РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2015Справа №910/13081/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЬВІВМОРЕПРОДУКТИ"

до публічного акціонерного товариства "Фідобанк"

товариства з обмеженою відповідальністю "Фінанс Траст Груп".

про визнання договорів недійсними

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники :

Від позивача: Гедьо А.С. - представник по довіреності

Від відповідача 1: Шостак Л.Г., представник за довіреністю

Від відповідача 2: Хоменко В.О., представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

В провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/13081/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВМОРЕПРОДУКТИ» до товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» про визнання кредитних договорів недійсними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між публічним акціонерним товариством "Ерсте Банк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Фідобанк", та товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЬВІВМОРЕПРОДУКТИ" 11.11.2011 було укладено генеральну кредитну угоду №010/6.2.1.4.0/11577, в рамках якої було укладено кредитні договори: №012/6.2.14.0/11578 від 11.11.2011; №011/6.2.1.4.0/11579 від 11.11.2011; № 011/6.2.1.4.0/11580 від 11.11.2011. Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЬВІВМОРЕПРОДУКТИ" стверджує, що укладені кредитні договори в рамках генеральної кредитної угоди та сама генеральна кредитна угода від 11.11.2011 були укладені з порушенням цивільного законодавства, оскільки сторонами не було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитних договорів, а тому є всі необхідні передумови для визнання генеральної кредитної угоди №010/6.2.1.4.0/11577 та укладених в її рамках кредитних договорів №012/6.2.14.0/11578 від 11.11.2011; №011/6.2.1.4.0/11579 від 11.11.2011; № 011/6.2.1.4.0/11580 від 11.11.2011 недійсними.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» з вимогами, визначеними у позовній заяві не згодне та заперечує проти їх задоволення з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Згідно з ухвалою від 29.07.2015 р. судом було продовжено строк розгляду спору на 15 календарних днів, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінанс Траст Груп" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, відкладено розгляд справи на 11.08.2015 р.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЬВІВМОРЕПРОДУКТИ" подано заяву про забезпечення позову, яке задоволено судом.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.08.2015 року у справі №910/13081/15 залучено до участі у справі іншим відповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінанс Траст Груп".

Клопотання позивача про призначення фінансово-економічної експертизи судом не підлягає задоволенню, оскільки визнання недійсними договорів не пов'язане із визначенням розміру заборгованості за ними.

В судовому засіданні 09.10.15р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2011 року між публічним акціонерним товариством «Ерсте банк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Фідобанк», та ТОВ «Львівморепродукти» укладено Генеральну кредитну угоду №010/6.2.1.4.0/11577.

В рамках Генеральної кредитної угоди сторонами було укладено кредитні договори:

- №012/6.2.1.4.0/11578 від 11.11.2011 року (далі - кредитний договір 1);

- №011/6.2.1.4.0/11579 від 11.11.2011 року (далі - кредитний договір 2);

- №011/6.2.1.4.0/11580 від 11.11.2011 року (далі - кредитний договір 3);

На умовах Генеральної кредитної угоди та укладених в її рамках кредитних договорів кредитор відкрив позичальнику не відновлювальну кредитну лінію в загальній сумі, яка не може перевищувати 10 000 000 грн зі строком користування кредитними коштами (кредитною лінією) до 10 листопада 2016 року включно із сплатою 16 процентів річних.

На обґрунтування недійсності кредитних договорів позивач зазначає, що не міг укладати з ПАТ «ФІДОБАНК» кредитні договори №012/6.2.1.4.0/11578, 011/6.2.1.4.0/11579,

011/6.2.1.4.0/11580, оскільки це суперечить домовленостям сторін, досягнутих при укладенні Генеральної кредитної угоди № 010/6.2.1.4.0/11577 (п. 3.1.8.), де передбачено, що Позичальник заявляє та гарантує, що ані на момент укладення цієї угоди та/або Кредитних договорів, ані на момент здійснення будь-якої з кредитних операцій Позичальник не має будь-яких інших непогашених (діючих) зобов'язань щодо кредитів, позик, поворотної фінансової допомоги, позичок, гарантій, порук (в тому числі майнових), застав або будь-яких інших подібних зобов'язань, отриманих від третіх осіб або наданих на користь третіх осіб, про які кредитора не було письмово повідомлено Позичальником. Тому, з огляду на те, що умови кредитних договорів порушують положення і домовленості сторін досягнуті у Генеральній кредитній угоді, тим самим порушують і вимоги цивільного законодавства щодо досягнення згоди з усіх істотних умов договору, тому дані кредитні договори підлягають визнанню недійсними.

Суд з такими твердженнями позивача погодитись не може, оскільки в п. 3.1.8. Генеральної кредитної угоди йдеться про заяви та гарантії позивача, які не стосуються визнання укладених Кредитних договорів недійсними, оскільки таке застереження відсутнє в укладеній угоді.

Крім того, ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 та ст. 629 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Таким чином, є безпідставними посилання позивача на пункт генеральної кредитної угоди про гарантії для визнання кредитних договорів недійсними, оскільки в силу вищевикладених норм права, сторони вправі укладати будь-які договори та визначати їх зміст на власний розсуд для встановлення цивільних прав і обов'язків та належно виконувати свої зобов'язання. Вказані застереження не можуть бути підставою для обмеження прав суб'єктів господарювання в укладенні договорів.

В своїй позовній заяві позивач також зазначає, що досягнута сторонами згода про передачу будівель та споруд майнового комплексу, що належать позивачу та розташовані за адресою: м. Львів, вул. Опришківська, буд. 5 не породила для сторін жодних правових наслідків, оскільки даний спосіб передання нерухомого майна в іпотеку грубо порушив вимоги цивільного законодавства.

Вказані припущення є помилковими та безпідставними з огляду на наступне.

Закон України «Про іпотеку» є спеціальним нормативним актом, який регулює правовідносини в сфері іпотеки.

Згідно ст. 1 вказаного закону, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Основне зобов'язання - зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

Відповідно до ч. 1 ст. З Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язань за Генеральною кредитною угодою № 010/6.2.1.4.0/11577, в тому числі: кредитними договорами №№012/6.2.1.4.0/11578, 011/6.2.1.4.0/11579, 011/6.2.1.4.0/11580 між Банком та позивачем, 11 листопада 2011 року був укладений іпотечний договір (з послідуючими змінами та доповненнями), посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Карпало Г.В., зареєстрований в реєстрі за № 5854, згідно якого в іпотеку було передано нерухоме майно/нежитлові приміщення за адресою: м. Львів, вул. Опришківська, буд. 5.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, позивач правомірно, на власний розсуд розпорядився належним йому майном, оскільки володів ним на праві приватної власності.

Слід наголосити, що нерухоме майно/нежитлові приміщення за адресою: м. Львів, вул. Опришківська, буд. 5, що передане в іпотеку, було самостійним об'єктом нерухомості в розумінні ст. 5 Закону України "Про іпотеку".

Аналіз норм ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України, свідчить про те, що право власності має абсолютний характер, зміст якого становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном.

Згідно ч. 1 ст. 576 ЦК України, предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Слід зазначити, що земельні ділянки, а також права на них не могли бути передані в іпотеку, оскільки їх передача суперечила б вимогам ст. 5 Закону України «Про іпотеку», оскільки вказані земельні ділянки не виділені як окремий об'єкт права власності (відсутні кадастрові номери), а також ст. 133 Земельного кодексу України (в редакції на час укладення іпотечного договору від 11.11.2011р.), де у заставу можуть передаватися земельні ділянки, які належать громадянам та юридичним особам на праві власності, а також права на них - право оренди земельної ділянки, право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), якщо інше не передбачено законом.

Тобто позивач, як власник майна правомірно передав нерухоме майно/нежитлові приміщення за адресою: м. Львів, вул. Опришківська, буд. 5 в іпотеку Банку. Зазначений висновок грунтується як на нормах ст. ст. 316, 317, 319, ст. 575-576, ч. 2 ст. 583 ЦК України, так і на абз. З ч. 1 ст. 5 Закону України "Про іпотеку", відповідно до якого предметом іпотеки може бути нерухоме майно, зареєстроване в установленому порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності.

Слід зауважити, що є неприпустимим визнання кредитних договорів недійсними з огляду, як вважає позивач, не належне передання в іпотеку нерухомого майна/нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Опришківська, буд. 5, оскільки вказані договори не регулюють правовідносини в сфері іпотеки.

В позовній заяві позивач також зазначає, що ним підписувалися в іншій редакції кредитні договори №№ 012/6.2.1.4.0/11578, 011/6.2.1.4.0/11579, 011/6.2.1.4.0/11580 та Генеральна кредитна угода № 010/6.2. 1.4.0/11577, в зв'язку з чим ним заявлялось клопотання про призначення почеркознавчої експертизи для ідентифікації підпису особи, яка підписала дані кредитні договори. Судом дане клопотання відхилене з огляду на те, що як вбачається з матеріалів справи зі сторони позичальника договори укладені його керівником та засновником товариства ОСОБА_7, скріплені відтиском печатки ТОВ «Львівморепродукти», з приводу невідповідності якого позивач заперечень не надав, кредитні кошти на виконання договорів були фактично перераховані позивачу, що не заперечується сторонами.

Відповідно до н. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно Статуту позивача (п. 2.1.) єдиним засновником є ОСОБА_7, який є директором товариства. Саме він одноособово визначає та здійснює напрямки діяльності товариства.

Таким чином, саме ОСОБА_7 в праві приймати рішення щодо отримання кредитів та підписувати без обмежень кредитні договори, що власне і було здійснено.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають повністю.

Відповідно до ст.68 ГПК України питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, суд приходить до висновку, що підстава для забезпечення позову відпала, а відтак заходи до забезпечення позову у справі №910/13081/15, вжиті ухвалою господарського суду міста Києва від 11.08.15 року, підлягають скасуванню.

За приписами ст.49 ГПК України судові витрати зі справи покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог - відмовити.

2. Скасувати заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду міста Києва від 11.08.15 року у справі №910/13081/15, а саме скасувати заборону Публічному акціонерному товариству "Фідобанк" (ЄДРПОУ ) та Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінанс Траст Груп" ():

- відчужувати будь-яким способом право вимоги за Генеральною кредитною угодою № 010/6.2.1.4.0/11577 від 11.11.2011 р.; кредитним договором № 012/6.2.1.4.0/11578 від 11.11.2011 р.; кредитним договором №011/6.2.1.4.0/11579 від 11.11.2011 р.; кредитним договором №011/6.2.1.4.0/11580 від 11.11.2011 р., іпотечним договором № 010/6.2.1.4.0/11577/1 від 11.11.2011 р.; договором застави транспортного засобу № 010/6.2.1.4.0/1157/3 від 11.11.2011 р.; договором застави обладнання № 010/6.2.1.4.0/1157/2 від 11.11.2011 р.

- вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення на майно ,вчиняти дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку/заставу та будь-якого іншого обтяження нерухомого/рухомого майна за:

1) іпотечним договором № 010/6.2.1.4.0/11577/1 від 11.11.2011 р., а саме:

- будівлі та споруди майнового комплексу загальною площею 3705,8 кв. м., що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Опришківська, 5 (предмет іпотеки 1, зокрема: прохідна, літера "А-1", площею 20,9 м. кв,; холодильник, літера "В-1", площею 1228 м. кв.; зарядно-акумуляторна, літера "Г-1", площею 55,0 м. кв.; приміщення головного корпусу, літера "З-2", площею 2 095, 7 м. кв.; градильні басейни, літера "Л-1" та "М-1", площею 274,0 м. кв.; конденсаторна, літера "К-1", площею 32,2 м. кв.;) та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності № ЛР0474 від 04.11.2005 року, виданим Личаківською районною адміністрацією Львівської міської ради, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за р. № 12701614, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1;

- нежитлові приміщення загальною площею 494,1 кв. м., що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Опришківська, 5 (предмет іпотеки 2, зокрема: нежитлові приміщення №№ 36-40; 40А; 41-50) та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Карпало Г. В. від 18.06.2010 року за № 2322, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 18.06.2010 року за № 3989792, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за р. № 28216087, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1;

- нежитлові приміщення загальною площею 297,5 кв. м., що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Опришківська, 5 (предмет іпотеки 3) та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору поділу виробничих приміщень, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Карпало Г. В. 12.08.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4481, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 12.08.2009 року за № 3571953, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за р.№28139445, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1.

2) договором застави транспортного засобу № 010/6.2.1.4.0/1157/3 від 11.11.2011 р., а саме:

- транспортний засіб фургон ізотермічний марки ГАЗ, модель 3307 1012СПГ, випуску 2005 року, шасі (кузов, рама) НОМЕР_17, реєстраційний НОМЕР_11, зареєстрований 18.03.2006 року, заставною вартістю 44 848,00 грн.;

- транспортний засіб фургон ізотермічний марки ГАЗ, модель 3307 1012СПГ, випуску 2005 року, шасі (кузов, рама) НОМЕР_18, реєстраційний НОМЕР_12, зареєстрований 18.03.2006 року, заставною вартістю 44 848,00 грн.;

- транспортний засіб фургон ізотермічний марки ГАЗ, модель 3302 1012СПГ, випуску 2005 року, шасі (кузов, рама) НОМЕР_19, реєстраційний НОМЕР_13, зареєстрований 18.11.2008 року, заставною вартістю 39 282,00 грн.;

- транспортний засіб фургон ізотермічний марки ГАЗ, модель 33021 1012СПГ, випуску 2002 року, шасі (кузов, рама) НОМЕР_20, реєстраційний НОМЕР_14, зареєстрований 07.10.2002 року, заставною вартістю 36 380,00 грн.;

- транспортний засіб фургон маловажний В марки ГАЗ, модель 3302, випуску 2007 року, шасі (кузов, рама) НОМЕР_21, реєстраційний НОМЕР_15, зареєстрований 20.03.2009 року, заставною вартістю 46 103,00 грн.;

- транспортний засіб фургон ізотермічний марки ГАЗ, модель 3307, випуску 2001 року, шасі (кузов, рама) НОМЕР_22, реєстраційний НОМЕР_16, зареєстрований 06.12.2008 року, заставною вартістю 36 302,00 грн.;

- транспортний засіб фургон С марки DAF, модель 45, випуску 2001 року, шасі (кузов, рама) НОМЕР_10, реєстраційний НОМЕР_9, зареєстрований 02.07.2008 року, заставною вартістю 155 244,00 грн.;

- транспортний засіб фургон С марки MERSEDES BENZ, модель 814, випуску 1998 року, шасі (кузов, рама) НОМЕР_24, реєстраційний НОМЕР_23, зареєстрований 03.07.2009 року, заставною вартістю 111 023,00 грн.; (надалі - Предмет застави).

3) договором застави обладнання № 010/6.2.1.4.0/1157/2 від 11.11.2011 р. згідно з переліком, вказаним у додатку до договору.

Суддя Л.М. Шкурдова

Повне рішення складено: 16.10.2015