РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2015Справа №910/21717/15

За позовомКомунального підприємства «Київський метрополітен»
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
третя особаДепартамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
провиселення з орендованого майна та зобов'язання вчинити дії
та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доКомунального підприємства «Київський метрополітен»
провизнання договору поновленим та продовженим
Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом:Загоровська Н.В. (дов. №154-Н від 31.10.2014 р.);
від відповідача за первісним позовом:ОСОБА_4 (дов. №б/н від 21.07.2015 р.);
від третьої особи:Шумінська Ю.Ю. (дов. №062/02/07-11626 від 29.12.2014 р.);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Київський метрополітен» (надалі - КП «Київський метрополітен») звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1) про виселення з орендованого майна та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки строк дії укладеного між сторонами Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №370 від 01.06.2012 р. припинив свою дію, орендодавець повідомив відповідача про відмову від продовження дії договору оренди та просив звільнити об'єкт оренди від своїх тимчасових огороджуючи конструкцій (кіосків), та передати орендоване майно по акту приймання-передачі, однак ФОП ОСОБА_1 продовжує користуватись об'єктом оренди.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.08.2015 р. порушено провадження у справі №910/21717/15 та на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), розгляд справи призначено на 15.09.2015 р.

15.09.2015 р. представником відповідача за первісним позовом через загальний відділ суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

15.09.2015 р. представником третьої особи через загальний відділ суду було подано письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог згідно змісту яких позовні вимоги КП «Київський метрополітен» підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.09.2015 р. виправлено описку в резолютивній частині ухвали господарського суду міста Києва від 21.08.2015 р., а саме у визначенні статусу залученої третьої особи та у зв'язку із клопотанням представника відповідача, а також необхідністю витребування додаткових доказів, розгляд справи було відкладено на 15.10.2015 р.

15.10.2015 р. до загального відділ господарського суду міста Києва, в порядку ст. 60 Господарського процесуального кодексу України, надійшла зустрічна позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відповідно до якої останній просить суд визнати Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №370 від 01.06.2012 р., укладений між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Комунальним підприємством «Київський метрополітен» таким, що є поновленим та продовженим на тих самих умовах і на той самий термін, що передбачені цим договором, а саме до 13.10.2016 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.10.2015 р. прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київський метрополітен» про визнання договору поновленим та продовженим.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, ФОП ОСОБА_1 вказує на те, що протягом місяця після закінчення строку дії Договору оренди, сторони заяв одна одній щодо припинення або зміни умов Договору не робили та не надсилали, а тому станом на момент розгляду справи в суді Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №370 від 01.06.2012 р. є продовженим на тих самих умовах та на той самий строк.

Представник позивача за первісним позовом в судове засідання 15.10.2015 р. з'явився, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, в той час як проти зустрічних позовних вимог заперечує в повному обсязі.

Представник відповідача за первісним позовом в судове засідання 15.10.2015 р. з'явився, подав відзив на позовну заяву згідно змісту якого проти позовних вимог КП «Київський метрополітен» заперечує та просить відмовити в їх задоволенні. Крім того, представником відповідача за первісним позовом було подано клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та клопотання про залучення Київської міської ради до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом підтримав заявлені ним зустрічні позовні вимоги та просить їх задовольнити.

Представник третьої особи в судове засідання 15.10.2015 р. з'явився, первісні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в той час як проти зустрічних позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання представника відповідача за первісним позовом про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Київської міської ради, суд зазначає наступне.

Враховуючи норму ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі. Саме лише зазначення в позовній заяві та/або у вступній частині судового рішення певного підприємства чи організації як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, без вирішення судом питання щодо її допущення або залучення до участі у справі не надає їй відповідного процесуального статусу.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому (п. 1.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 р.).

З урахуванням вищенаведеного та враховуючи, що рішення у даній справі не буде наділено Київську міську раду новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому, враховуючи матеріали справи та пояснення представників сторін, суд визнав клопотання відповідача за первісним позовом необґрунтованим та безпідставним.

У судовому засіданні 15.10.2015 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується первісний та зустрічний позов, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спорів по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2012 р. між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), правонаступником якого є Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), ФОП ОСОБА_1 (орендар), а також КП «Київський метрополітен» (підприємство) було укладено Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №370, відповідно до умов якого орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 12.04.2012 р. №115 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря; далі - об'єкт оренди, що знаходиться за адресою: станція метро «Героїв Дніпра» Б/Н, для торгівлі непродовольчими товарами (п. 1.1 Договору).

За умовами пункту 2.1 Договору об'єктом оренди є частина вестибюлю, визначена відповідно проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», загальною площею 26,2 кв.м. та зазначена в викопіюванні з Схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього договору.

Відповідно до п. 2.4 Договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП «Київський метрополітен».

Пунктом 4.15 Договору сторони визначили обов'язок орендаря після припинення дії договору оренди протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі підприємству.

Згідно з п. 8.5.6 Договору у разі припинення дії цього договору орендар, звільняє орендовану частину приміщення переходу станції метро «Героїв Дніпра» в термін, визначений п. 4.15 договору від своїх огороджуючих конструкцій. При невиконанні орендарем зазначених в цьому пункті договору умов, підприємство самостійно, на власний розсуд розпоряджається огороджуючими конструкціями (кіосками).

Цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 01.04.2012 р. до 27.07.2013 р. (п. 9.1 Договору).

В пункті 9.7 Договору сторони погодили, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка невід'ємною частиною цього договору.

На виконання умов даного Договору, орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування частину вестибюлю, що перебуває на балансі КП «Київський метрополітен», загальною площею 26,2 кв.м. та розташовану за адресою: м. Київ, станція метро «Героїв Дніпра», про складено Акт приймання-передачі нерухомого майна від 01.06.2012 р.

05.08.2013 р. КП «Київський метрополітен» направило на адресу ФОП ОСОБА_1 лист №655-НЗК від 01.08.2015 р. про необхідність протягом десяти днів з моменту отримання даного повідомлення звільнити та повернути за актом приймання-передачі об'єкт оренди, а також безпосередньо сам акт приймання-передачі. Даний лист та акт отримано відповідачем 05.08.3013 р., про що свідчить особистий підпис ФОП ОСОБА_1 на примірнику листа №655-НЗК від 01.08.2015 р. копія якого наявна в матеріалах справи.

Однак, після закінчення строку дії Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №370 від 01.06.2012 р., об'єкт оренди ФОП ОСОБА_1 за актом приймання-передачі повернутий не був, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За умовами ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №370 від 01.06.2012 р.за своєю правовою природою є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулюванняГлави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України, а також Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Статтею 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", статтею 283 Господарського кодексу України та статтею 759 Цивільного кодексу України визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення господарської діяльності.

У відповідності до ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За приписами статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено (ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 291 Господарського кодексу України).

Таким чином можливість продовження дії договору оренди на той же термін і на тих же умовах законодавець поставив у залежність, зокрема, від відсутності волевиявлення однієї зі сторін про припинення цього договору у зв'язку із закінченням терміну його дії, та зазначив про те, що таке волевиявлення має відбуватись у відповідні строки.

Як роз'яснено в п. 4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Судом встановлено, що балансоутримувач листом №655-НЗК від 01.08.2013 р. повідомляв орендаря про припинення спірного Договору оренди з 31.07.2013 р., а також про необхідність повернення об'єкту оренди за актом-приймання-передавання.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №370 від 01.06.2012 р. припинив свою дію з 01.08.2013 р.

Стаття 785 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторони в п. 4.15 Договору погодили, що орендар після припинення дії договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі підприємству.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на припинення дії Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №370 від 01.06.2012 р. у зв'язку із закінченням строку, відсутні правові підстави для продовження користування відповідачем комунальним майном.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені КП «Київський метрополітен» позовні вимоги та свідчили про припинення користування ним орендованим майном після закінчення строку дії спірного договору.

Відтак, оскільки з припиненням договору відповідач втратив статус орендаря і, враховуючи, що жодних доказів на підтвердження права користування орендованою частиною приміщення відповідач не надав, то вимоги КП «Київський метрополітен» про виселення ФОП ОСОБА_1 із займаного приміщення підлягають задоволенню.

Як наслідок, вимога позивача про зобов'язання ФОП ОСОБА_1 демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції, що належать відповідачу та знаходяться за адресою станція метро «Героїв Дніпра» також підлягає задоволенню.

При цьому, доводи відповідача за первісним позовом, щодо відсутності у позивача повноважень на припинення Договору оренди після закінчення строку його дії спростовуються положеннями п. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п. 9.6 укладеного сторонами Договору. Так, КП «Київський метрополітен» є стороною укладеного з ФОП ОСОБА_1 Договору оренди, про що зазначено у тексті Договору та не спростовано відповідачем за первісним позовом під час розгляду справи, а тому надсилання (вручення) позивачем за первісним позовом відповідачеві за первісним позовом повідомлення про припинення Договору оренди є волею сторони Договору, вираженою у встановленому законом порядку.

Що стосується позовних вимог ФОП ОСОБА_1 про визнання Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №370 від 01.06.2012 р. таким, що є поновленим та продовженим на тих самих умовах і на той самий термін, що передбачені цим договором, а саме до 13.10.2016 р., суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер. Проте захист таких інтересів повинний вчинюватись у спосіб, передбачений законодавством, у тому числі процесуальним.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, якими способами захисту цивільних прав та інтересів здійснюється усунення допущеного відповідачем порушення права позивача, а саме:

- визнання права;

- визнання правочину недійсним;

- припинення дії, яка порушує право;

- відновлення становища, яке існувало до порушення;

- примусове виконання обов'язку в натурі;

- зміна правовідношення;

- припинення правовідношення;

- відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

- відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

- визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб;

- суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України також визначено, якими способами захисту прав та інтересів здійснюється усунення допущеного відповідачем порушення права позивача, а саме:

- визнання наявності або відсутності прав;

- визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів;

- визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

- відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання;

- припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення;

- присудження до виконання обов'язку в натурі;

- відшкодування збитків;

- застосування штрафних санкцій;

- застосування оперативно-господарських санкцій;

- застосування адміністративно-господарських санкцій;

- установлення, зміни і припинення господарських правовідносин;

- іншими способами, передбаченими законом.

Згідно з частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим, ніж зазначено в цій статті, способом, що встановлений договором або законом.

Норми ст. 20 Господарського кодексу України та ст. 16 Цивільного кодексу України закріплюють, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і визначають способи судового захисту, проте такий спосіб захисту, як встановлення факту продовження і чинності договору оренди майна, зазначеними нормами не передбачений.

Позивач за зустрічним позовом, наполягаючи на можливості судового захисту цивільного права або інтересу і у інший спосіб, а саме шляхом встановлення факту поновлення та продовження Договору, не доводить існування будь-яких інших норм закону або умов Договору, якими був би встановлений саме такий спосіб захисту права господарським судом.

Обрання неправильного способу захисту порушеного права або оспорюваного інтересу унеможливлює задоволення позовних вимог і тягне за собою відмову в позові.

Аналогічну правову позицію викладено й у постановах судових колегій Вищого господарського суду України від 15.07.2010 р. у справі №17/316д/09, від 27.10.2010 р. у справі №17/67д/10.

Крім того, необґрунтованість доводів позивача за зустрічним позовом підтверджена встановленими судом під час розгляду справи обставинами, зокрема фактами закінчення строку дії укладеного сторонами Договору оренди, повідомлення ФОП ОСОБА_1 про необхідність звільнити орендоване майно тощо.

За таких обставин, враховуючи викладене вище, зустрічні позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 про визнання Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №370 від 01.06.2012 р. таким, що є поновленим та продовженим на тих самих умовах і на той самий термін, що передбачені цим договором, а саме до 13.10.2016 р. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за первісним позовом покладається на відповідача за первісним позовом, судовий збір за зустрічним позовом - на позивача за зустрічним позовом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Первісні позовні вимоги Комунального підприємства «Київський метрополітен» задовольнити повністю.

2. Виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (03067, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номерНОМЕР_1) з орендованого майна, а саме: частини вестибюлю загальною площею 26,2 кв.м., що знаходиться за адресою станція метро «Героїв Дніпра».

3. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (03067, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номерНОМЕР_1) демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції, що належать Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 та знаходяться за адресою: станція метро «Героїв Дніпра».

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03067, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номерНОМЕР_1) на користь Комунального підприємства «Київський метрополітен» (03056, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 35; ідентифікаційний код 03328913) 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

5. Після набрання рішенням господарського суду міста Києва законної сили видати відповідні накази.

6. В задоволені зустрічних позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 16.10.2015 р.

Суддя В.О. Демидов