ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" жовтня 2015 р.Справа № 924/1333/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

судді Заверуха С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" м. Павлоград Дніпропетровської області

до Дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" м. Хмельницький

про стягнення 44010,02 грн., з них 23970,40 грн. - основна заборгованість, 1668,85 грн. - 3% річних та 18370,77 грн. - збитки від інфляції

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 довіреність "25/256-235 від 30.12.14р.

відповідача: ОСОБА_2 довіреність №16-15 від 23.06.2015р.

Повне рішення складено 20.10.2015р.

Суть спору: позивач - ДП "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" м. Павлоград Дніпропетровської області звернулось з позовом до господарського суд про стягнення з ДП "Хмельницький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" м. Хмельницький 44010,02 грн., з них 23970,40 грн. - основна заборгованість, 1668,85 грн. - 3% річних та 18370,77 грн. - збитки від інфляції.

В обґрунтування позову посилається на те, що між Філією Карпативимбухпром" ДП "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" (Позивач) та філією "Кам'янець - Подільська ДЕД" ДП "Хмельницький облавтодор" (відповідач) був укладений договір на проведення бурових робіт №46 від 10.12.2009р.

За умовами договору позивач приймає на себе зобов'язання з проведення бурових робіт на Кубачівському та Пудловецькому кар'єрах вапняків, а відповідач зобов'язується прийняти і оплатити роботи (п.2. Договору).

Крім того, позивач зазначає, що роботи, виконувані Позивачем, проводилися після оплати 50% передоплати, залишок сплачується на протязі 2-х місяців після підписання акту виконаних робіт (п.9. Договору).

03.12.12р. на виконання умов договору було підписано акт приймання - здачі виконаних робіт №158БР/2012. Після підписання даного акту відповідачем не було погашено заборгованість в сумі 23970,40грн.

09.12.2014р. позивачем на адресу відповідача направлено претензію №25/247-13 на погашення заборгованості в сумі 30190,81 грн. (з штрафними санкціями), яка була отримана відповідачем 16.12.2014р.

Позивач стверджує, що станом на 06.08.2015р. зобов'язання за Договором відповідачем перед позивачем не виконано.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному об'ємі.

В додаткових поясненнях позивач зазначає, що відповідачем вчинено дії, які свідчать про схвалення правочину і тому правочин слід вважати вчиненим від імені юридичної особи. Так, відбулися часткові проплати, виставлялись податкові накладні, протягом 2012 року виконувались роботи та приймалися без зауважень.

Представник відповідача в судове засідання з'явився. В судовому засіданні надав відзив на позов, в якому проти позову заперечив пояснюючи тим, що філія є відособленим підрозділом підприємства, утвореного відповідно до наказу. При цьому згідно положення філія може від імені і за дорученням директора підприємства укладати договори відповідно до предмета діяльності. Як усно пояснив відповідач вказаного доручення, останній не давав.

Справа підлягає розгляду за наявними в ній матеріалами, згідно ст. 75 ГПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи, встановив таке.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи №396238 серія А00 державне підприємство "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" зареєстровано як юридична особа за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Заводська, 44, код 14310112.

10.12.2009р. між філією "Кам'янець-Подільська ДЕД" ДП "Хмельницький облавтодор" (надалі Замовник) та філією "Карпативибухпром" ДП "НВО "ПХЗ" (надалі Підрядник) був укладений договір № 46 на проведення бурових робіт.

Відповідно до п. 2 Договору Підрядник прийняв на себе зобов'язання з проведення бурових робіт на Кубачівському та Пудловецькому кар'єрах вапняків, а Замовник зобов'язується прийняти і оплатити виконані роботи.

В комплекс робіт, що виконуються Підрядником входить: буріння свердловин у відповідності з проектно-технологічною документацією і паспортом бурових робіт (п. 3 Договору).

Згідно з п. 8 Договору здача і прийом робіт, виконаних підрядником, оформлюється відповідним актом за підписами уповноважених представників Замовника і Підрядника. Об'єм виконаних робіт визначається шляхом заміру глибини забурених свердловин.

Пунктом 9 Договору передбачено, що роботи, виконувані Підрядником, проводяться після 50% передоплати, залишок сплачується на протязі двох місяців після підписання акту на виконанні роботи.

Термін дії даного Договору встановлюється з 1 січня 2010р. по 31 грудня 2015р. (п. 28 Договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

На виконання умов договору позивач виконав бурові роботи на загальну суму 82 320,00 грн., а відповідач прийняв їх без зауваження, про що свідчать підписані акти виконаних робіт №145 від 15.11.2012р. на суму 52 080,00 грн., №158 від 03.12.2012р. на суму 30240,00 грн.

Однак відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань частково провів оплату виконаних робіт в сумі 58349,60 грн. (про що свідчать банківські виписки та видаткова накладна від 16.11.2012 р.), у зв'язку з чим заборгованість складає 23970,40 грн.

За даними акту звірки, підписаного сторонами, станом на 31.07.2013р. борг відповідача перед позивачем складає 23970,40 грн.

09.12.2014р. позивач звернувся до відповідача з претензією №25/247-31, відповідно до якої вимагав сплатити суму боргу в розмірі 23970,40 грн., а також 3% річних в розмірі 1042,80 грн., інфляційні втрати в сумі 5177,61 грн.

Вказана претензія отримана представником відповідача 16.12.2014р., про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення кореспонденції, однак залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Оскільки відповідач не здійснив оплату вартості виконаних робіт, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 44010,02 грн., з них 23970,40 грн. - основна заборгованість, 1668,85 грн. - 3% річних та 18370,77 грн. - збитки від інфляції.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги таке:

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Приписами ст.509 ЦК України та ст.173 ГК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною,

Згідно з ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другою сторони, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів підряд. Так, позивач виконав роботи по бурінню свердловин, в результаті яких з'явилася річ - свердловини, а відповідач прийняв дані роботи.

Судом встановлено, що відповідно до умов договору на проведення бурових робіт №46 від 10.12.2009р. позивач виконав комплекс бурових робіт, що підтверджується актами виконаних робіт №145 від 15.11.2012р. на суму 52 080,00 грн., №158 від 03.12.2012р. на суму 30240,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 9 Договору передбачено, що роботи, виконувані Підрядником, проводяться після 50% передоплати, залишок сплачується на протязі двох місяців після підписання акту на виконанні роботи.

Приписами ст. 193 ГК України та ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Судом враховується, що відповідачем не подано в матеріали справи належних доказів на підтвердження оплати заборгованості, що є предметом спору, та не спростовано факту надання позивачем послуг.

Враховуючи неподання відповідачем доказів погашення заявленої до стягнення основної суми боргу в розмірі 23970,40 грн., позовні вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені наявними у справі доказами та підлягають задоволенню.

При цьому, позиція відповідача викладена у відзиві на позов не може слугувати підставою для відмови у позові зважаючи на встановлений судом факт виконання позивачем робіт зазначених в актах приймання-здачі виконаних робіт. Звертається увага, на наявні у справі податкові накладні та акт звірки взаєморозрахунків, зі змісту яких також вбачається підтвердження факту виконання робіт зазначених в актах та суму яка є предметом позову.

Окрім того враховується, що згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Приймається до уваги, що договір №46 від грудня 2009 року не визнаний судом недійсним.

Звертається увага, що згідно з п.п. 5,1 статті 5 Положення філії, остання самостійно здійснює господарську діяльність відповідно до завдань, встановлених підприємством. Крім того, в абз. 2 п. 3.2 статті 3 Положення, філії зазначено, що Підприємство несе відповідальність за зобов'язанням Філії.

Частиною 1 ст. 92 ЦК України передбачено, що юридична особа набуває своїх цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Разом з тим, абзац 2 ч. З ст. 92 ЦК України встановлено, що у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знана чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Згідно абзацу 6 8 п. 3.3 Постанови ВГСУ від 29 травня 2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначається таке: припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України).

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 1668,85 грн. - 3% річних, та 18370,77 грн. - збитки від інфляції, розрахованих за період з 17.11.2012р. по 06.08.2015р.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, є втратами пов'язаними з інфляційними процесами в державі за час прострочення виконання зобов'язання боржником, а три процента річних є за своєю правовою природою платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником.

Згідно чинного договору, роботи виконувані підрядчиком, проводяться після 50% передоплати, залишок сплачується на протязі двох місяців після підписання акту на виконані роботи (п.9 договору).

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язується сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови що роботи виконано належним чином і в погоджений строк (ст. 854 ЦК України). Судом встановлено що роботи виконанню належним чином та у встановлений строк (зміст актів).

З огляду на викладене, не має значення чинність (нечинність) наявного у справі договору, оскільки за нормами законодавства оплата підрядних робіт здійснюється відразу після остаточної здачі роботи, отже зважаючи на зміст актів здачі-приймання виконаних робіт, позивачем правомірно визначений період вказаний у розрахунок до позову.

Проаналізувавши поданий позивачем розрахунок 3% річних з урахуванням п. п. 3.1,3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року №14, суд вважає, що останній здійснено в межах можливих нарахувань, а тому позовні вимоги щодо стягнення 3% річних в сумі 1668,85грн. підлягають задоволенню.

Разом з цим, перевіривши розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено помилку, у зв'язку з чим за розрахунком суду інфляційні втрати, за визначений позивачем період, становлять 17898,51 грн.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню в сумі 17898,51 грн., в решті частині в сумі 472,26 грн. суд відмовляє, оскільки вони не обґрунтовані.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, суд прийшов до висновку, щодо часткового задоволення позовних вимог в сумі 43537,76 грн., з яких 23970,40 грн. основний борг, 1668,85 грн. три процента річних, 17898,51 грн. інфляційні втрати.

У відповідності до ст.49 ГПК України витрати по оплаті судового збору підлягають покладенню на відповідача пропорційно задоволеним вимогам (98,93%).

Керуючись ст.ст.1, 12, 33, 44, 49, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" м. Павлоград Дніпропетровської області до Дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" м. Хмельницький про стягнення 44010,02 грн., з них 23970,40 грн. - основна заборгованість, 1668,85 грн. - 3% річних та 18370,77 грн. - збитки від інфляції задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (м. Хмельницький, вул. Свободи, 77, код 31100492) на користь Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" (Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Заводська, 44, код 14310112) 23970,40 грн. (двадцять три тисячі дев'ятсот сімдесят гривень 40 коп.) основний борг, 1668,85 грн. (одну тисячу шістсот шістдесят вісім гривень 85 коп.) три процента річних, 17898,51 грн. (сімнадцять тисяч вісімсот дев'яносто вісім гривень 51 коп.) інфляційні втрати, 1807,45 грн. (одну тисячу вісімсот сім гривень 45 коп.) судового збору.

Видати наказ.

В решті частині позову щодо стягнення 472,26 грн. інфляційних втрат відмовити.

Повне рішення складено 20.10.2015р.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу, (51402, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Заводська, 44),

3 - відповідачу, (м. Хмельницький, вул. Свободи, буд. 77).