ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.10.2015 Справа №905/1221/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, ,

до відповідача, Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Макіївкагаз», м.Макіївка Донецької області, ,

про стягнення 81865,96 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю,

від відповідача: не зявився, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Макіївкагаз», м.Макіївка Донецької області, про стягнення 81865,96грн., у тому числі суми основного боргу в розмірі 0,01грн., пені в розмірі 17088,60грн., 3% річних у розмірі 1048,04грн., суми на яку збільшилася сума основного боргу внаслідок інфляційних процесів у розмірі 63729,31грн.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до п.3.1.11 та п.3.1.12 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1221/15 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 04.08.2015р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/1221/15, судове засідання призначено на 03.09.2015р..

У подальшому розгляд справи відкладався на підставі приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору купівлі-продажу природного газу №15-471-БО-8 від 22.12.2014р. із відповідачем, несвоєчасне виконання останнім своїх зобов'язань з оплати вартості поставленого природного газу протягом січня лютого 2015р., внаслідок чого виникли підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних витрат.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано: розрахунок позовних вимог; у копіях: договір №15-471-БО-8 від 22.12.2014р. разом із додатковою угодою №1 від 05.02.2015р. до нього; акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2015р. та від 28.02.2015р., а також витяги сальдо та операцій по підприємству з 01.01.2013р. по 31.03.2015р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.258, 525, 526, 599, 612, 549 551, 625 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 2, 12, 54 57, 61,64, 66,67, 82 85 Господарського процесуального кодексу України.

25.08.2015р. від відповідача електронною поштою надійшли копії: клопотання №78 від 18.08.2015р. про надання копії позову та про відкладення розгляду справи, з довіреністю на представника ОСОБА_2 від 07.07.2015р.; 26.08.2015р. через канцелярію суду надійшли означені документи в оригіналі та копія довіреності.

Документи долучено до матеріалів справи.

03.09.2015р. представник позивача через канцелярію суду надав клопотання про долучення до матеріалів справи копій заяв про припинення зобовязань зарахуванням зустрічних однорідних вимог №338/06 від 12.02.2015р. та №578/06 від 13.03.2015р., а також заявив клопотання №б/н від 03.09.2015р. про продовження строку розгляду спору по 20.10.2015р.

Документи долучено до матеріалів справи.

Означені клопотання позивача та відповідача задоволено судом у повному обсязі, про що винесено ухвалу господарського суду Донецької області від 03.09.2015р. у справі №905/1221/15.

06.10.2015р. через канцелярію суду відповідачем із супровідним листом №118 від 02.10.2015р. надано відзив на позовну заяву №112 від 02.10.2015р., відповідно до якого позовні вимоги не визнано, з огляду на те, що сума заборгованості є погашеною у повному обсязі і таке погашення відбулось шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, у день складання (підписання Приватним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Макіївкагаз») відповідних заяви.

До відзиву додано розрахунок по договору №15-471-БО-8 від 22.12.2014р.; клопотання №115 від 02.10.2015р. про розгляд справи, призначений на 06.10.2015р., без присутності представника відповідача; у копіях: документи, що підтверджують правовий статус підприємства; опис вкладення у цінний лист та фіскальний чек №1034 від 02.10.2015р.

Документи долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 06.10.2015р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 06.10.2015р. не зявився, витребувані документи надав.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

З огляду на таке, клопотання відповідача №115 від 02.10.2015р. про розгляд справи, призначений у судовому засідання 06.10.2015р., без участі його представника задоволено судом.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку щодо такого.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обовязки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

22.12.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Приватним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Макіївкагаз» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №15-471-БО-8, згідно з яким Продавець зобовязався передати у власність Покупцю у 2015р. природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобовязався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору, газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

За визначеннями п.2.1 договору, Продавець передає Покупцеві з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. газ обсягом до 457,700 тис.куб.м., у тому числі по місяцях кварталів (тис.куб.м.): січень 100,00; лютий 95,000; березень 76,000; квітень 11,000; травень 1,560; червень 1,560; липень 1,560; серпень 1,560; вересень 1,560; жовтень 30,900; листопад 59,000, грудень 78,000.

При цьому, сторони домовились про можливу зміну планового обсягу передачі газу протягом місяця продажу в установленому порядку, а також дозволене відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі +-5% від узгодженого планованого обсягу продажу газу без коригування планованого обсягу (п.п.2.1.1, 2.1.2 договору).

Відповідно до п.3.3 договору, приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

У розумінні п.3.4 договору, акти приймання-передачі газу містять дані про фактичні обсяги використаного газу, його фактичну ціну та вартість. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно п.5.2 договору до сплати за 1000 куб.м. природного газу 6 384,70грн., крім того ПДВ 20% - 1276,94грн., всього з ПДВ 7 661,64грн.

Згідно з п.6.1 договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У пункті 6.3 договору сторони обумовили необхідність посилання у платіжних дорученнях Покупцем на номер договору та встановили, що у разі якщо на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Покупця надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу, Покупець зобовязується здійснити будь-які дії в межах чинного законодавства для виконання п.6.1 цього договору.

Пунктом 6.4 договору встановлено, що за наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору Сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Покупця, погашає вимоги Продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного Покупцем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати Продавця, повязані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу погашається основна сума боргу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.11 договору).

Отже, як вбачається з матеріалів справи, у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах, що ними не заперечується.

Додатковою угодою №1 від 05.02.2015р. до означеного правочину ціну за 1 000куб.м. природного газу змінено та встановлено до сплати за визначений обсяг: з 01.02.2015р. 6 180,70грн., крім того ПДВ 20% - 1 236,14 грн., всього - 7 416,84 грн.

Ціну зазначено з урахуванням податку на додану вартість.

Матеріали справи містять акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2015р. та від 28.02.2015р. за період січень лютий 2015р., що підписані сторонами та скріплені печатками підприємств.

Згідно даних актів обсяги спожитого відповідачем природного газу наступні:

у січні 2015р. 62,744 тис.м.куб. на загальну суму 480 721,93 грн.;

у лютому 2015р. 47,753 тис.м.куб. на загальну суму 354 176,37 грн.

Таким чином, позивачем поставлено, а відповідачем отримано природний газ за період січень лютий 2015р. у загальному обсязі 110,497 тис.куб.м. на суму 834898,30грн.

Доказів наявності заперечень щодо кількості поставленого природного газу, а також порядку поставки та інших зауважень суду не представлено.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Як було зазначено вище, п.6.1 договору визначено, що остаточний розрахунок за фактично переданий обсяг газу здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Доказів зміни строку оплати суду не представлено, з матеріалів справи не вбачається.

Приймаючи до уваги дати поставок природного газу та викладені умови оплати, остаточний розрахунок повинен бути здійснений не пізніше:

за січень 2015р. 14.02.2015р.;

за лютий 2015р. 14.03.2015р.

Як свідчать матеріали справи, зважаючи на дані, які містить сальдо та витяг по операціям щодо Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Макіївкагаз», відповідачем грошове зобовязання зі сплати природного газу, спожитого у січні лютому 2015р. за договором на купівлю-продажу природного газу №15-471-БО-8 від 22.12.2014р. погашено у загальній сумі 834 898,30 грн. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяви №338/06 від 12.02.2015р. на суму 480 721,93 грн. та заяви №578/06 від 13.03.2015р. на суму 354 176,37 грн.

Частиною 1 ст.220 та ч.3 ст.203 Господарського кодексу України передбачено припинення господарського зобов'язання, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав, або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні правові підстави щодо зарахування зустрічних однорідних вимог містить і ч.1 ст.601 Цивільного кодексу України.

Ззарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення зобов'язань та за своєю правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги це -одностороння угода, яка оформляється заявою однієї з сторін, і, якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі на підставі статті 16 ЦК України та ст. 20 ГК України звернутись за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду.

Отже, як вбачається з фактичних обставин справи, за відсутності підстав вважати заяви №338/06 від 12.02.2015р. на суму 480 721,93 грн. та №578/06 від 13.03.2015р. на суму 354 176,37 грн. такими, що не відповідають вимогам ст.602 Цивільного кодексу України, а також беручи до уваги їх визнання безпосередньо позивачем, грошове зобовязання Покупця перед Продавцем з опрати природного газу поставленого протягом січня-лютого 2015р. на підставі договору купівлю-продажу природного газу №15-471-БО-8 від 22.12.2014р. в загальній сумі 834898,30грн. виконано у повному обсязі.

З огляду на таке, позовні вимоги про стягнення суми основного боргу за поставлений газ протягом січня-лютого 2015р. відповідно до договору на купівлю-продажу природного газу №15-471-БО-8 від 22.12.2014р. в розмірі 0,01грн. не підлягають задоволенню.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України прострочення відповідачем грошового зобовязання тягне за собою обовязок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обовязку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Окрім того, п.7.2 договору купівлі-продажу природного газу сторони обумовили, що у разі невиконання Покупцем умов п.6.1 означеного договору, він зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

З огляду на таке, позивачем нараховано інфляційні витрати за прострочення основного зобовязання у загальній сумі 63 729,31 грн. (за зобовязаннями січня 2015р. протягом лютого 2015р., за зобовязаннями лютого 2015р. протягом березня 2015р., першим днем прострочення визначено 15-е число місяця, наступного за місяцем поставки), 3% річних у загальній сумі 1 048,04 грн. та пені у загальній сумі 17 088,60 грн. (за зобовязаннями січня 2015р. на суму 480 721,93грн. - період з 15.02.2015р. по 28.02.2015р., за зобовязаннями лютого 2015р. на суму 354 176,37 грн. - з 15.03.2015р. по 31.03.2015р.).

Проте, з таким нарахування не можливо погодитись за таких підстав.

По перше, як свідчить представлена суду виписка операцій Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Макіївкагаз», у бухгалтерському обліку підприємства відображено операції із зарахування погашення грошового зобовязання за січень 2015р. у сумі 480 721,93грн. 28.02.2015р. та за лютий 2015р. у сумі 354 176,37 грн. 24.03.2015р.

По-друге, виходячи з аналізу ч.1 ст.220, ч.3 ст.203 Господарського кодексу України, ч.1 ст.601 Цивільного кодексу України, які регулюють припинення зобов'язання зарахуванням, вбачається, що заяву про зарахування як односторонній правочин слід вважати зробленою і такою, що потягла відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї зі сторін на адресу іншої сторони, в момент вручення однією стороною іншій відповідного письмового повідомлення, в момент отримання від підприємства зв'язку кореспонденції, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням.

Як вбачається з позначки Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» зі штрих-кодом, що міститься у нижньому лівому куті заяви №338/06 від 12.02.2015р. на суму 480 721,93 грн., останню отримано позивачем за вхідним номером 841/15-15 14.02.2015р., заяву №578/06 від 13.03.2015р. на суму 354 176,37 грн., беручи до уваги аналогічну позначку, яку вона містить, отримано за номером 1507/15-15 17.03.2015р.

Таким чином, припинення зарахуванням зобовязання з оплати вартості спожитого природного газу у січні 2015р. за спірним правочином відбулось 14.02.2015р., з оплати вартості спожитого природного газу у лютому 2015р. 17.03.2015р..

Отже, є наявним прострочення відповідача перед позивачем з виконання грошового зобовязання по оплаті вартості природного газу отриманого протягом лютого 2015р. у межах правовідносин на підставі договору на купівлю-продажу природного газу №15-471-БО-8 від 22.12.2014р.

Здійснив, з урахуванням встановленого, перерахунок інфляційних витрат, 3% річних та нарахованої пені, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», за період прострочення, що дійсно мало місце, тобто з 15.03.2015р. по 16.03.2015р. на суму 354 176, суд дійшов висновку про розмір 3% річних в сумі 58,22 грн., пені в сумі 1164,42 грн.

Виходячи з правової суті інфляційних витрат та приписів постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями) інфляційні процеси, щодо несвоєчасного виконання означеного грошового зобовязання, не відбулись.

Відтак, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Макіївкагаз» про стягнення пені в розмірі 17088,60грн., 3% річних у розмірі 1048,04грн., суми на яку збільшилася сума основного боргу внаслідок інфляційних процесів у розмірі 63729,31грн., підлягають частковому задоволенню, у розмірі визначеному судом.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві №112 від 02.10.2015р., прийнято до уваги судом частково, з огляду на вищенаведене.

Судові витрати, згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають віднесенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги зазначене та керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Макіївкагаз», м.Макіївка Донецької області, про стягнення 81865,96грн., у тому числі суми основного боргу в розмірі 0,01грн., пені в розмірі 17088,60грн., 3% річних у розмірі 1048,04грн., суми на яку збільшилася сума основного боргу внаслідок інфляційних процесів у розмірі 63729,31грн., задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Макіївкагаз» (86125, Донецька область, м.Макіївка, вул.Артема, б.1, , адреса для пошти: м.Маріуполь, відділення №6 ТОВ «Нова Пошта», тел., п/р267 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м.Київ, Шевченківський район, вул.Богдана Хмельницького, буд.6, , р/р1 в АТ «Ощадбанк», МФО 300012) 1 222,64 грн., у тому числі 58,22грн. 3% річних та 1 164,42 грн. пені, а також відшкодування сплаченого судового збору 27,30.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. В судовому засіданні 06.10.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

8. Повний текст рішення складено та підписано 12.10.2015р.

Суддя О.В. Кротінова