КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"19" жовтня 2015 р. Справа №27/12

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

розглянувши апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на ухвалу господарського суду міста Києва від 14.09.2015

у справі № 27/12 (суддя: Гумега О.В.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Ріелком"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача -товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "ТОР"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.09.2015 скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ріелком" на дії державної виконавчої служби справі № 27/12 задоволено частково. Визнано незаконними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому проваджені №42970312 щодо визначення вартості та оцінки наступного нерухомого майна:

- нежилих приміщень з № 1 по № 31 (групи приміщень № 149) (в літ. А), загальною площею 600,20 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Анрі Барбюса, 5-В;

- нежилих приміщень з № 1 по № 25, № І (групи приміщень № 150) (в літ. А), загальною площею 597,40 кв. м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Анрі Барбюса, 5-В (літера А);

- нежилих приміщень з № 1 по № 20, № І (групи приміщень № 151) (в літ. А), загальною площею 572,20 кв. м., розташовані за адресою: м. Київ, вул. Анрі Барбюса, 5-В (літера А).

В іншій частині вимог скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ріелком" на дії державної виконавчої служби у справі № 27/12 відхилено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав, через суд першої інстанції, апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва 14.09.2015 у справі № 27/12 скасувати, у задоволенні скарги відмовити, а також відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги до прийняття рішення апеляційною інстанцією. В обґрунтування вимог клопотання апелянт вказав на те, що він є бюджетною установою, фінансується за рахунок коштів державного бюджету України, розрахунково-касове обслуговування якої, відповідно до Бюджетного кодексу України, здійснюється Державною казначейською службою України та лише в межах відкритих асигнувань, а також зазначив про стислі строки, передбачені ГПК України для подачі апеляційних скарг на судові рішення.

Розглянувши апеляційну скаргу, додані до неї матеріали, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не може бути прийнята до розгляду, а відтак підлягає поверненню апелянту з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

З 01.09.2015 р. набрав чинності Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI (далі -Закон), статтею 4 якого визначено розміри ставок судового збору за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України ,,Про Державний бюджет України на 2015 рік" розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2015р. становив 1 218,00 грн.

Відтак, ставку судового збору слід обраховувати виходячи від мінімальної заробітної плати у розмірі 1 218,00 грн.

За таких обставин, відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" та враховуючи вимоги зазначені в прохальній частині апеляційної скарги, скаржник за подачу до суду апеляційної скарги повинен був сплатити судовий збір в сумі 1 218,00грн.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір").

Таким чином, право суду зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати закон пов'язує з встановленням обставин, які свідчать про дійсну складність фінансового становища сторони, яка звертається з відповідним клопотанням.

При цьому, слід зазначити, що законом не визначено обставин, які беззаперечно свідчать про наявність у суду обов'язку зменшити розмір судового збору або звільнити сторону від його сплати.

В обґрунтування клопотання апелянт посилається на те, що він є бюджетною установою, фінансується за рахунок коштів державного бюджету України, розрахунково-касове обслуговування якої, відповідно до Бюджетного кодексу України, здійснюється Державною казначейською службою України та лише в межах відкритих асигнувань, а також зазначив про стислі строки, передбачені ГПК України для подачі апеляційних скарг на судові рішення.

Колегія суддів, розглянувши подане клопотання, дійшла висновку про відмову у його задоволенні, оскільки статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а тому наведені Департаментом Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України обставини, не можуть вважатися підставою для звільнення від сплати судового збору.

Окрім того, скаржником не було подано до апеляційної скарги, належних доказів, які б свідчили про неможливість вчасно сплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги, або докази того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Аналогічної позиції дотримується і Вищий господарський суд України в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (п. 3.1 постанови) зазначає, що у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону) господарським судам слід враховувати таке. Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. Доказів складного фінансового становища підприємства скаржник до апеляційної скарги не долучив.

За таких обставин, враховуючи відмову у задоволенні клопотання про відстрочку або розстрочку сплати судового збору, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею до апеляційного господарського суду в загальному порядку після усунення вказаних недоліків.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 86, п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду міста Києва від 14.09.2015 року у справі № 27/12 повернути скаржнику.

2. Матеріали справи № 27/12 повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко