ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" жовтня 2015 р.Справа № 916/3304/15

За позовом Прокурора міста ОСОБА_1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до відповідача: товариства з додатковою відповідальністю "Верстатонормаль"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: виконавчий комітет Одеської міської ради

про стягнення збитків у сумі 5 034 076,36 грн.

Суддя: Цісельський О.В.

за участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_1 посвідчення

від позивача: ОСОБА_2 довіреність

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність, ОСОБА_4 довіреність

від третьої особи: ОСОБА_2 довіреність

СУТЬ СПОРУ: Прокурор міста ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Одеської області із позовною заявою в інтересах держави в особі Одеської міської ради (ОМР) звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з товариства з додатковою відповідальністю "Верстатонормаль" збитків у сумі 5 034 076,36 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.08.2015р. позовну заяву (вх. № 3473/15) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі розгляд справи призначено в засіданні суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.08.2015р. за ініціативою суду до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача було залучено виконавчий комітет Одеської міської ради.

Представник прокуратури уточнені позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити повністю.

Позивач 1 ОМР позов прокурора підтримує, просить суд його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ТОВ "Верстатонормаль" проти позову заперечує в повному обсязі, обґрунтовуючи свою правову позицію підставами, зазначеними у відзиві та доповненнях на відзив, які наявні в матеріалах справи.

Третя особа Виконком ОМР, позов прокурора підтримує, просить суд його задовольнити в повному обсязі.

В процесі розгляду справи представниками сторін були надані додаткові докази, які оглянуті судом та залучені до матеріалів справи.

Справа розглядається в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

ОСОБА_5 до ст.85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані учасниками судового процесу докази та заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд встановив:

Рішенням Виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих № 195 від 25.02.1954р. було вирішено: 1) Підтвердити рішення Виконкому Іллічівської райради депутатів трудящих від 26.12.1953р. за № 1869 та оформити Цвяхово-дротовому заводу ім. Іванова відвід земельної ділянки площею 1,43 га по вул. Індустріальній № 6, 8 та 10, що займається заводом с довоєнного часу; "2) Зобовязати Управління Головного Архітектора міста оформити відвід земельної ділянки Цвяхово-дротовому заводу ім. Іванова відповідним актом у безстрокове користування.

04.11.1964р. рішенням Виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих № 721 було вирішено: відвести державному заводу ім. Іванова: а) земельну ділянку площею до 0,28 га по вул. Калініна, №25-31 з розташованими на неї одноповерхових житлових та нежитлових будівель, які підлягають зносу для розширення території заводу.

Також було зобовязано завод: скласти проект забудови ділянки на підставі архітектурно-планувального завдання, виданого Управлінням Головного Архітектора міста; погодити технічну документацію з зацікавленими відомствами у встановленому порядку тощо. Зобовязати Управління Головного Архітектора міста оформити у встановленому порядку відводи земельних ділянок, згідно цього рішення.

15.07.1965р. рішенням Виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих № 517 було вирішено: відвести державному заводу ім. Іванова додаткову земельну ділянку площею до 825 м2, за рахунок території дома № 17 та частково змінено рішення № 721 від 04.11.1964р., а саме змінено площу надаваємої земельної ділянки з 0,28 га на 0,47 га.

ОСОБА_5 до наказу Фонду державного майна від 29.02.1996р. № 30-АТ ВАТ "Верстатонормаль" передано комплекс обєктів нерухомості розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Михайлівська, 8 (колишня вул. Індустріальна). Як зазначає прокурор площа земельної ділянки яку використовує відповідач згідно з рішенням ОМР № 400 від 22.08.2006р. складає 22000м2 (зазначеним рішенням було надано згоду ВАТ "Верстатонормаль" на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,22 га за адресою: м. Одеса, вул. Михайлівська, 8 в оренду для експлуатації виробничого комплексу).

Як встановлено судом Товариство з додатковою відповідальністю "Верстатонормаль" є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Верстатонормаль", яке в свою чергу було правонаступником Державного підприємства завод "Верстатонормаль"

Таким чином, судом встановлено, що ТДВ "Верстатонормаль" є власником нежитлових будівель і споруд колишнього державного заводу ім. Іванова, розташованих за адресою м. Одеса, вул. Михайлівська, 8, що належали ВАТ "Верстатонормаль".

Як зазначає прокурор станом на липень 2014р. відповідачем не було оформлено правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій розташовані належні йому на праві власності обєкти нерухомості по вул.. Михайлівській, 8 у м. Одесі, що прокурором розцінюється використання земельної ділянки площею 1,9 га без правовстановлюючих документів, чим територіальній громаді м. Одеси завдаються збитки у вигляді неодержаного доходу у звязку із ненадходженням орендних платежів у розмірі, встановленому чинним законодавством.

Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства відділу самоврядного контролю за використанням і охороною земель та дотримання земельного законодавства Департаменту комунальної власності Управління земельних ресурсів Одеської міської ради № 000283 від 15.08.2014р. встановлено порушення відповідачем ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, а саме відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку за наявності зареєстрованого права власності на будівлі.

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради №204 від 30.05.2013р. із змінами, внесеними рішенням Виконкому Одеської міськради від 15.08.2013р. № 302, доповнено пункт 3.4. Додатка 2 до рішення Виконкому Одеської міськради № 564 від 11.08.2011р. "Про створення комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам" наступним:"розмір збитків територіальної громади м. Одеси за тимчасове зайняття земельної ділянки без належного оформлення правовстановлюючих документів на право користування земельною ділянкою розраховується за формулою Нго 1м.кв. * Sзаг * Фв%/12=орендна плата за місяць, де Нго 1м.кв. нормативна грошова оцінка 1кв.м. відповідної земельної ділянки; Sзаг загальна площа земельної ділянки; Фв% - фіксований відсоток відповідно до рішення Одеської міськради від 20.09.2011р. №1267-VI".

04.09.2014р. комісією з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам складено ОСОБА_5 з визначення розміру відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (надалі ОСОБА_5 комісії).

Як зазначено в ОСОБА_5 комісії, відповідно до довідки № 2760 від 16.02.2011р. нормативна грошова оцінка 1 м2 земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Одеса, вул.. Михайлівська, 8, яку використовує відповідач складає 1952,50 грн.

ОСОБА_5 комісії від 04.09.2014р., комісія вирішила, що розмір збитків, нанесених територіальній громаді м. Одеси, в особі Одеської міської ради у вигляді неодержаного доходу, якій міг би одержати власник земельної ділянки, але не одержав внаслідок її тимчасового зайняття ТДВ "Верстатонормаль" та використання без правовстановлюючих документів становить 5 034 076,36 грн., які ТДВ "Верстатонормаль" зобовязано відшкодувати власнику землі не пізніше одного місяця після затвердження Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

За розрахунком розміру збитків, який міститься в ОСОБА_5 комісії, сума збитків нарахована за період за період з 01.02.2012р. по 31.08.2014р., з урахуванням нормативної грошової оцінки в розмірі 1952,50 грн. за 1 м2.

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради № 45 від 26.02.2015р. "Про затвердження актів комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок" відповідно до ч.6 ст.59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. ст. 156, 157 Земельного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. № 284 "Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам", затверджено акти комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок, згідно з переліком (Додаток 1), зобовязано субєктів господарювання сплатити збитки, визначені актами, у місячний термін після прийняття рішення (Додаток 2).

Згідно Додатку 1 до рішення № 45 від 26.02.2015р., в переліку актів Комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок під № 3 значиться ОСОБА_5 від 04.09.2014р. на суму збитків 5 034 076,36 грн. щодо субєкта господарювання ТДВ "Верстатонормаль".

Відповідача внесено в Додаток 2 до зазначеного рішення під №3 в перелік суб`єктів господарювання, які зобов`язані сплатити збитки, що визначені актами.

Листом № 01-13/1476 від 05.03.2015р. Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до ТДВ "Верстатонормаль" із посиланням на рішення ОМР № 45 від 26.02.2015р., яким затверджено ОСОБА_5 комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок., та запропонував ТДВ "Верстатонормаль" на виконання зазначеного рішення у місячний термін з дати прийняття рішенням ОМР сплатити збитки у сумі 5 034 076,36 грн., нанесені територіальній громаді м. Одеси в особі ОМР, внаслідок незаконного використання земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Одеса, вул.. Михайлівська, 8.

Однак, як вказує прокурор, ТДВ "Верстатонормаль" у встановлений строк не сплатило збитки, визначені у листі № 01-13/1476 від 05.03.2015р.

Вказуючи на те, що ТДВ "Верстатонормаль" є незаконним землекористувачем, що використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, спричиняє територіальній громаді економічні тягне нераціональне використання земель міста і створює передумови спричинення збитків оточуючому середовищу, прокурор м. Одеси звернувся до господарського суду Одеської області з відповідним позовом.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав:

Згідно зі статтею 121 Конституції України одним із завдань прокуратури України є представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

ОСОБА_5 до статті 20 Закону України "Про прокуратуру" при виявленні порушень закону прокурор в межах своєї компетенції має право, зокрема, звертатись до суду в передбачених законом випадках.

Статтею 36-1 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненій прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Однією з форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Згідно частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. ОСОБА_5 до положень частини третьої цієї статті прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Як передбачено п. 1 Розяснення президії Вищого господарського суду України від 22.05.2002р. № 04-5/570 "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому надано повноваження органу виконавчої влади.

ОСОБА_5 до ст. 13 Конституції земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Згідно ст.. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, в тому числі, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Враховуючи викладене, з метою виконання покладених на органи прокуратури функцій та завдань, реалізуючи права, передбачені вказаними вище нормативно - правовими актами, заступник прокурора Київського району м. Одеси звернувся до суду Одеської області з даною позовною заявою в інтересах держави в особі Одеської міської ради.

Відтак, суд вважає представництво прокурором інтересів держави в особі позивача цілком правомірним та належним чином обґрунтованим.

ОСОБА_5 до ч. ч. 6, 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

ОСОБА_5 до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно із ст. 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

ОСОБА_5 до ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи встановлено, що земельна ділянка площею 1,9 га, що розташована за адресою: м. Одеса, вул.. Михайлівська, 8, використовується ТДВ "Верстатонормаль" без правовстановлюючих документів.

ОСОБА_5 до п. п. 2.11 - 2.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" у застосуванні положень статей 377 ЦК України та 120 Земельного кодексу України щодо переходу права користування земельною ділянкою внаслідок переходу права на розташований на ній житловий будинок, будівлю, споруду господарським судам слід враховувати, що положення відповідних статей обох кодексів мають один і той же предмет регулювання, а тому підлягають застосуванню в сукупності.

До відносин, пов'язаних з переходом права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться житловий будинок, будівля, споруда, до особи, що набула права власності на відповідне нерухоме майно, в тому числі стосовно розміру такої земельної ділянки, застосовується законодавство, що діяло на час переходу права власності на житловий будинок, будівлю, споруду. До відносин користування власником житлового будинку (будівлі, споруди) земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок (будівля, споруда) як до правовідносин, що тривають, застосовується законодавство, що діє протягом періоду користування земельною ділянкою. Норми законодавства, якими змінено правовий режим та умови користування такими земельними ділянками, повинні застосовуватися також і до умов користування земельною ділянкою, які існували до відповідних змін. ОСОБА_5 до частини другої статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на житловий будинок (будівлю, споруду), що знаходяться на земельній ділянці, наданій у користування, до набувача переходить право користування відповідною земельною ділянкою в тому ж обсязі, що був у попереднього землекористувача. Отже, якщо попередній власник житлового будинку (будівлі, споруди) користувався земельною ділянкою, на якій розміщено відповідне нерухоме майно на підставі договору оренди, новий власник може вимагати переоформлення права користування земельною ділянкою на своє ім'я в установленому законом порядку, в тому числі з додержанням вимог згаданих Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень" і статті 125 ЗК України, яка пов'язує виникнення права на земельну ділянку з моментом державної реєстрації відповідного права. Він за необхідності може звернутися до господарського суду також з позовом про визнання за ним права користування земельною ділянкою (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).

При цьому необхідно враховувати також приписи: - статті 120 Земельного кодексу України, зокрема її другої частини, та статті 126 названого Кодексу; - статті 377 ЦК України; - статті 50 Закону України "Про землеустрій", зокрема, частини першої згаданої статті. Статтею 120 ЗК України (в редакції від 25.10.2001) було передбачено перехід права користування земельною ділянкою до нового власника житлового будинку (будівлі, споруди), розташованого на цій земельній ділянці, на підставі договору оренди. З 20.06.2007 набрав чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України" від 27.04.2007р. № 997-V, яким було змінено редакцію частин першої та другої статті 120 Земельного кодексу України. Зокрема, стаття 120 Земельного кодексу України (в редакції від 27.04.2007р.) не містила положення про договір оренди як про єдину підставу права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться житловий будинок, будівля, споруда.

Отже, з дати набрання чинності названим Законом передбачене статтею 120 Земельного кодексу України право власника нерухомого майна користуватися земельною ділянкою, на якій знаходиться це майно, може ґрунтуватися й на інших підставах, ніж договір оренди земельної ділянки.

Статтями 92, 93, 98, 102 ЗК України передбачено користування земельною ділянкою на праві постійного користування, оренди, сервітуту, емфітевзису та суперфіцію.

Як роз`яснив Вищий господарський суд України у п. 3.1 Постанови Пленуму № 6 від 17.05.2011р, відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. Разом з тим, у вирішенні питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки господарським судам необхідно враховувати, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. Господарським судам у вирішенні таких спорів необхідно досліджувати, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об'єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

Суд звертає увагу на те, що ст. 156 Земельного кодексу України містить вичерпний перелік підстав відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, зокрема, таку підставу як неодержання власником/землекористувачем доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, що повязується прокурором та позивачем саме з відшкодуванням збитків ТДВ "Верстатонормаль".

Крім того, згідно із п.1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 284 від 19.04.1993р., на яку посилається і прокурор і позивач, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

ОСОБА_5 до п.3 вищезазначеного Порядку, відшкодуванню підлягають: вартість житлових будинків, виробничих та інших будівель і споруд, включаючи незавершене будівництво; вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень; вартість лісових і дерево-чагарникових насаджень; вартість водних джерел (колодязів, ставків, водоймищ, свердловин тощо), зрошувальних і осушувальних систем, протиерозійних і протиселевих споруд; понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи; інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані*.

*Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Згідно із пунктами 4, 5 цього Порядку, розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості).

Збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій, а при вилученні (викупі) земельних ділянок - після прийняття відповідною радою рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок у період до видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку підприємства, установи, організації або громадянина. При вилученні (викупі) земельних ділянок до земель запасу збитки відшкодовують власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, ради, які прийняли рішення про вилучення (викуп) земель.

Також, суд звертає увагу на те, що ст. 156 Земельного кодексу України не передбачено такої підстави настання цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних доходів, як не оформлення згідно із законом правовстановлюючих документів (договору оренди) фактичним землекористувачем.

Предметом правового регулювання норм ст. ст.156, 157 Земельного кодексу України та Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою КМ України від 19.04.1993р. № 284, є відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок законного вилучення земельних ділянок на користь інших осіб, їх тимчасового зайняття такими користувачами та обумовленого цим неодержання власником (позивачем) доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Вказані правовідносини не слід ототожнювати з фактом самовільного зайняття земельної ділянки, тобто без належних правовстановлюючих документів на землю (абзац 16 ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель").

ОСОБА_5 до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Сума збитків, затверджених рішенням Виконкому Одеської міськради №45 від 26.02.2015р., яку, на думку прокурора, має сплатити ТДВ "Верстатонормаль", є наслідком умовного припущення про можливість отримання територіальною громадою в особі Одеської міської ради прибутку від одержання плати за землю у формі орендної плати, розмір якої обчислений, виходячи з площі земельної ділянки 2,2 га та нормативної грошової оцінки м2 1952,50 грн. за вирахуванням сплаченого відповідачем земельного податку (564 717,39 грн.)

Збитки у формі упущеної вигоди, завдані без титульним користуванням ТДВ "Верстатонормаль" землею можливо і мають місце, проте повинні доводитись з урахуванням положень ст. ст. 224, 225 Господарського кодексу України, ст. 22 Цивільного кодексу України на загальних підставах, не повязаних із застосуванням положень Порядку № 284.

Позовні вимоги прокурора в інтересах Одеської міської ради ґрунтуються виключно на спеціальному нормативному акті Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993р., оскільки розмір збитків розрахований за затвердженою формулою та щодо цього з боку позивача не вчинено будь-яких дій, спрямованих на доведення реального характеру збитків в такому розмірі.

Як встановлено судом, право на земельну ділянку на якій розташовано будівлі та споруди відповідача виникло на підставі рішення Виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих № 195 від 25.02.1954р. рішенням Виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих № 721 від 04.11.1964р. та рішення Виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих № 517 від 15.07.1965р. якими заводу ім.. Іванова було надано в постійне користування земельну ділянку площею 1,9 га.

На думку суду, для застосування при визначенні розміру збитків приписів Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. № 284, в даному спорі відсутня така ознака, як тимчасове зайняття ТДВ "Верстатонормаль" земельної ділянки площею 2,2 га, розташованої за адресою: м. Одеса, вул.. Михайлівська, 8, позаяк за наявності права власності на обєкти нерухомого майна на ній відповідач набув право користування земельною ділянкою згідно ст. 120 Земельного кодексу України.

ОСОБА_5, видаються безпідставними твердження прокурора та позивача, що Одеська міська рада, яка діє від імені територіальної громади м. Одеси, тимчасово не використовує вказану земельну ділянку у звязку із не оформленням ТДВ "Верстатонормаль" права користування нею для експлуатації та обслуговування виробничого комплексу, що є його власністю.

ОСОБА_5 до розяснень, які містяться у п.3.4 Постанови Пленуму №6 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" за змістом статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України до особи, яка набула права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій розміщено відповідне нерухоме майно, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

З огляду на приписи статті 182, частини другої статті 331, статті 657 ЦК України набувач нерухомого майна вправі вимагати оформлення відповідних прав на земельну ділянку, зайняту нерухомістю, з моменту державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно.

У разі встановлення факту правомірного набуття особою права на нерухоме майно за наявності у попереднього власника належно оформленого права на земельну ділянку, на якій воно розміщене, необхідно враховувати, що така особа набула права на відповідну земельну ділянку. З виникненням прав власності на будівлю чи споруду у юридичної особи виникає право одержати земельну ділянку в користування, а розглянути таке питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, зобов'язаний відповідний повноважний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Тому відсутність у такої особи переоформлених на її ім'я правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може кваліфікуватися як самовільне зайняття земельної ділянки. З урахуванням викладеного в таких випадках положення статті 212 ЗК України застосуванню не підлягають.

У пункті 3.8 Постанови Пленуму №6 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" Вищий господарський суд розяснив наступне: вирішуючи спори за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, збитків у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), господарські суди повинні брати до уваги положення статті 22 ЦК України та частини другої статті 224 ГК України.

Для застосування такого заходу відповідальності слід встановлювати наявність у діях відповідача усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини). У розгляді таких справ господарські суди мають докладно з'ясовувати причини не оформлення чи несвоєчасного оформлення відповідного землекористування та обставини, пов'язані із вжиттям господарюючими суб'єктами усіх залежних від них заходів щодо одержання документів, які посвідчують право землекористування.

При цьому суду слід враховувати вимоги частини другої статті 120 ЗК України, якою передбачено що у разі коли жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Якщо у розгляді справи буде з'ясовано обставини, зазначені в абзаці третьому підпункту 3.4 пункту 3 цієї постанови, і що суб'єкт господарювання вживав необхідних заходів до оформлення свого права землекористування, то відсутність у нього переоформлених на його ім'я правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може розцінюватися як правопорушення.

Саме такого висновку прийшов ВСУ у своєї постанові від 01.07.2015р. по справі № 916/3311/14, зазначивши, що Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Судом встановлено, що відповідач двічі звертався до позивача із приводу оформлення його прав на землю на якій розташовано будівлі заводу, але позивач приймав рішення у 2006р. та 2014р. лише щодо можливості надання згоди на розробку проекту відведення для укладання договору оренди, попри того, що як вбачається з матеріалів справи, відповідач, вважаючи себе правонаступником заводу ім. Іванова, переконаний, що має право на оформлення земельної ділянки на якій розташовано належне йому нерухоме майно на умовах постійного користування.

В силу приписів ст. 7 ЗК України, який діяв на час набуття попередником відповідача права власності а будівлі заводу, встановлено, зокрема, що постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності: промисловим, транспортним та іншим несільськогосподарським підприємствам, установам і організаціям, тощо.

Таким чином, виходячи з матеріалів справи, судом дійшов до висновку, що не оформлення відповідачем документів для укладання договору оренди, не може бути розцінено як бездіяльність відповідача з приводу оформлення документації на землекористування, оскільки в силу приписів ст. 120 ЗК України він має право на оформлення документації на отримання земельної ділянки в постійне користування.

А виходячи з наведеного, суд вважає, що у відповідача відсутня один із елементів складу цивільного правопорушення вина.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на розрахунок розміру збитків, заподіяних ТДВ "Верстатонормаль", територіальній громаді м. Одеси, який міститься в ОСОБА_5 комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 04.09.2014р.

Як встановлено судом, зазначений розрахунок не містить в собі детального розгорнутого розрахунку з розбивкою сум за кожний рік починаючи з 01.02.2012р. по 31.08.2014р., в ньому лише зазначена площа земельної ділянки 22 200 м2, нормативна грошова оцінка грн./м2 1952,50 грн., за період з 01.02.2012р. по 31.08.2014р., "сплачено за даними державних податкових органів" 564 717,39 грн. та розмір збитків 5 034 076,36 грн.

При цьому, по-перше, в ОСОБА_5 комісії від 04.09.2014р., в якому викладено розрахунок розміру збитків, в якості обґрунтування розміру земельної ділянки йде посилання на рішення ОМР № 400 від 22.08.2006р. в якому відповідачу було лише надано згоду на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,22 га.

По-друге, як вбачається із ОСОБА_5 комісії від 04.09.2014р. для розрахунку розміру збитків було застосовано вартість 1 м2 у розмірі 1952,50 грн., проте, як вбачається з довідки № 2760 від 16.02.2011р. про нормативну грошову оцінку 1 м2 земельної ділянки № 2760 від 16.02.2011р., на підставі якої здійснений розрахунок розміру збитків, нормативна грошова оцінка 1 м2 земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Одеса, вул.. Михайлівська, 8, становить 937,20 грн., а при комерційному використанні 1952,50 грн., коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки землі промисловості. При цьому, будь яких відомостей щодо кадастрового номеру земельної ділянки, загальної площі та документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку в зазначеній довідці не міститься.

А ні прокурор, а на позивач не навели суду належних та припустимих обґрунтувань застосування при визначенні розміру збитків нормативна грошова оцінка 1 м2 земельної ділянки при комерційному використанні складає 1952,50 грн.

Згідно Порядку присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам, затвердженому Наказом Держкомзему від 15.02.2010р. за № 168, кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальний цифровий код (номер) земельної ділянки, що не повторюється на території України, який формується під час проведення кадастрової зйомки, відображається на кадастровому плані земельної ділянки та документації із землеустрою та присвоюється їй при здійсненні державної реєстрації. Кадастровий номер зберігається за земельною ділянкою протягом усього часу її існування, забезпечує унікальність ідентифікації земельної ділянки в державному земельному кадастрі і державному реєстрі земель, та зазначається на чергових кадастрових планах, у відомостях автоматизованої системи державного земельного кадастру, документах, що посвідчують право на земельну ділянку, договорах, угодах, витягах, охоронних зобов'язаннях, свідоцтвах, повідомленнях та довідках.

Оскільки у довідці № 2760 від 16.02.2011р. про нормативну грошову оцінку 1 м2 земельної ділянки, на підставі якої здійснено розрахунок розміру збитків, відсутній кадастровий номер земельної ділянки, суд зазначає про відсутність всіх суттєвих даних для ідентифікації конкретної земельної ділянки, та, як слід - відсутність підстав для застосування зазначеної довідки для здійснення розрахунку розміру збитків.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що розрахунок шкоди, здійснений у ОСОБА_5 комісії від 04.09.2014р., зроблений із численними порушеннями і, як слід, рішення виконкому ОМР № 45 від 26.02.2015р. прийнято на підставі незаконного ОСОБА_5, щ в свою чергу, на думку суду є підставою вважати це рішення не відповідним законодавству України.

Виходячи з цього в силу приписів ч. 2 ст.4 ГПК України, господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України.

Пунктом 1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" від 17.05.2011р. установлено, що у порядку господарського судочинства вирішенню підлягають спори про стягнення шкоди, у тому числі упущеної вигоди, завданої порушеннями прав власників, у тому числі держави та територіальних громад, і користувачам земельних ділянок.

ОСОБА_5 до п. 3.7 вказаної постанови власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 ЗК України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.93 №284.

Виходячи із сукупності встановлених судом обставин справи, вбачається необґрунтованість нарахування ТДВ "Верстатонормаль" збитків, завданих не оформленням правовстановлюючих документів на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Одеса, вул.. Михайлівська, 8 відповідно до порядку, встановленого Постановою Кабінету міністрів України від 19.04.1993р. №284 "Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам", яка має спеціальний предмет правового регулювання та до даного випадку не може застосовуватись.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

ОСОБА_5 до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд доходить висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, та, відповідно, відсутність підстав для їх задоволення.

ОСОБА_5 до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

При розподілі судових витрат у справі суд виходить з положень п. 4.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. за № 7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України. Так, п. 4.6 зазначеної постанови встановлено, що, приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повної або часткової відмови в позові судовий збір стягує з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору, та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України.

Як вбачається з п.4.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21 лютого 2013 року №7 приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

З врахуванням вищенаведеного, на підставі ст.ст.44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради відмовити повністю.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 15 жовтня 2015 р.

Суддя О.В. Цісельський