ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року Справа № 906/684/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Черкащенка М.М. - головуючого (доповідач),
Вовка І.В., Нєсвєтової Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуДержавного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень"
на постанову та на рішенняРівненського апеляційного господарського суду від 28.07.2015 року господарського суду Житомирської області від 09.06.2015 року
у справі господарського судуЖитомирської області
за позовомДержавного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень"
доДержавного підприємства "Городницьке лісове господарство"
простягнення 36 335,00 грн.,
в засіданні взяли участь представники:

- позивача:Фрідріх Л.Б.,
- відповідача:не з"явився,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" звернулось до господарського суду Житомирської області з позовом до Державного підприємства "Городницьке лісове господарство" про стягнення 36335,00 грн. штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у залізничній накладній №490763 від 14.02.2015 року.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 09.06.2015 року (суддя Вельмакіна Т.М.) позов задоволено частково. Зменшено розмір штрафу до 20000,00 грн. Стягнуто з ДП "Городницьке лісове господарство" на користь Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" 20000,00 грн. штрафу та 1827,00 грн. судового збору.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 28.07.2015 року рішення місцевого господарського суду від 09.06.2015 року залишено без змін, а апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" - без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 28.07.2015 року та рішення господарського суду Житомирської області від 09.06.2015 року скасувати і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконних судових рішень.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 14.02.2015 року зі станції Новоград-Волинський Південно-Західної залізниці ДП "Городницьке лісове господарство" на адресу "С.Ц. Гольиндустрии Швайгофер с.р.о." за залізничною накладною №490763 від 14.02.2015 року було відправлено вагон №91505859, станція призначення - Дорнешти, Румунія, вантаж: колоди із сосни, маса нетто 54900 кг, тара 32400 кг, вантажопідйомність вагону - 55000 кг.

Правильність внесених до накладної відомостей, як це передбачено п. 2.3. Правил оформлення перевізних документів, підтверджено підписом представника вантажовідправника.

16.02.2015 року на станції Здолбунів Львівської залізниці, на підставі показників тензометричної ваги та акту загальної форми №170 від 16.02.2015, даний вагон був відчеплений для комісійного зважування на статичній вазі та з дозволу митного посту "Рівне-центральний" Рівненської митниці Державної фіскальної служби України вантаж було вивантажено з вагону з метою перевірки його маси, що підтверджується листом (а.с.16)

За результатами комісійного зважування складено комерційний акт серії Б №017713/16 від 20.02.2015 в якому зазначено, що працівниками станції Здолбунів Львівської залізниці проведено комісійне зважування маси вантажу на 150т. залізничних вагах, клеймо 2014. У вагоні №91505859 було виявлено: маса нетто 68200 кг, тара 32400 кг, маса брутто 100600 кг, що більше проти документа на 13300 кг. та більше вантажопідйомності на 13200 кг. Згідно з показниками ваги зазначений вагон був навантажений понад норму, що в свою чергу загрожувало безпеці руху відповідно до Правил технічної експлуатації вагонів розділ 15 п. 15.27, вагон було затримано на станції Здолбунів.

21.02.2015р. на підставі листа вантажовідправника, вантаж було перевантажено у вагон №67351379 з вантажопідйомністю 69000 кг і відправлено на станцію призначення по досильній накладній.

У зв"язку з неправильним зазначенням вантажовідправником у накладній ваги вантажу, яка виявилась більшою ніж вказано у документі (накладній), в результаті чого при завантаженні вантажу відправником було допущено перевантаження вагона поза його максимальну вантажопідйомність, позивачем, на підставі ст.ст. 12, 15 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, нараховано відповідачу штраф у розмірі 36335,00 грн., що становить розмір п"ятикратної провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу по залізниці, який відповідачем не був оплачений, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом про стягнення 36335,00 грн. штрафу.

Відповідно до ст. ст. 908, 909 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача і супроводжує вантаж до станції призначення.

Згідно з §1 статті 7 УМВС зазначено, що одночасно з пред'явленням вантажу до перевезення відправник для кожної відправки повинен надати станції відправлення правильно заповнену та підписану накладну.

Під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса (ст. 37 Статуту залізниць України).

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно з п. 4.4. Інструкції про взаємодію посадових осіб митних органів, що здійснюють митні процедури з товарами (вантажами), переміщуваними залізничними вантажними поїздами, і працівників залізниць України (далі - Інструкція), затвердженої наказом Державної митної служби Міністерства транспорту та зв'язку від 18.09.2008 року №1019/1143, якщо на шляху прямування вагонів з товарами (вантажами), які перебувають під митним контролем, з'ясовується в результаті перевірки, регламентованої частиною третьою параграфа 2 статті 12 УМВС, невідповідність фактичної ваги товару (вантажу) вазі, зазначеній у перевізних документах, начальник цієї станції письмово повідомляє найближчу митницю (або митний пост), у зоні діяльності якої розташована станція, про виявлену невідповідність і про потребу виконання відповідних дій, а такі вагони підлягають відчепленню.

Згідно з 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача, з відправника порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Вимоги до складання комерційних актів та актів загальної форми, визначені у Правилах складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334.

Згідно § 4 статті 12 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) у випадку перевантаження вагону понад його вантажопідйомність, надлишок маси вантажу, виявлений по дорозі відправлення, вивантажується і надається в розпорядження відправнику.

У відповідності до п.3 ч.1 §З статті 12 УМВС, штраф стягується при неправильному, неповному та неточному зазначенні в накладній відомостей і заяв в результаті чого: при завантаженні вантажу відправником було допущено перевантаження вагону поза його максимальну вантажопідйомність (§ 6 статті 9 УМВС).

Згідно ч.2 §З статті 12 УМВС вказано, що штраф по пункту 3 даного параграфу стягується у відповідності зі статтею 15 в п'ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу на залізній дорозі, на якій був виявлений цей надлишок.

Суди попередніх інстанцій встановивши, що відповідачем, як вантажовідправником, було неправильно зазначено у залізничній накладній масу вантажу переданого для перевезення та допущено перевантаження вагону понад його вантажопідйомність і дана обставина була зафіскована у комерційному акті, який відповідає вимогам ст. 129 Статуту залізниць України, Правил складання актів та враховуючи приписи зазначених вище нормативних актів, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про порушення відповідачем ст. 12 УМВС, у зв"язку з чим є правомірний висновок про наявність правових підстав для притягнення відповідача до відповідальності, передбаченої п.3 ч.1 §З статті 12 УМВС, у вигляді штрафу, за вчинене правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення не містить заборони щодо зменшення штрафу.

Згідно ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, надано право господарському суду ч. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Враховуючи вищевикладене, а також те, як встановлено судами попередніх інстанцій, що невірне зазначення маси вантажу спричинено з незалежних від відповідача об'єктивних причин, а саме проведення зважування на 150-ти тонних вагах 4-х вісні платформи неможливо із-за технічних характеристик (довжина платформи більша ніж платформа вагів), що унеможливило визначення та зазначення в перевізних документах точної маси вантажу і те, що позивачем на підставі акту загальної форми №73 від 21.02.2015 року, окрім штрафу, передбаченого ст. 12 УМВС, нараховано до сплати відповідачу всі витрати по факту виявленого порушення (користування, маневрова робота при затримці та закінченні затримки і зважуванні, телеграми, зважування, зберігання, робота МЧ) всього на загальну суму 11725,75 грн., то за вказаних обставин, суди дійшли вірного висновку про зменшення штрафу, який підлягає стягненню з відповідача з 36335,00 грн. до 20000,00 грн.

Згідно з приписами ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх судових інстанцій, які відповідають матеріалам справи, встановленим фактичним обставинам справи на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів та зроблені у відповідності до норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим, підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень не вбачається.

Щодо доводів скаржника, викладених у касаційній скарзі, то вони не приймаються судом касаційної інстанції до уваги, оскільки не спростовують висновків судів, покладених в основу оскаржуваних судових рішень, а лише зводяться до переоцінки досліджених судами доказів та встановлених обставин справи, що не віднесено до компетенції суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 28.07.2015 року та рішення господарського суду Житомирської області від 09.06.2015 року у справі №906/684/15 залишити без змін.

Головуючий, суддя М.М.Черкащенко

Судді І.В.Вовк

Н.М.Нєсвєтова