КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р. Справа№ 911/2419/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Сітайло Л.Г.

при секретарі Матюхін I.В.

за участю представників:

від позивача: Ігнатенко С.Б., Кобець Т.М.

від відповідача: Герасимів А.Й.

від третьої особи: Волинський А.В.

розглянувши Закритого акціонерного товариства

апеляційну скаргу "МакарОВО"

на рішення

господарського суду міста Києва

від 13.08.2015 року

у справі № 911/2419/15 (суддя: Привалов А.І.)

за позовом Закритого акціонерного товариства

"МакарОВО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю

"Рейкон"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

про визнання недійсними свідоцтв про право власності та

скасування державної реєстрації права власності.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 року в позовних вимогах відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням, закрите акціонерне товариство "МакарОВО" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить повністю скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ЗАТ "МакарОВО" задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2015 р. апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 року прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду змінено склад колегії суду.

В судовому засіданні 13.10.2015 року оголошено перерву до 20.10.2015 року.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи, рішенням Господарського суду Київської області від 18.04.2012 р. у справі №26/058-11 позовні вимоги ПАТ "КБ "Надра" до ЗАТ "Макарово" про стягнення 27170947, 01 грн. задоволено.

03.05.2012 р. господарським судом Київської області було видано наказ про примусове виконання вищезазначеного рішення.

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.05.2012р. у справі № 26/064-11 також задоволено позовні вимоги ПАТ "КБ "Надра" до ЗАТ "Макарово" про стягнення 1400513,23 грн. заборгованості за кредитом в Євро, 405564,63 грн. заборгованості за процентами в Євро, 8684238,15 грн. заборгованості за кредитом у гривні, 3969860,20 грн. заборгованості за процентами у гривні, 1240451,53 грн. інфляційної складової боргу, 25500,00 грн. державного мита, 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

28.05.2012 р. Господарським судом Київської області було видано наказ про примусове виконання вищезазначеного рішення.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень ДВС України перебувало зведене виконавче провадження № 33719968 з примусового виконання наказів № 26/058-11, № 26/064-11, виданих господарським судом Київської області про стягнення з ЗАТ "Макарово" на користь ПАТ "КБ "Надра" грошових коштів.

В ході здійснення вказаного виконавчого провадження, державним виконавцем проведено опис та арешт майна боржника (ЗАТ "Макарово"), яке знаходиться за адресою: Київська обл., с. Калинівка, вул. Київська, 43, про що складено відповідний акт і передано на реалізацію ТОВ "ТД Еліт сервіс".

04.02.2013 р., у відповідності до протоколів № 00-0026/12-1, № 00-0026/12-2, № 00-0026/12 від 04.02.2013 р., ТОВ "ТД Еліт сервіс" було проведено прилюдні торги/аукціон з реалізації майна ЗАТ "Макарово", переможцем яких було визнано ТОВ "Рейкон"; кошти від реалізації вказаного майна були перераховані на спеціальний рахунок ДВС України.

08.02.2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби були складені акти про реалізацію предмета іпотеки № 32766964-1/9, № 32766964-2/9 та акт про проведений аукціон №32766964-3/9.

На підставі вказаних актів державного виконавця, затверджених 08.02.2013 року начальником відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, 22.02.2013 р. приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дурицьким А.П. відповідачу було видано правовстановлюючі документи на майно, придбане при проведенні прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме:

- свідоцтво про придбання ТОВ "Рейкон" цілісного майнового комплексу, який знаходиться за адресою село Калинівка Макарівського району Київської області, вулиця Київська, будинок 43, що складається із 12 будівель;

- свідоцтво про придбання ТОВ "Рейкон", земельної ділянки площею 4,9293 га;

- свідоцтво про належність ТОВ "Рейкон" рухомого майна - комплекту обладнання для переробки курячих яєць.

Інформацію про речові права ТОВ "Рейкон" на майновий комплекс та земельну ділянку внесено до державного реєстру речових прав.

В подальшому, рішенням Господарського суду Київської області від 17.10.2014 р. по справі № 911/4822/13 позовні вимоги ЗАТ "МакарОВО" до ТОВ "ТД Еліт сервіс", ТОВ "Рейкон", третя особа ПАТ "КБ НАДРА" та Державна виконавча служба України задоволено, визнано недійсними результати проведених 04.02.2014 року прилюдних торгів/ аукціону з реалізації належного ЗАТ "МакарОВО" майна цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою Київська область, Макарівський район, село Калинівка, вулиця Київська, 43, земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0008 загальною площею 4,9293 га, на якій розташований майновий комплекс та комплекту обладнання для переробки, оформлених протоколами: № 00-0026/12 від 04.02.2013 р., № 00-0026/12-1 від 04.02.2013 р. № 00-0026/12-2 від 04.02.2013 р., та затверджених актами державного виконавця: № 32766964-1/9 від 08.02.2013 р., №32766964-2/9 від 08.02.2013 р. та №32766964-3/9 від 08.02.2013 р.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.03.2015 р. рішення Господарського суду Київської області від 17.10.2014 р. у справі № 911/4822/13 залишено без змін.

Таким чином, на думку позивача, слід вважати підтвердженим належними доказами недійсність виданих приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дурицьким А. П. свідоцтва про придбання ТОВ "Рейкон" цілісного майнового комплексу за адресою село Калинівка Макарівського району Київської області, вулиця Київська, 43, що складається із 12 будівель, свідоцтва про придбання ТОВ "Рейкон" земельної ділянки площею 4,9293 га та свідоцтва про належність ТОВ "Рейкон" рухомого майна - комплекту обладнання для переробки курячих яєць, оскільки вони були оформлені на підставі визнаних недійсними результатів прилюдних торгів/аукціону, які відбулися 04.02.2013 р., оформлених протоколами: № 00-0026/12 від 04.02.2013 р., № 00-0026/12-1 від 04.02.2013 р., № 00-0026/12-2 від 04.02.2013 р., та затверджених актами державного виконавця: № 32766964-1/9 від 08.02.2013 р., № 32766964-2/9 від 08.02.2013 р. та № 32766964-3/9 від 08.02.2013 р.

Відтак, виходячи з положень ст.ст. 215, 216, 236 Цивільного кодексу України, позивач вважає, що свідоцтва про право власності, які були видані відповідачу на майно, придбане при проведенні прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, підлягають визнанню недійсними, а також в силу ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підлягає скасуванню державна реєстрація прав власності ТОВ "Рейкон" на вказане вище нерухоме майно.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України, вимога про визнання правочину недійсним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Статтею 216 ЦК України передбачено загальні наслідки недійсності правочину - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а згідно зі ст. 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 216 ЦК України, наслідком недійсності правочину є застосування двосторонньої реституції незалежно від добросовісності сторін правочину.

Разом із тим ч. 3 ст. 216 ЦК України передбачено, що загальні наслідки недійсності правочину застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Отже, виходячи з аналізу норм ст. 216 ЦК України, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, між ЗАТ "МакарОВО" та ТОВ "Рейкон" відсутні договірні відносини.

Крім того, кошти за придбане з прилюдних торгів майно були переховані відповідачем на спеціальний рахунок Державної виконавчої служби України, що встановлено рішеннями Господарського суду Київської області від 17.10.2014 р. у справі № 911/4822/13 та від 02.09.2013 р. у справі № 911/2405/13, що в силу приписів ст. 35 ГПК України доведенню не підлягає. Дана обставина також свідчить про те, що сторони не були пов'язані взаємними договірними зобов'язаннями.

Так, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, установленого статтями 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно. Цивільним кодексом України передбачено засади захисту права власності.

Водночас, визнання недійсними свідоцтв про право власності на придбане відповідачем при проведенні прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна та скасування державної реєстрації прав власності на це майно буде порушенням права власності ТОВ "Рейкон", яке в силу ст. 321 ЦК України, є непорушним.

Підставою для визнання недійсними результатів проведених 04.02.2014 р. прилюдних торгів/ аукціону з реалізації належного ЗАТ "МакарОВО" майна стало порушення процедури з реалізації арештованого майна спеціалізованою організацією з реалізації нерухомого арештованого майна - ТОВ "ТД Еліт сервіс", яка перевищила свої повноваження, а не відсутність підстав для реалізації майна, якими є рішення господарського суду про стягнення з ЗАТ "МакарОВО" заборгованості на користь ПАТ "КБ "Надра".

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вірно зазначив, що Апелянтом (Позивачем) обрано невірний спосіб захисту порушеного права. Наслідком недійсності правочину в даному випадку може бути лише повернення отриманого за договором майна, шляхом пред'явлення віндікаційного позову, а не шляхом визнання недійсними свідоцтв про право на майно.

Про це вказує й Вищий господарський суд України в пункті 2.13. Постанови №11 від 29.05.2013 року «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як самостійно, так і, з урахуванням припису частини першої статті 58 ГПК, бути об'єднана з вимогою повернути одержане за цим правочином у натурі або про відшкодування його вартості (якщо повернення у натурі неможливе). В разі заявлення вимоги про повернення одержаного за правочином відповідач має право подати зустрічний позов (стаття 60 ГПК) про витребування належного йому майна або відшкодування вартості останнього. Якщо такий позов не подано, господарський суд з огляду на припис частини п'ятої статті 216 ЦК України та з урахуванням конкретних обставин справи може з власної ініціативи застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину також і щодо позивача.

Вказана позиція підтримана й Верховним Судом України в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», зокрема Верховний Суд України вказує, що рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень").

Таким чином, оскільки ЗАТ «МакарОВО» не було стороною правочину, то способом захисту, що повинен був обрати Позивач є витребування майна з чужого незаконного володіння, як про це вірно зазначено судом першої інстанції. Таким чином, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ЗАТ «МакарОВО» суд першої інстанції дійшов цілком обгрунтованого висновоку про те, що позивачем обраний неправильний спосіб захисту порушеного прав

Згідно зі ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває на нього право власності, якщо відповідно до статті 390 цього Кодексу майно не може бути витребувано у нього.

Відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно продане у порядку, встановленому для виконання судових рішення.

Таким чином, виходячи з вищевикладених обставин, відсутні правові підстави для визнання недійсними свідоцтв про право власності, які були видані відповідачу на майно, придбане при проведенні прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, та скасування державної реєстрації прав власності ТОВ "Рейкон" на придбане нерухоме майно.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а відтак задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 року у справі №911/2419/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 911/2419/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови направити сторонам та третій особі.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Н.Ф. Калатай

Л.Г. Сітайло

Повний текст постанови складено 21.10.2015 року.