ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 р. Справа № 923/1281/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Александрової Л.І. при секретарі Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго", м. Херсон

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Херсон

про стягнення 35751 грн. 52 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2, представник, дов. № 07/0240-15 від 30.07.2015 року;

від відповідача - не прибув.

Строк вирішення спору продовжено до 09.10.2015 року ухвалою суду від 28.07.2015 року (а.с. 62).

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач), яким просить стягнути заборгованість за неналежне виконання умов договору про постачання електричної енергії №2318 від 01.04.2004 року та додаткової угоди до нього від 01.09.2009 року у розмірі 23637,40 грн. - за спожиту активну електричну енергію протягом лютого-липня 2015 року, 8094,37 грн. - за понаддоговірне споживання електричної енергії в лютому-травні 2015 року, 2733,70 грн. - пені, 136,68 грн. - 3 % річних, 1149,37 грн. - інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 509, 525, 530, 692, ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 2, 22, 64 Господарського процесуального кодексу України, п.п. 6.1, 6.11, 6.14, 6.39, п. 8.1, пп. 2 п. 10.2 ПКЕЕ.

Ухвалою суду від 28.07.2015 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 25.09.2015 р. Ухвалою суду від 25.09.2015 р. розгляд справи відкладався на 06.10.2015 р. з метою надання можливості сторонам скористатись повним обсягом процесуальних прав.

Представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити повністю з зазначених у позовній заяві підстав.

Відповідач, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується копією витягу з реєстру вихідної поштової кореспонденції канцелярії господарського суду Херсонської області від 28.09.2015 р., копією списку згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в Херсон-25с № 396 від 29.09.2015 р., але явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, витребуваних судом документів не надав.

Так, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не отримує кореспонденцію за своїм місце проживанням: 73000, АДРЕСА_1, що вказана у всіх наявних матеріалах справи, а тому і ухвала про порушення даної справи в суді була повернута до суду без вручення адресату з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання". Ухвала господарського суду від 25.09.2015 р. про відкладення розгляду справи до суду не повернулась.

Відповідно до розяснень Вищого господарського суду України, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами звязку з позначками адресат вибув, адресат відсутній і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обовязку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Таким чином, коли фактичне місцезнаходження учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України № 2453-VI від 07.07.2010 року), ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місяця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Отже, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника ФОП ОСОБА_1 за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

01 квітня 2004 року між публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» (далі по тексту Постачальник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі Споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 2318 (далі Договір), який на сьогоднішній день діє в редакції Додаткової угоди від 01.09.2009 року.

На момент укладення договору сторони погодились під час виконання умов договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені Договором, керуватись чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ, Правила).

Відповідно до п. 1 Договору Постачальник постачає електричну енергію Споживачу, а Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умов Договору.

Пунктом 6.11 ПКЕЕ передбачено, що остаточний розрахунок споживача за електроенергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електроенергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електроенергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором.

Згідно п. 1 додатку № 2 до Договору «Порядок розрахунків та графік зняття показань лічильників та подання їх до електропостачальної організації» Відповідач знімає показання електролічильників, встановлених на своїх обєктах (передбачених у додатку № 5 Договору), 23 числа у місяці з 31 днем, 21 числа у місяці з 29 днями, 22 числа у місяці з 30 днями та 20 числа у місяці з 28 днями, та згідно п.п. 1, 2 додатку № 2 оформлює акт про обсяги використаної електроенергії за розрахунковий період, який надає до розрахункового відділу Позивача протягом 0,5 доби з моменту зняття цих показників.

Рахунки на оплату електричної енергії Відповідач повинен сплатити у термін, встановлений умовами договору, а саме протягом 5 операційних днів з моменту отримання даного рахунку (передбачено п. 1 додатку № 2 до Договору).

Так, на виконання умов Договору Позивач в період з січня 2015 року по червень 2015 року здійснював поставку електроенергії, а Відповідач, здійснював її споживання. Проте, споживаючи електричну енергію, Відповідач, в порушення умов Договору, не оплачував рахунки за спожиту електричну енергію та не звітував перед Постачальником про обсяги фактично спожитої електричної енергії (п.п.1, 3 Додатку № 2 до Договору, абз.9 п. 6.11 ПКЕЕ).

Пунктом 6.39 ПКЕЕ передбачено, що у разі неможливості отримання постачальником електричної енергії даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін (за винятком порушення роботи розрахункового обліку) визначення обсягу спожитої електричної енергії за поточний розрахунковий період здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період з подальшим перерахунком у разі надання даних протягом наступного розрахункового періоду. Тривалість періоду розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії до отримання показів розрахункових засобів обліку має не перевищувати одного повного розрахункового періоду, після чого розрахунок обсягу спожитої електричної енергії здійснюється постачальником електричної енергії за величиною дозволеної потужності струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого перерахунку. Аналогічна норма викладена в п. 3 Додатку № 2 Договору.

Так, на виконання вимог п. 6.39 ПКЕЕ ПАТ ЕК Херсонобленерго виставив Споживачу рахунок № 2318 від 31.01.2015р. на суму 564,37 грн. в т.ч. ПЛВ за спожиту активну електричну енергію протягом січня місяця 2015 року, розрахований за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період, а саме за грудень 2014р. Рахунок № 2318 від 31.01.2015 року Споживачем слачено. У зв'язку із тим, що Споживач для перерахунку електричної енергії не надав Постачальнику даних про обсяги споживання електричної енергії протягом наступних розрахункових періодів, Позивачем було виставлено Рахунки № 2318 від 26.02.2015р., № 2318 від 26.03.2015р., №2318 від 28.04.2015р., №2318 від 25.05.2015р., №2318 від 16.06.2015р. на загальну суму 23637,40 грн. за спожиту активну електричну енергію протягом лютого червня 2015 року, які були розраховані за величиною дозволеної потужності, встановленої умовами Договору, а саме: 10 кВт.. У відповідність п. 6.11 ПКЕЕ рахунки були направлені Споживачу поштовим зв'язком.

Відповідач, споживаючи електричну енергію, протягом періоду січень червень 2015 року систематично порушував умови Договору, зокрема не звітував перед ПАТ ЕК Херсонобленерго про обсяги спожитої елекричної енергії та не сплачував за спожиту, електричну енергію кошти, що призвело до утворення заборгованості за спожиту активну електричну енергію в сумі 23 637,40 грн. в т.ч. ПДВ (а.с. 61).

Такими діями Відповідач порушив право Позивача на отримання коштів за поставлену електроенергію передбачене ч.1 п. 8.1 Правил користування електричною енергією, відповідно до якої Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на отримання від Споживача своєчасної оплати за електроенергію та інших платежів відповідно до умов договору та законодавства України.

Статтею 691 ЦКУ встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно із ч. 2 ст. 692 ЦКУ покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Крім порушення умов Договору щодо подання Актів про обсяги спожитої електричної енергії, обсягу та строків оплати за спожиту протягом січня-червня 2015 року електричну енергію ФОП ОСОБА_1 також допустив перевищення договірних обсягів споживання електричної енергії в Лютому-Травні 2015 року про що в рахунках зроблено застереження (розрахунок додається)..

П. 4.1 ПКЕЕ передбачено, що постачання електроенергії всім споживачам здійснюється відповідно до режимів, передбачених договорами.

Відповідно п. 5.1. Договору та п. 4.2. ПКЕЕ споживач до 15 листопада поточного року надає постачальникові відомості про обсяги очікуваного споживання електроенергії в наступному році з їх помісячним розподілом. В разі ненадання зазначених відомостей у встановлений договором термін, розмір очікуваного споживання електроенергії на наступний рік установлюється постачальником електроенергії за фактичними обсягами споживання у відповідних періодах поточного року.

Так, на виконання вимог ПКЕЕ, умов Договору Сторони 13.11.2009 року узгодили та підписали Додаток № 1 до Договору про встановлення договірного обсягу постачання електричної енергії, який вступає в дію починаючи з 01.01.2010 року і вважається щорічно пролонгованим, якщо немає підстав для зміни обсягів відпуску електроенергії.

Згідно п. 4.4. ПКЕЕ споживач має право протягом розрахункового періоду звернутися до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії. При цьому, пропозиції споживача щодо коригування договірних величин є пріоритетними за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів та отримання постачальником за регульованим тарифом заяви споживача не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду.

Відповідач із заявами про коригування договірних величин споживання електричної, енергії до Позивача не завертався, а отже ліміти споживання електричної енергії для Споживача діяли в редакції Додатку № 1 від 13.11.2009р. до Договору.

Ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період споживачі сплачують енергопостачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини аналогічна норма закріплена в п.5 Додатку 2 до Договору.

Враховуючи абз. 1. п.6.14. Правил, згідно якого перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається під час підбиття підсумків розрахункового періоду на основі підтверджених сторонами даних розрахункового обліку електричної енергії або акта прийняття-передавання електричної енергії, сума штрафних санкцій за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії була включена в рахунки наступного періоду, а саме: за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії в лютому місяці 2015 року штрафна санкція була включена в рахунок № 2318 від 26.03.2015 року, за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії в лютому місяці 2015 року в рахунок № 2318 від 28.04.2015 року, за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії в березні місяці 2015 року в рахунок №2318 від 25.05.2015 року, за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії в квітні місяці 2015 року - в рахунок №2318 від 16.06.2015р., за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії в травні місяці 2015 року.

Підпунктом 2 п. 10.2 ПКЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобовязаний оплачувати обсяг спожитої електроенергії, а також здійснювати інші платежі згідно умов договору. Відповідно до пп. 1 п. 8.1. ПКЕЕ постачальник електроенергії має право на отримання від споживача своєчасної оплати електричної енергії.

Таким чином, обовязок зі сплати понад договірної величини споживання електричної енергії виник у Відповідача з моменту отримання ним рахунків №№2318 від 26.03.2015р., 28.04.2015р., 25.05.2015р., 16.06.2015 р. Проте, станом на момент подання цієї позовної заяви, рахунки так і залишилися неоплаченими.

Отже, за Відповідачем рахується заборгованість за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії в сумі 8094,37 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи наведене позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію в розмірі 23637 грн. 40 коп., 8094 грн. 37 коп. за понаддоговірне споживання електричної енергії підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми позивач обґрунтовано нарахував відповідачу за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати платежів за спожиту електричну енергію 136 грн. 68 коп. 3 % річних та 1149 грн. 37 коп. інфляційних втрат.

Суд за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі «Ліга-Закон» перевірив розрахунок нарахованих відповідачу збитків від інфляції і 3% річних та встановив, що він здійснений позивачем арифметично та методологічно вірно.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення 136 грн. 68 коп. 3 % річних та 1149 грн. 37 коп. інфляційних втрат відповідають наведеним нормам, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вищезгаданого Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічна норма міститься в п. 2 ст. 343 ГК України.

В даному випадку у п. 6 додатку № 2 до договору № 2318 сторонами погоджено, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком платежів Постачальник електричної енергії проводить Споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується, а сума боргу повинна бути сплачена з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних.

На підставі вищезазначених норм чинного законодавства та умов договору позивач нарахував відповідачу за порушення виконання зобов'язань з оплати платежів за спожиту електричну енергію 2733 грн. 70 коп. пені за період з січня 2015 року по липень 2015 року в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу.

Розрахунок пені здійснено вірно. Судом перевірено.

За правилами ч. 1 ст. 32, ст. 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду зазделегіть встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши відповідно до вимог ст. 43 ГПК України надані сторонами докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами діючого законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованості за спожиту активну електричну енергію в розмірі 23637 грн. 40 коп., 8094 грн. 37 коп. за понаддоговірне споживання електричної енергії, 2733 грн. 70 коп. пені, 136 грн. 68 коп. 3 % річних, 1149 грн. 37 коп. інфляційних втрат.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

У пункті 4.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" висловлено правову позицію згідно якої зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК), то судовий збір також покладається на відповідача.

Згідно вказаної вище правової позиції, суд покладає судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1827 грн. на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (73000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариство "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (73000, м. Херсон, вул. Пестеля, буд. 5, ідентифікаційний код 05396638, рахунок зі спеціальним режимом використання № 0852, в філії Херсонського обласного управління ПАТ "Ощадбанк № 10021 МФО 352457) - 23637 грн. 40 коп. за спожиту активну електричну енергію протягом лютого-липня 2015 року та 8094 грн. 37 коп. заборгованості за понаддоговірне споживання електричної енергії в лютому-травні 2015 р.

3.Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (73000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариство "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (73000, м. Херсон, вул. Пестеля, буд. 5, ідентифікаційний код 05396638, поточний рахунок № 2 у ФХОУ АТ "Ощадбанк" у м. Херсоні, МФО 352457) - 2733 грн. 70 коп. пені, 136 грн. 68 коп. 3 % річних, 1149 грн. 37 коп. інфляційних втрат та 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

4.Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.10.2015 р.

Суддя Л.І. Александрова