сторони домовились, що вартість наданих позивачем послуг в 2013 році складатиме 77049, 84 грн.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В той же час, суми щомісячного платежу зазначені в рахунках-актах №12.2013.636760 (а.с. 25), №12.2013.639810 (а.с. 26) доданих до позовної заяви позивачем визначені у розмірах 7608,13 грн. та 19,68 грн., хоча в розрахунках наданих позивачем, як додаток до договору, суми щомісячних платежів визначені в сумах 6405,90 грн. та 14,92 грн., відповідно.

Тобто, позивач в односторонньому порядку здійснив перерахунок вартості за надані відповідачу послуги за 2013 рік.

Згідно з п. 2.3.2 договору, позивач має право в односторонньому порядку змінювати тарифи та визначати нову вартість послуги з використання місця в каналі кабельної каналізації з першого числа нового бюджетного року, про що сторонами укладається додаткова угода, за умови письмового повідомлення відповідача про зміну тарифів не пізніше 1 червня поточного року.

Отже, відповідно до умов спірного договору, зміна позивачем тарифів, в тому числі в односторонньому порядку, здійснюється лише шляхом укладення додаткової угоди.

Посилання позивача на існування граничних тарифів, затверджених Рішенням НКРЗ № 620 від 29.11.2012р., судом не приймаються, оскільки самі по собі ці тарифи не змінюють зобов'язань за спірним договором, а можуть бути лише підставою для внесення змін до останнього.

Крім того, в судовому засіданні позивач послався на додаткову угоду № 3 до спірного договору, якою були змінені тарифи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Втім, Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі ХФ ПАТ "Укртелеком" додаткова угода № 3 та інші документи до матеріалів справи не надані, а отже, у останнього відсутнє право посилання на них.

Таким чином, враховуючи відсутність укладеної між сторонами додаткової угоди, яка б змінювала вартість послуг, що надаються позивачем, останній не має право в односторонньому порядку змінювати тарифи та визначати нову вартість послуг (п. 2.3.2 договору).

З наданих відповідачем документів вбачається, що протягом 2013 року, згідно із умовами діючого на той час договору №1006-10 від 14.06.2011 року, Управління Держспецзв'язку в Харківській області розрахувалось за надані послуги належним чином та в повному обсязі сплативши 77049,84 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (63-79).

Отже, посилання позивача на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань за грудень 2013 року є неправомірними, а отже, вимога про стягнення заборгованості за отримані послуги в сумі 15319,13 грн. підлягає відхиленню.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність порушень зобов'язань з боку відповідача за спірним договором, вимоги про стягнення 3% річних в сумі 666,09 грн. та збитків від інфляції в сумі 8900,42 грн. є неправомірними та такими, що підлягають відхиленню.

За таких підстав, вимоги позивача є позбавленими фактичного та правового обґрунтування, такими, що не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв'язку з ненаданням доказів в підтвердження обставин, викладених у позові, що порушує умови ст. 33 ГПК України, згідно якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень та подати відповідні докази.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В звязку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до чинного господарського процесуального законодавства, сплачені судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 13.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_4