ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2015 р. Справа № 922/2415/15

Колегія суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Гетьмана Р.А., судді Лакізи В.В.,

при секретарі Катренко І.С.

за участю представників сторін:

від позивача - Сіндряков О.В.- за довіреністю від 18.04.2014р. №14-104;

від відповідача - Воронько Т.С. за довіреністю від 30.04.2014р.;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,

на рішення господарського суду Харківської області від 20.08.2015р.

у справі № 922/2415/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» , м. Київ,

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла», м.Харків

про стягнення коштів в сумі 48065,345грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.08.2015р. у справі №922/2415/15 (головуючий суддя Жельне С.Ч., суддя Суслова В.В., суддя Макаренко О.В.) відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Приватного акціонерного товариства «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» про стягнення коштів у сумі 48065,34грн., з яких 41688,94грн. інфляційних втрат за період з січня по жовтень 2014року та 6376,40грн. 3% річних за період з 15.07.2014р. по 13.10.2014р.

Рішення суду з посиланням на статтю 526 ЦК України, статтю 193 ГК України мотивоване тим, що уклавши договір про організацію взаєморозрахунків від 16.09.2014р. №341/30, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу №13/2576-ТЕ-26. Місцевий господарський суд дійшов висновку, що оскільки оплату за природний газ здійснено відповідно до порядку та строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків від 16.09.2014р. №341/30, відсутні правові підстави для застосування встановлених статтею 625 ЦК України наслідків порушення грошових зобов'язань.

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 20.08.2015р. у справі №922/2415/15 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю, стягнути з Приватного акціонерного товариства «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 41688,94грн. інфляційних втрат та 3% річних у сумі 6376,40грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник вказує на те, що: по-перше, дія договору про організацію взаєморозрахунків не може розповсюджуватись на договірні зобов'язання, які мали місце до його укладання; по-друге, договір купівлі-продажу від 28.12.2012р. №13/2576-ТЕ-32 не містить жодних застережень щодо настання у відповідача обов'язку оплатити спожитий природний газ виключно після надходження коштів з державного бюджету; по-третє, договір про організацію взаєморозрахунків від 16.09.2014р. №341/30 не вносить змін до договору купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012р. №13/2576-ТЕ-32, не встановлює та не змінює для сторін жодних прав та обов'язків, які були визначені у цьому договір, а лише встановлює джерело коштів, за рахунок яких буде погашена заборгованість за природний газ.

Відзивом від 29.09.2015р. ПрАТ «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» заперечило проти вимог апеляційної скарги та просило рішення місцевого господарського суду від 20.08.2015р. залишити без змін як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу - без задоволення за необґрунтованістю. При цьому зазначило, що за умовами договору про організацію взаєморозрахунків від 16.09.2014р. №341/30 сторони передбачили не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості , але також змінили строк виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору від 28.12.2012р. №13/2576-ТЕ-32.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати рішення господарського суду Харківської області від 20.08.2015р. у справі №922/2415/15 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив рішення господарського суду Харківської області від 20.08.2015р. у справі №922/2415/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

28.12.2012р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавцем) та Приватним акціонерним товариством "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" (покупцем) укладений договір купівлі-продажу природного газу № 13/2576- ТЕ-32, п. 1.1 якого встановлено, що продавець зобов'язався передати у власність покупця у 2013році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 27112100, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ (а.с.48-53).

У пункті 1.2 цього договору встановлено, що газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Відповідно до п.2.1 цього договору продавець передає покупцю з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. газ обсягом до 10200тис. куб. м.

Пунктами 6.1, 6.2 цього договору встановлено, що оплата за газ здійснюється виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно із п.10.3 цього договору усі зміни і доповнення до цього договору оформляються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у пункті 10.4 цього договору.

16.09.2014р. між Головним управлінням Державної казначейської служби в Харківській області (сторона перша), Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації (сторона друга), Департаментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації (сторона третя), Приватним акціонерним товариством "Теплоенергетичний центр Роганського помвузла" (сторона четверта) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання) укладено договір №341/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") (далі за текстом - договір про організацію взаєморозрахунків), пунктом 1 якого встановлено, що предметом вказаного договору про організацію взаєморозрахунків є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014р. №30 (а.с.88-90).

У пунктах 2-7 цього договору сторони погодили порядок проведення взаєморозрахунків, відповідно до якого Казначейство перераховує кошти, які надійшли до спеціального фонду державного бюджету від продажу облігацій внутрішньої державної позики згідно з п. 2 ст.16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" стороні першій у сумі 1505132,97 грн. на підставі рішення з Мінфіну. Сторона перша перераховує на рахунок сторони другої кошти у сумі 852522,18 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню. Сторона друга перераховує на рахунок сторони третьої кошти у сумі 852522,18 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню. Сторона третя перераховує на рахунок сторони четвертої кошти у сумі 852522,18 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню. Сторона четверта перераховує на рахунок сторони останньої кошти у сумі 852522,18 грн., у тому числі податок на додану вартість 142087,03 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2013 рік згідно з договором від 28.12.2012р. №13/2576-ТЕ-32.

Згідно з пунктом 10 цього договору сторони зобов'язалися, зокрема, не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору, забезпечити проведення розрахунків відповідно до договору та з урахуванням укладених договорів на розрахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання сторонами платіжних документів територіальні органи Казначейства своїм платіжним дорученням можуть самостійно перерахувати кошти в порядку, передбаченому договором.

Пунктом 15 даного договору сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.11.2014р. у справі №922/3585/14, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.12.2014р. та постановою Вищого господарського суду України від 23.02.2015р., стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 372210,33 грн. суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, 159610,29 грн. 3% річних, 305979,87 грн. пені за договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012р. № 13/2576-ТЕ-32 та 39926,05 грн. судового збору; припинено провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 852522,18 грн.; відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 305979,87 грн.

Судами при розгляді справи 922/3585/14 встановлено, що на виконання умов договору від 28.12.2012р. № 13/2576-ТЕ-32 ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передано ПАТ "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" природний газ в обсязі 11175,144 тис. куб.м на загальну суму 14630498,57грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Станом на 20.08.2014р. у ПАТ "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 852522,18грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.11.2014р. у справі №922/3585/14 встановлено, що 13.10.2014р. ПАТ "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" погашена основна заборгованість перед ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що підтверджується платіжним дорученням від 13.10.2014р. № 5 на суму у розмірі 852522,18грн.

Відповідно до частини 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини, встановлені судовими рішеннями у справі №922/3585/14 є преюдиціальними в розумінні статті 35 ГПК України, а отже не підлягають доказуванню.

14.04.2015р. ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» трьох відсотків річних у сумі 6376,40грн. за період з 15.07.2014р. по 13.10.2014р. та інфляційних втрат за період з січня 2014року по жовтень 2014року у розмірі 41688,94грн., нарахованих на суму боргу за договором від 28.12.2012р. № 13/2576- ТЕ-32.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.08.2015р. у справі № 922/2415/15 у задоволенні позову відмовлено з підстав, викладених вище (а.с.122-125).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Предметом позову у даній справі є стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості, яка виникла на підставі договору від 28.12.2012р. № 13/2576- ТЕ-32.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з пунктом 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, які у певних умовах ставляться. Дана норма кореспондується з приписами статті 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

Як зазначено вище, 16.09.2014р. між Головним управлінням Державної казначейської служби в Харківській області (сторона перша), Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації (сторона друга), Департаментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації (сторона третя), Приватним акціонерним товариством "Теплоенергетичний центр Роганського помвузла" (сторона четверта) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання) укладено договір №341/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік").

У вказаному договорі зазначено, що ПАТ "Теплоенергетичний центр Роганського помвузла" перераховує на рахунок ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» кошти у сумі 852522,18грн., у тому числі податок на додану вартість 142087,03 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2013 рік згідно з договором від 28.12.2012р. №13/2576-ТЕ-32.

Таким чином, уклавши договір від 16.09.2014р. №341/30 сторони замінили первісне зобов'язання про оплату природного газу на умовах договору купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012р. №13/2576-ТЕ-32 новим зобов'язанням про оплату відповідачем на користь позивача обсягів газу вартістю 852522,18грн. за рахунок коштів субвенції з державного бюджету, припинивши первісне зобов'язання в цій частині.

Згідно із пунктом 10 цього договору сторони зобов'язалися, зокрема, не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Пунктом 15 даного договору сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Таким чином, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони у такій спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012р. №13/2576-ТЕ-32.

Верховний Суд України у своїх постановах від 01.07.2015р. та від 23.09.2015р. дійшов аналогічної правової позиції щодо порядку проведення розрахунків за поставлений природний газ за умов укладання між сторонами договору про організацію взаєморозрахунків, а отже, відповідно до приписів статті 111-28 ГПК України вказані висновки обов'язкові для всіх судів України під час розгляду справ.

Відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата за поставлений природний газ була здійснена відповідачем поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків №341/30, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до пункту 15 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

З рішення господарського суду Харківської області у справі №922/3585/14, яке набрало законної сили, вбачається, що борг в розмірі 852522,18грн. за поставлений природний газ на підставі договору №13/2576-ТЕ-32, на який позивачем нараховані 3% річних та інфляційні втрати у даній справі, сплачено 13.10.2014р. згідно платіжного доручення №5, відповідно до умов договору про організацію взаєморозрахунків від 16.09.2014р. № 341/30.

Враховуючи факт виконання відповідачем умови договору про організацію взаєморозрахунків №341/30 з дотриманням строків його виконання, підстави для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України та, відповідно, задоволення позовних вимог відсутні.

Доводи апелянта про те, що договір про організацію взаєморозрахунків від 16.09.2014р. №341/30 не вносить змін до договору купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012р. №13/2576-ТЕ-32, не встановлює та не змінює для сторін жодних прав та обов'язків, які були вказані у цьому договорі, а лише встановлює джерело коштів, за рахунок яких буде погашена заборгованість за природний газ, не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки пунктом 15 договору про організацію взаєморозрахунків від 16.09.2014р. №341/30 сторони погодили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору, яким є погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2013рік згідно договору від 28.12.2012р. №13/2576-ТЕ-32.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд Харківської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного рішення в апеляційному порядку та відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції за необґрунтованістю, у зв'язку з чим апеляційна скарга ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», не підлягає до задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 20.08.2015р. у справі № 922/2415/15 слід залишити без змін.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника апеляційної скарги - ПАТ « Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, ч.1 ст.103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Харківський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Харківської області від 20.08.2015р. у справі №922/2415/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений та підписаний 16.10.2015р.

Головуючий суддя Бородіна Л.І.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Лакіза В.В.