ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.10.15р. Справа № 904/7332/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс", с. Гаврилівка, Вишгородський район, Київська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет", смт. Ювілейне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область

про стягнення 24 649,64 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 05/кам/ю від 09.12.2014 р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 20/04/15 від 20.04.2015 р.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" (далі - відповідач) про стягнення 24 649,64 грн. заборгованості, з яких: 24 576,00 грн. основного боргу, 73,64 грн. 3 % річних за користування чужими коштами та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 37858 від 01.01.2013 року в частині відшкодування вартості тари.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2015 р. по справі № 904/7332/15 порушено провадження і розгляд справи призначено до розгляду у судовому засіданні на 01.09.2015 р.

Ухвалами господарського суду Дніпропетровської області від 01.09.2015 р., від 16.09.2015 р. та від 01.10.2015 р. розгляд справи відкладено на 16.09.2015 р., на 01.10.2015 р. та на 15.10.2015 р.

Представник позивача у судових засіданнях підтримав позовні вимоги та просив суд її задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судових засіданнях заперечував проти позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позов.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 15.10.2015 року оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (покупець) укладений Договір поставки № 37858 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобовязується в порядку та строки, встановлені Договором, передати товар у власність покупцю, у визначеної кількості, відповідної якості та по узгодженій ціні, а останній прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених в даному Договорі.

Найменування, асортимент та ціна поставленого товару вказується в Додатку № 1 до Договору (Специфікація/ Прайс-лист), яке є його невідємною частиною (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 1 віл 01.01.2013 р. до Договору товар повинен поставлятися у непошкодженій упаковці. Упаковка товару повинна відповідати вимогам, встановленими державними стандартами та технічними умовами, діючими в Україні та забезпечувати повне збереження товару від будь-якого роду пошкоджень при його транспортуванні з урахуванням кількох перевантажень в шляху та зберіганні протягом строку придатності товару. Товар повинен поставлятися у фірмовому ящику Т55 якщо він поставляється в упаковці.

На підставі Додаткової угоди № 1 віл 01.01.2013 р. до Договору доповнено Договір поставки пунктом 6.15 наступним змістом: вся тара (ящики, піддони), підлягають поверненню. У випадку не повернення тари, або повернення не всієї кількості або повернення пошкодженої тари, така тара вважається реалізованою покупцем із розрахунку: за ящик 48,00 грн. в тому числі ПДВ, за піддон 1 200,00 грн., в тому числі ПДВ. Відшкодування вартості тари відбувається покупцем протягом 7 календарних днів з моменту отримання повідомлення від постачальника про необхідності відшкодувати вартості тари.

За час дії Договору постачальник належним чином за заявками покупця здійснював поставки товару в тарі, а останній розрахувався за товар на не повернув тару, в яку був упакований товар.

Однак, свої зобов'язання по Договору в частині умов стосовно повернення тари покупець виконував неналежним чином, оскільки систематично допускав випадки неповернення тари або її повернення не у повному обсязі.

У зв'язку з цим, за період дії Договору у відповідача виникла заборгованість по поверненню тари в кількості 416 штук.

Зокрема, Відповідач отримав та не повернув тару по наступним актам приймання-передачі тари: - №КА-00047233/Т від 04.07.2013 в кількості 92 штук ящиків; - №КА-00048702/Т від 10.07.2013 в кількості 13 штук ящиків; - №КА-00048746/Т від 10.07.2013 в кількості 22 штук ящиків; - №КА-00048754/Т від 10.07.2013 в кількості 8 штук ящиків; - №КА-00056062/Т від 05.08.2013 в кількості 20 штук ящиків; - №КА-00082391/Т від 28.10.2013 в кількості 31 штук ящиків; - №КА-00088088/Твід 13.11.2013 в кількості 13 штук ящиків; -№КА-00088138/Т від 13.11.2013 в кількості 42 штук ящиків; - №КА-00094022/Т від 30.11.2013 в кількості 43 штук ящиків; - №КА-00094371/Т від 02.12.2013 в кількості 29 штук ящиків; №КА-00095072/Т від 04.12.2013 в кількості 45 штук ящиків; №КА-00095076/Т від 04.12.2013 в кількості 23 штук ящиків; №КА-00095105/Т від 04.12.2013 в кількості 31 штук ящиків; а всього, 412 шт. ящиків.

Також, не повернуто піддони кількості 4 шт., вартість кожного з яких відповідно пункту 6.15. Договору (зі змінами) 1 200,00 гри. з ПДВ.

16.06.2015 року за № 23вих/15-КАМ позивачем направлено відповідачу вимогу про необхідність повернення тари та повідомлено про необхідність відшкодування останнім вартості тари в разі її неповернення у встановлені строки. Лист позивача із вказаними вимогою відповідачем залишено без відповіді.

Однак, станом на момент пред'явлення даного позову відповідачем отримана тара не повернута, її вартість не відшкодована.

У зв'язку з цим, відповідно до умов Договору неповернута тара вважається реалізованою позивачу, при цьому в останнього виникло грошове зобов'язання, строк порушення якого почався з 27.06.2015 року.

Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

На підставі даної норми закону відповідачу нараховано проценти за користування чужими коштами в розмірі 73,64 гри.

Таким чином, відповідач свої зобов'язання за Договором не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем зі відшкодування вартості тари на суму 24 576,00 грн., що і є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України (надалі по тексту Господарський кодекс України), який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1 Господарського кодексу України).

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

На момент розгляду справи основний борг відповідача складає 24 576,00 грн., докази погашення якого в матеріалах справи відсутні, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того покупець, який прострочив сплату, зобовязаний сплатити постачальнику, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

На підставі п. 2 ст. 625 ЦК України відповідачу нараховано 76,64 грн. 3 % річних (за період з 27.06.2015 р. по 10.08.2015 р.).

Перевіривши здійснені позивачем нарахування розміру 3 % річних, суд визнає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Акт звірки взаємних розрахунків (а.с. 92), судом до уваги не приймається, оскільки в ньому не заначено документ (операція) та за яким договором заборгованість.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі: 24 576,00 грн. основного боргу, 73,64 грн. 3 % річних за користування чужими коштами.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 47, 33, 43, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" (52005, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Радгоспна, буд. 76; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (07350, Київська область, Вишгородський район, с. Гаврилівка; ) 24 576,00 грн. (двадцять чотири тисячі пятсот сімдесят шість грн. 00 коп.) основного боргу, 73,64 грн. (сімдесят три грн. 64 коп.) 3 % річних за користування чужими коштами, 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя ОСОБА_3

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК

України " 19 " жовтня 2015 р.