КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2015 р. Справа№ 910/25878/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - Мелешкевич Т.М., Гарницький П.П., довіреність № б/н від 05.03.2014;

від першого відповідача - представник не прибув;

від другого відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Блюз" на рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі № 910/25878/14 (суддя Нечай О.В.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Блюз" до Київської міської ради та Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на майно.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Блюз" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради та Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на майно.

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі № 910/25878/14 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що позивачем не доведено оспорювання відповідачами його права власності на майно.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі № 910/25878/14 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на невиконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2014 та відповідно нездійснення державної реєстрації права власності.

Представники апелянта - позивача у справі в судовому засіданні 12.10.2015 підтримали вимоги за апеляційною скаргою.

Відповідачі не скористалися правом на участь своїх представників в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутніми у даному судовому засіданні від відповідачів до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов'язковою, певних пояснень суд не витребовував.

За наведених обставин, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (продавці) та товариством з обмеженою відповідальністю "Блюз" (покупець) 06.01.2004 р. було укладено Договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого продавці продали, а покупець купив майно, що знаходиться по АДРЕСА_1, а саме збірно-розбірний склад № № 2, 3, 4, прибудова на базі КН № 1, вагон будинок № 1 та № 2, кран-штабелер та автонавантажувач.

Крім цього, 06.01.2004 р. між закритим акціонерним товариством "Електромонтаж" (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Блюз" (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ЗАТ "Електромонтаж" продав, а покупець купив майно, що знаходиться по АДРЕСА_1, а саме збірно-розбірний склад № 5 та № 6 та огорожу.

Згодом, а саме 31.01.2007 р., між Київською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Блюз" (орендар) було укладено Договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого Київська міська рада, на підставі п. 12 рішення Київської міської ради від 30.09.2004 р. № 520/1930 та рішення Київської міської ради від 28.09.2006 р. № 37/94, за Актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку, визначену цим Договором.

Згідно п. 2 вищезазначеного Договору оренди земельної ділянки об'єктом оренди є земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1.

З метою проведення державної реєстрації прав на спірне майно позивач звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві.

У зв'язку з відмовою у державній реєстрації прав та їх обтяжень позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про визнання дій державного реєстратора протиправними, скасування рішення № 2934064 від 06.06.2013 р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобов'язання Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві здійснити державну реєстрацію прав із внесенням запису до Державного реєстру речових прав на належне ТОВ "Блюз" нерухоме майно, та зобов'язання державного реєстратора оформити та видати ТОВ "Блюз" Витяг з Державного реєстру прав на належне нерухоме майно, яке складається з єдиного майнового комплексу, розташованого адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.07.2013 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вказаний судовий акт було скасовано постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2014 та позов ТОВ "Блюз" до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві та Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Заіко Ірини Володимирівни задоволено повністю.

Так, визнано дії державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Заіко Ірини Володимирівни протиправними, скасовано рішення № 2934064 від 06.06.2013 р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, винесене державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Заіко І.В., зобов'язано Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві здійснити державну реєстрацію прав із внесенням запису до Державного реєстру речових прав на належне ТОВ "Блюз" нерухоме майно, яке складається з єдиного майнового комплексу розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язано державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Заіко І.В. оформити видати ТОВ "Блюз" Витяг з Державного реєстру прав на належне нерухоме майно, яке складається з єдиного майнового комплексу, розташованого адресою: АДРЕСА_1.

Предметом позову у даній господарській справі є вимоги позивача про визнання права власності на вказане вище майно.

В обґрунтування вказаних вимог позивач посилається на невиконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2014 та відповідно нездійснення державної реєстрації права власності.

Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні вказаних вимог.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом наведеної норми права позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.

Аналогічної позиції дотримується також Верховний Суд України у постанові від 23.12.2014 у справі № 3-191гс14.

У даному випадку, визначені позивачем, як відповідачі, особи не оспорюють право власності ТОВ "Блюз" на майно, придбане ним за договорами купівлі-продажу.

Наведене слідує з визначених позивачем підстав позову та підтверджується наявними в матеріалах справи поясненнями відповідачів.

Крім цього, позивач пред'являючи позов до Київської міської ради не вказав яким саме чином даний відповідач порушив його права та яким чином він оспорює право власності позивача. Так само не вказано жодних вимог до Київської міської ради.

Стосовно визначеного позивачем другого відповідача - Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві слід також зазначити наступне.

Відповідно до положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності на нерухоме майно виникає у особи з моменту його державної реєстрації, при цьому орган, уповноважений здійснювати таку реєстрацію, вчиняє відповідні дії тільки в межах чинного законодавства і не перебуває з позивачем у правовідносинах щодо здійснення ним прав володіння, користування та розпорядженням майном, стосовно якого заявлено позовні вимоги про визнання права власності, не оспорює та не претендує на таке право, а відтак, не може бути стороною у справі.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23.12.2014 у справі № 3-199гс14.

За наведених обставин, пред'явлення позову до вказаних відповідачів є необґрунтованим.

Слід також зазначити, що у даному випадку, спір про право відсутній.

Так, позивач фактично оскаржує нездійснення державної реєстрації права власності.

Обставини невиконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2014 в частині здійснення державної реєстрації права власності позивача підставою для задоволення даного господарського позову бути не можуть.

Отже, позовні вимоги про визнання права власності не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Блюз" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі № 910/25878/14 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Матеріали справи № 910/25878/14 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко