ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2015 р.Справа № 922/4489/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського", м. Дніпропетровськ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІР СОМ", м. Харків
про стягнення 86 895,22 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №250/2-293 від 16.12.2014 р.

відповідача - ОСОБА_2, довіреність б/н від 14.08.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІР СОМ" (відповідача) про стягнення штрафних санкцій за договором купівлі-продажу товару N1529/2013 від 29.08.2013 р. в розмірі 86 895,22 грн., з яких: 20% штрафу за поставку товару неналежної якості згідно Специфікації №3 від 14.03.2014 р. в розмірі 5 484,00 грн., пеня за порушення виконання зобов'язань з поставки дослідного зразка товару по Позиції №1 згідно Специфікації №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 440,20 грн., пеня за порушення виконання зобов'язань з поставки всієї партії товару по Позиції №1 згідно Специфікації №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 75 804,30 грн., пеня за порушення виконання зобов'язань щодо своєчасної поставки товару по Позиції №2 згідно Специфікації №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 159,12 грн., пеня за порушення виконання зобов'язань щодо своєчасної поставки товару по Позиції №3 згідно Специфікації №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 39,6 грн., 20% штрафу за поставку товару неналежної якості згідно Специфікації №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 3 974,40 грн. та 5% штрафу за порушення строків заміни неякісного товару згідно Специфікації №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 993,60 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача судовий збір.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнає, просить в позові відмовити повністю. Відповідач вважає, що при нарахуванні 20% штрафу за поставку товару неналежної якості за Специфікацією №3 від 14.03.2014 р. в розмірі 5 484,00 грн. та 20% штрафу за поставку товару неналежної якості по Позиціям №№2, 3 за Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 3 974,40 грн. позивачем неправомірно застосовано положення ч. 2 ст. 231 ГК України, оскільки сторони не є суб'єктами господарювання державного сектора економіки та договір між сторонами не пов'язаний з виконанням державного контракту. При цьому відповідач у письмових поясненнях (а.с. 75-79, 93-95) просить суд застосувати до даних позовних вимог позовну давність відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Відповідач також не визнає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за порушення виконання зобов'язань з поставки дослідного зразка товару по Позиції №1 за Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 440,20 грн. та пені за порушення виконання зобов'язань з поставки всієї партії товару по Позиції №1 за Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 75 804,30 грн. Наполягає на тому, що в п. 6 Специфікації №5 від 30.09.2014 р. сторони погодили, що характеристики та конструкція Позиції №1 мають бути визначені позивачем в ОСОБА_3 завданні на виготовлення шафи. Виготовлення дослідного зразка та всієї партії шаф проводиться після погодження сторонами технічної документації, виконаної постачальником з урахуванням вимог ОСОБА_3 завдання на виготовлення шаф. Згідно з п. 7 Специфікації №5 позивач підтверджує виготовлення повної партії Позиції №1 після надання відповідачем до огляду дослідного зразка шафи. Термін поставки визначений у пункті 8 Специфікації №5 та становить за Позицією №1 - дослідний зразок протягом 20-ти календарних днів з моменту підписання Специфікації, а вся партія шаф протягом 20-25 календарних днів з моменту погодження дослідного зразка. Таким чином, для виготовлення товару за Позицією №1 позивач після підписання Специфікації №5 від 30.09.2014 р. повинен був надати відповідачеві ОСОБА_4 завдання, яке позивач відповідачеві не надав. Відповідач вважає, що надані позивачем до суду копії листів не є належними доказами надання позивачем відповідачеві ОСОБА_3 завдання.

Відповідач вважає, що оскільки за відсутності ОСОБА_3 завдання дослідний зразок не було погоджено та позивач не підтвердив виготовлення повної партії Позиції №1, то згідно з п. 8.2. Специфікації №5 від 30.09.2014 р., строк поставки всієї партії шаф за цих умов конкретною датою не визначений та не настав.

Відповідач також не визнає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за порушення виконання зобов'язань щодо своєчасної поставки товару по Позиціям №№2, 3 в розмірі 198,72 грн., нарахованої позивачем на підставі п.8.2. договору. Стверджує, що у відповідача відсутнє невиконане на користь позивача грошове зобов'язання, тому позивач не може вимагати стягнення з відповідача пені за прострочення терміну поставки товару. Крім того, відповідальність за порушення терміну поставки у вигляді пені за кожен день прострочення, яка передбачена п. 8.2. договору, суперечить ч. 3 ст. 549 ЦК України, а отже не відповідає ч. 1 ст. 203 ЦК України, згідно якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу. Таким чином, п.8.2. договору у розумінні ч. 2 ст. 215 ЦК України є нікчемним. Згідно з ч. 1 ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його части і правочину в цілому.

Відповідач також заперечує проти позову в частині стягнення 5% штрафу в розмірі 993,60 грн., нарахованого позивачем на підставі з п.8.1. договору (в редакції протоколу розбіжностей до договору), оскільки строк (термін) заміни товару визначено сторонами до 02.12.2014 р. включно, а не до 26.11.2014 р., як зазначає позивач у позовній заяві. Відповідач також вважає, що штрафна санкція, яка передбачена п.8.1. договору, в даному випадку до відповідача не може бути застосована, оскільки позивач не скористався своїм правом не приймати товар, а прийняв товар згідно Акту приймання (товарів) за якістю №113 від 12.11.2014 р., частина якого згодом було замінена на якісний. На підставі викладеного, відповідач вважає, що відповідальність відповідача (постачальника), яка передбачена п.8.1. договору, настає у разі, якщо покупець не прийняв неякісний товар, а постачальник в цьому разі несвоєчасно здійснив заміну такого неякісного товару.

У судовому засіданні 20.08.2015 р. було оголошено перерву до 22.09.2015 р., 22.09.2015 р. - до 06.10.2015 р.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.08.2013 року між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) укладено договір купівлі-продажу №9 1529/2013 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов'язується поставити покупцю продукцію в комплектації згідно Специфікацій (Додатків) до цього договору (надалі - товар), а також виконати роботи з монтажу, налагодження, встановлення товару (надалі - роботи), поставленого постачальником і такого, що знаходиться на території покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити поставлений товар та виконані роботи.

Відповідно до п. 1.2. договору номенклатурний перелік, асортимент, кількість, ціна і вартість товару, гарантійні терміни, а також вартість, місце і терміни виконання робіт, узгоджуються сторонами в Специфікаціях (Додатках), які після їх підписання є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 1.3. договору право власності на товар, а також всі зв'язані ризики, за даною угодою переходять від постачальника до покупця з дати передачі товару покупцеві, що підтверджується відміткою повноважного представника покупця про прийом продукції на витратній накладній (та/або акті прийому-передачі), оформленій постачальником. Право власності на результати робіт, а також всі пов'язані з ним ризики, переходять від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт.

Відповідно до п. 2.1. договору постачання товару здійснюється партіями. Партія товару - товар, оформлений одним товарно-транспортним документом.

За умовами п. 2.2. договору базисні умови, терміни поставки товару, а також відвантажувальні реквізити узгоджуються сторонами в Специфікаціях (Додатках) до цього договору.

14.03.2014 р. сторони у Специфікації №3 на поставку товару по договору (Додаток №5 від 14.03.2014 р., а.с. 25) погодили поставку товару, а саме: лави приставної СВ-2000-445x2000x300.00ГЧ. в кількості 223 шт. на суму 78 979,17 грн. та лави приставної СВ-1000ГЧ в кількості 58 шт. на суму 13 533,33 грн. Згідно з цією Специфікацією товар поставляється відповідачем автомобільним транспортом на умовах СРТ - склад позивача (Інкотермс 2000) на протязі 30-ти календарних днів з моменту підписання даної Специфікації. Оплата товару здійснюється за фактом поставки протягом 30-ти календарних днів.

Крім того, у Специфікації №5 від 30.09.2014 р. сторони узгодили поставку товару по договору (Додаток №7 від 30.09.2014 р. до договору, а.с. 40) погодили поставку товару, а саме: шафи металевої 800x500x2100 у кількості 210 шт. (надалі - Позиція №1), лави приставної СВ-2000-445x2000x300.00.ГЧ. у кількості 34 шт. (надалі - Позиція №2), лави приставної СВ-1000-445x1000x300.00.ГЧ. у кількості 12 шт. (надалі - Позиція №3). Згідно зі Специфікацією №5 товар поставляється відповідачем автомобільним транспортом на умовах СРТ - склад покупця (Інкотермс 2000). Оплата товару здійснюється за фактом поставки протягом 30-ти календарних днів.

Предметом розгляду даної справи є спір про стягнення з відповідача штрафних санкцій за договором купівлі-продажу товару №1529/2013 від 29.08.2013 р. в розмірі 86 895,22 грн., з яких: 20% штрафу за поставку товару неналежної якості згідно Специфікації №3 від 14.03.2014 р. в розмірі 5 484,00 грн., пеня за порушення виконання зобов'язань з поставки дослідного зразка товару по Позиції №1 за Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 440,20 грн., пеня за порушення виконання зобов'язань з поставки всієї партії товару по Позиції №1 згідно зі Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 75 804,30 грн., пеня за порушення виконання зобов'язань щодо своєчасної поставки товару по Позиції №2 за Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 159,12 грн., пеня за порушення виконання зобов'язань щодо своєчасної поставки товару по Позиції №3 за Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 39,6 грн., 20% штрафу за поставку товару неналежної якості згідно зі Специфікацією №5 від 05.11.2014 р. в розмірі 3974,40 грн. та 5% штрафу за порушення строків заміни неякісного товару згідно зі Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 993,60 грн.

Розглянувши позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 20% штрафу за поставку товару неналежної якості згідно зі Специфікацією №3 від 14.03.2014 р. в розмірі 5 484,00 грн. та 20% штрафу за поставку товару неналежної якості за Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 3 974,40 грн., суд дійшов таких висновків.

Як встановлено вище, на виконання умов договору та Специфікації №3 від 14.03.2014 р. позивач поставив на склад відповідача, а відповідач прийняв товар, а саме: лаву приставну СВ-2000-445x2000x300.00.ГЧ. в кількості 95 шт. та лаву приставну СВ-1000ГЧ в кількості 48 шт., всього: на загальну суму 53 815,00 грн., що підтверджується підписаними уповноваженими представниками сторін і скріпленими їх печатками товарно-транспортними накладними №300401 від 30.04.2014 р., №10501 від 21.05.2014 р. та видатковими накладними №1569 від 29.04.2014 р. на суму 28 200,00 грн., N1804 від 20.05.2014 р. на суму 25 615,00 грн. (а.с. 28, 29, 32, 33).

12 та 23 травня 2015 року сторонами складено акти приймання продукції (товарів) за якістю №36 від 12.05.2014 р. та №42 від 23.05.2014 р. (а.с. 30-31, 34-35), якими встановлено факт поставки відповідачем позивачеві за Специфікацією №3 від 14.03.2014 р. товару невідповідної якості, а саме: лави приставної СВ-2000-445х2000х300.00.ГЧ. в кількості 52 шт. та лави приставної СВ - 1000ГЧ в кількості 19 шт., всього: на загальну суму 27 420,13 грн., з ПДВ (розрахунок на а.с. 5).

Крім того, на виконання умов договору та Специфікації №5 від 30.09.2014 р. позивач поставив на склад відповідача, а відповідач прийняв товар, а саме: лаву приставну СВ-2000-445x2000x300.00.ГЧ. в кількості 34 шт. та лаву приставну СВ-1000ГЧ в кількості 12 шт., всього: на загальну суму 19 872,00 грн., з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №43 від 05.11.2014 р. (а.с. 43).

12.11.2014 року сторонами складено акт приймання продукції (товарів) за якістю №113 від 12.11.2014 р., яким встановлено факт поставки відповідачем за Специфікацією №5 від 30.09.2015 р. товару невідповідної якості, а саме: лави приставної СВ-445x2000x300.0014. в кількості 34 шт. та лави приставної СВ 1000ГЧ-445хЮ00х30С кількості 12 шт.

Дані акти приймання продукції підписані з боку відповідача - ОСОБА_5 на підставі довіреності №429.11-1 від 12.05.2014 р. без зауважень та заперечень.

Через поставку відповідачем вищевказаного неякісного товару позивач на підставі положень ч. 2 ст. 231 ГК України нарахував та пред'явив до стягнення з відповідача 20% штрафу за поставку товару неналежної якості за Специфікацією №3 від 14.03.2014 р. в розмірі 5 484,00 грн. та 20% штрафу за поставку товару неналежної якості згідно зі Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 3 974,40 грн. При цьому позивач у позові зазначив, що оскільки сторонами у договорі не було узгоджено розміру штрафу за поставку неякісного товару, тому позивач застосував положення ч. 7 ст. 269 ГК України та ч.2 ст. 231 ГК України (а.с. 5).

Відповідач, вважає, що до даних спірних правовідносин не може застосовуватись положення ч. 2 ст. 231 ГК України, оскільки сторони цих правовідносин не є суб'єктами господарювання державного сектора економіки та договір між сторонами не пов'язаний з виконанням державного контракту.

Проаналізувавши викладені обставини та доводи сторін, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У п. 1.4. договору передбачено, що цей договір є змішаним договором, який містить зобов'язання постачальника по постачанню і передачі у власність покупця товару згідно Специфікацій (Додатків) до цього договору і по виконанню робіт згідно умов цього договору.

Отже, спірний договір містить ознаки договору поставки товару та договору про надання послуг.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України та ст. 265 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 7 ст. 269 ГК України встановлено, що у разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф у розмірі, передбаченому ст. 231 цього Кодексу, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг).

З огляду на наведені норми закону суд вважає, що чинне законодавство не забороняє, а в деяких випадках прямо вказує на необхідність застосування штрафних санкцій (пені та штрафу), встановлених ч. 2 ст. 231 ГК України, у правовідносинах між недержавними господарюючими суб'єктами, коли порушено господарське зобов'язання, в якому жодна із сторін не є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення не пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання не фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем 20% штрафу за поставку товару неналежної якості за Специфікацією №3 від 14.03.2014 р. в розмірі 5 484,00 грн. (27 420,13 грн., з ПДВ вартість товару неналежної якості х 20% = 5 484,00 грн.) та за Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 3 974,40 грн. (19872,00 грн., з ПДВ вартість товару неналежної якості х 20% = 3 974,40 грн.), суд вважає позовні вимоги в цій частині правомірними та обґрунтованими.

Разом з тим, відповідач у письмових поясненнях (а.с. 93-95) заявив про застосування до позовних вимог про стягнення 20% штрафів за поставку товару неналежної якості в розмірі 5 484,00 грн. та в розмірі 3 974,40 грн. строку позовної давності. Наполягає на тому, що відповідно до ч. 8 ст. 269 ГК України позови, що випливають з поставки товарів неналежної якості, можуть бути пред'явлені протягом шести місяців з дня встановлення покупцем у належному порядку недоліків поставлених йому товарів. У даному випадку позивач виявив недоліки товару 12 та 23 травня 2014 р. та 12 листопада 2014 року, що підтверджується Актами приймання продукції (товарів) за якістю №36 від 12.05.2014 р., №42 від 23.05.2014 р., №113 від 12.11.2014 р., а звернувся до суду з даним позовом лише 05.08.2015 р. Таким чином, позов в частині вимог про стягнення штрафу за поставку неякісного товару було подано позивачем з пропуском строку позовної давності, встановленого ч. 8 ст. 269 ЦК України, що є підставою для відмови в цій частині позовних вимог.

Позивач у письмових поясненнях (а.с. 84-85) зазначив, що він звернувся до суду в межах строку позовної давності, а тому відсутні передбачені законом підстави для застосування наслідків спливу такого строку. Наполягає на тому, що у пунктах 8.4., 9.1. договору передбачено, що зверненню до суду за захистом порушеного права має передувати вирішення спору шляхом переговорів для пошуку загального рішення і тільки при недосягненні згоди між сторонами, спір передається на вирішення до суду. Позивач, на виконання пункту 9.1. договору, з метою вирішення спору в позасудовому порядку і для його врегулювання шляхом переговорів, направив відповідачеві претензію № 259 від 16.01.2015 р., встановивши строк для її розгляду та надання відповіді. Листом №291 від 16.03.2015 р. відповідач відхилив претензію позивача №259 від 16.01.2015 р. і саме в момент отримання листа відповідача (24.03.2015 р.) у позивача виникло право на звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Проаналізувавши вищевикладені доводи сторін суд, дійшов таких висновків.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. ч. 2-5 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як встановлено вище, даний договір є змішаним, містить ознаки договору поставки та договору про надання послуг. При цьому спірні правовідносини пов'язані з виконанням саме договору поставки.

Частиною 8 ст. 269 ГК України передбачено, що позови, які випливають з поставки товарів неналежної якості, можуть бути пред'явлені протягом шести місяців з дня встановлення покупцем у належному порядку недоліків поставлених йому товарів.

Позивач стверджує, що в п. 8.4. договору сторони збільшили строк позовної давності до одного року з моменту пред'явлення позивачем претензії відповідачеві щодо поставки неякісного товару.

Суд не погоджується з даними твердженнями позивача з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Разом з тим, згідно з п.3.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за правилами частини першої статті 259 ЦК України сторонам дозволено за домовленістю збільшувати встановлену законом як загальну, так і спеціальну позовну давність. Умова про збільшення позовної давності може бути вміщена як в укладеному сторонами договорі купівлі-продажу, поставки, надання послуг тощо, так і в окремому документі або в листах, телеграмах, телефонограмах та інших документах, якими обмінювалися сторони і які повинні однозначно свідчити про досягнення згоди сторін щодо збільшення строку позовної давності.

В п. 8.4. договору сторони передбачили, що при виявленні під час прибуття товару в пункт призначення невідповідності його якості умовам договору чи у випадку недостачі товару, покупець має право пред'явити претензію постачальнику по якості - на протязі одного року з дня поставки, а за кількістю - на протязі 3-х років з дня поставки (статті 257, 258 ГК України),

Проаналізувавши зміст даного пункту договору, суд вважає, що цей пункт не є таким, який однозначно свідчить про досягнення сторонами договору згоди щодо збільшення строку позовної давності. На думку суду, в даному пункті договору йдеться лише про певний претензійний порядок врегулювання спорів, пов'язаних з невиконанням умов цього договору щодо якості та кількості поставленого товару.

Крім того, суд вважає, що право на нарахування штрафу за поставку товару неналежної якості та на звернення до суду з позовом про стягнення цього штрафу виникло у позивача з моменту, коли він дізнався про те, що поставлений товар є товаром неналежної якості. Виникнення цього права жодним чином не пов'язано з моментом пред'явлення претензії до постачальника товару щодо якості товару.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виявив недоліки поставленого товару 12 травня 2014р., 23 травня 2014 р. та 12 листопада 2014 року, що підтверджується двосторонніми актами приймання продукції (товарів) за якістю №36 від 12.05.2014 р., №42 від 23.05.2014 р. за Специфікацією №3 від 14.03.2014 р. та актом приймання продукції (товару) №113 від 12.11.2014 р. за Специфікацією №5 від 30.09.2014 р.

Таким чином, суд вважає, що у позивача виникло право на нарахування 20% штрафів за поставку товару неналежної якості з моменту складення сторонами даних актів.

Враховуючи те, що позивач виявив недоліки товару 12 та 23 травня 2014 р. та 12.11.2014 р., а звернувся до суду лише 05.08.2015 р., суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 20% штрафу за поставку товару неналежної якості за Специфікацією №3 від 14.03.2015 р. в розмірі 5 484,00 грн. та за поставку неякісного товару за Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 3 074,40 грн. подано позивачем з пропуском строку позовної давності, встановленого ч. 8 ст. 269 ГК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 20% штрафу в розмірі 5484,00 грн. за поставку товару неналежної якості згідно зі Специфікацією №3 від 14.03.2015 р. та 20% штрафу в розмірі 3 074,40 грн. за поставку неякісного товару за Специфікацією №5 від 30.09.2014 р.

Розглянувши позовні вимоги про стягнення з відповідача пені за порушення виконання зобов'язань щодо своєчасної поставки товару по Позиції №2 в розмірі 159,12 грн. та по Позиції №3 в розмірі 39,6 грн., нарахованої позивачем на підставі п.8.2. договору, суд встановив наступне.

Представник позивача у судовому засіданні повідомив суду про те, що при виготовленні позовної заяви позивачем було допущено описку в частині визначення періоду нарахування пені по Позиціям №№2, 3 та в частині вартості товару по Позиції №3 (а.с. 5). Таким чином, позивач просить суд вважати вірним період нарахування пені по Позиціям №№2, 3 - з 31.10.2014 р. по 04.11.2014 р., а не з 31.11.2014 р. по 04.11.2014 р., а також вважати вірною вартість товару по Позиції №3 - 3 960,00 грн., з ПДВ, а не - 15 912,00 грн.

Зі змісту п. 8 Специфікації №5 від 30.09.2015 р. вбачається, що відповідач зобов'язався поставити позивачеві товар не пізніше 30.10.2015 р.

Проте відповідач поставив товар позивачеві по Позиції №№2, 3 лише 05.11.2015 р., що підтверджується видатковою накладною №4507 від 05.11.2015 р. (а.с. 43).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

У п. 8.2. договору сторони визначили, що у разі порушення термінів поставки товару з вини постачальника, крім форс-мажорних обставин, постачальник сплачує на користь покупця пеню в розмірі 0,2% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення.

Перевіривши нарахування позивачем пені за порушення виконання зобов'язань щодо своєчасної поставки товару по Позиції №2 в розмірі 159,12 грн. за період з 31.10.2014 р. по 04.11.2014 р. та пені за порушення виконання зобов'язань щодо своєчасної поставки товару по Позиції №3 в розмірі 39,6 грн. за період з 31.10.2014 р. по 04.11.2014 р. (розрахунок, а.с. 5), суд вважає позовні вимоги в цій частині правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Розглянувши позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення поставки дослідного зразка товару по Позиції №1 в розмірі 440,20 грн. за період з 21.10.2014 р. по 11.03.2015 р. та пені за прострочення поставки всієї партії товару по Позиції №1 в розмірі 75 804,30 грн. за період з 15.11.2014 р. по 11.03.2015р., суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В Специфікації №5 від 30.09.2014 р. сторонами погоджено поставку товару, а саме: шафи металевої 800x500x2100 у кількості 210 шт. (надалі - Позиція №1), лави приставної СВ-2000-445x2000x300.00.ГЧ. у кількості 34 шт. (надалі - Позиція №2), лави приставної СВ-1000-445x1000x300.00.ГЧ. у кількості 12 шт. (надалі - Позиція №3).

У п. 6 даної Специфікації сторони домовилися про те, що характеристики та конструкція Позиції №1 визначені позивачем в ОСОБА_3 завданні на виготовлення шафи. Виготовлення дослідного зразка та всієї партії шаф проводиться після погодження сторонами ОСОБА_3 документації, виконаної постачальником з урахуванням вимог технічного завдання на виготовлення шаф. ОСОБА_4 документація повинна включати графічну та пояснювальну частини.

У п. 7 Специфікації №5 від 30.09.2014 р. передбачено, що позивач підтверджує виготовлення повної партії Позиції №1 після надання відповідачем для огляду дослідного зразка шафи за адресою: м. Дніпропетровськ.

Згідно з п. 8 Специфікації № 5 встановлено наступні строки поставки товару: по Позиції №1 - дослідний зразок на протязі 20-ти календарних днів з моменту підписання Специфікації №5 (тобто до 20.10.2014 р.), по Позиції №1 - вся партія на протязі 20-25-ти календарних днів з моменту узгодження дослідного зразка (а.с. 40).

При цьому чіткого порядку узгодження дослідного зразка товару сторонами в договорі не визначено.

У п. 8.2. договору сторони передбачили, що у разі порушення термінів поставки товару з вини постачальника, крім форс-мажорних обставин, постачальник сплачує на користь покупця пеню в розмірі 0,2% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення.

За порушення відповідачем термінів поставки товару по Позиції №1 згідно зі Специфікацією № 5 від 30.09.2014 р. позивач нарахував та пред'явив до стягнення з відповідача пеню за прострочення зобов'язань з поставки дослідного зразка товару по Позиції №1 в розмірі 440,20 грн. за період з 21.10.2014 р. по 11.03.2015 р. та пеню за прострочення виконання зобов'язань з поставки всієї партії товару по Позиції №1 в розмірі 75 804,30 грн. за період з 15.11.2014 р. по 11.03.2015 р.

Відповідач проти цих вимог заперечує, наполягаючи на тому, що позивач не надав відповідачеві необхідну передбачену договором ОСОБА_4 документацію, що унеможливило виготовлення відповідачем дослідного зразка товару та виключає його відповідальність за прострочення виконання зобов'язань з поставки дослідного зразка товару та всієї партії товару по Позиції №1 згідно зі Специфікацією № 5 від 30.09.2014 р.

Представник позивача у судовому засіданні та у письмових поясненнях (а.с. 84-85) стверджує, що позивач надав відповідачеві ОСОБА_4 документацію, передбачену п. 6 Специфікації №5 від 30.09.2014 р., і сторони узгодили поставку дослідного зразка по Позиції №1 за Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. В обґрунтування даного факту позивач надав до суду копії листів відповідача №187 від 24.09.2014 р., №187 від 13.11.2014 р. та №208 від 24.11.2014 р. (а.с. 88-90).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому кожна суттєва для справи обставина повинна підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2.5.-1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу Україні судами першої інстанції" про визнання обставин може свідчити й зміст поданих суду письмових документів: претензій та відповідей на них, листів та інших письмових звернень учасників судового процесу один до одного (наприклад, лист, надісланий у відповідь на претензію, в якому зазначається про повне або часткове визнання заявленої до стягнення заборгованості).

Так, зі змісту наданої позивачем копії листа № 5845 від 24.09.2014 р. (а.с. 87) вбачається, що позивач повідомив відповідача про прийняття позивачем комерційної пропозиції відповідача на поставку відповідно до ОСОБА_3 завдання (з наданням копії технічного завдання) та запропонував відповідачеві повідомити строки поставки шафи після укладення Специфікації до договору №1529/2013 від 29.08.2013 р.

Відповідач, в свою чергу, у листі № 187 від 24.09.2014 р. (а.с. 88) висловив свою вдячність позивачеві за прийняття до уваги комерційної пропозиції відповідача щодо поставки металевих шафів в кількості 210 шт. згідно ОСОБА_3 завдання та зобов'язався надати позивачеві дослідний зразок з моменту підписання Специфікації до договору №1529/2013 від 29.08.2013 р. з подальшим підписанням додатку із зазначенням технічної характеристики товару. При цьому у листах №187 від 13.11.2014 р. та №208 від 24.11.2014 р. відповідач повідомив позивача про те, що дата надання позивачеві дослідного зразка - 19-20 листопада 2014 р., 28 листопада 2014 р. (а.с. 89-90).

Позивач у позові стверджує, що поставка всієї партії товару по Позиції №1 згідно Специфікації №5 від 30.09.2014 р. повинна була здійснена відповідачем не пізніше 14.11.2015 р. (а.с. 5). Проте жодного доказу на підтвердження цих тверджень до суду не надав.

Разом з тим, ані зі змісту вищевказаних листів, ані з умов Специфікації № 5 від 30.09.2014 р., ані з інших матеріалів справи неможливо встановити дату фактичного узгодження сторонами дослідного зразка шафи. За таких обставин, суд позбавлений можливості встановити факт наявності або відсутності прострочення відповідачем зобов'язань з поставки всієї партії товару по Позиції №1.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов'язань з поставки всієї партії товару по Позиції №1 згідно зі Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 75 804,30 грн. необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Водночас, перевіривши нарахування позивачем на підставі п. 8.2. договору пені за порушення строку виконання зобов'язань з поставки дослідного зразка товару по Позиції №1 згідно зі Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 440,20 грн. за період з 15.11.2014 р. по 11.03.2015 р. (розрахунок, а.с. 5), суд вважає позовні вимоги в цій частині правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Розглянувши позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 5% штрафу за порушення строків заміни неякісного товару, поставленого відповідачем 05.11.2014 р. згідно зі Специфікацією №5 від 30.09.2015 р. в розмірі 993,60 грн., нарахованого позивачем на підставі п.8.1. (в редакції протоколу розбіжностей від 29.08.2013 р. до договору), суд встановив наступне.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що якщо товар, що постачається, виявиться дефектним або не відповідає якості, узгодженим сторонами в специфікації (додатку) до договору, постачальник зобов'язаний замінити такий товар протягом 20 (двадцяти) днів з моменту виявлення покупцем такої невідповідності.

При цьому згідно з п. 8.1. договору (в редакції протоколу розбіжностей від 29.08.2013 р. до договору) у разі недотримання постачальником термінів заміни неякісного товару, останній сплачує штраф у розмірі 5 % від вартості поставленого товару невідповідної якості.

Як зазначено вище, на виконання умов Специфікації №5 від 30.09.2014 р. відповідач поставив позивачеві товар на загальну суму 19 872,00 грн. (з ПДВ), що підтверджується видатковою накладною №43 від 05.11.2014 р. (а.с. 43)

Актом приймання (товарів) за якістю №113 від 12.11.2014 р. (а.с. 44-46) сторонами було встановлено факт поставки відповідачем 05.11.2014 р. неякісного товару. При цьому в пункті 37 даного Акту сторони погодили, що постачальник зобов'язаний замінити неякісний товар на якісний протягом 20-ти днів.

Отже, відповідач повинен був замінити неякісний товар у термін до 02.12.2014р., а не до 26.11.2014 р., як стверджує позивач у позовній заяві (а.с. 6).

Проте відповідач замінив неякісний товар лише 17.12.2014 р. та 03.01.2015 р., що підтверджується видатковими накладними №5325 від 17.12.2014 р. на суму 3960,00 грн. та №IС000005590 від 03.01.2015 р. на суму 15 912,00 грн., всього: на загальну суму 19 872,00 грн., з ПДВ (а.с. 47, 50).

Перевіривши правильність нарахування позивачем 5% штрафу в розмірі 993,60грн. за порушення строків заміни неякісного товару, поставленого відповідачем 05.11.2014 р. за Специфікацією №5 від 30.09.2015 р. (19 872,00 грн., з ПДВ загальна вартість неякісного товару х 5% = 993,60 грн.), суд вважає позовні вимоги в цій частині правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача пені за порушення строку виконання зобов'язань з поставки дослідного зразка товару по Позиції №1 згідно зі Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 440,20 грн., пені за порушення виконання зобов'язань щодо своєчасної поставки товару по Позиції №2 за Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 159,12 грн., пені за порушення виконання зобов'язань щодо своєчасної поставки товару по Позиції №3 за Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 39,60 грн. та 5% штрафу за порушення строків заміни неякісного товару за Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 993,60 грн. В решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 193, 230, 232, 265, 269 Господарського кодексу України, ст. ст. 6, 11, 256, 257, 258, 259, 267, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 692, 712, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІР СОМ" (61072, м. Харків, вул. 23 серпня, 31-Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" (49064, м. Дніпропетровськ, вул. Маяковського, 3, ) пеню за прострочення виконання зобов'язань з поставки дослідного зразка товару по Позиції №1 згідно зі Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 440,20 грн., пеню за порушення виконання зобов'язань щодо своєчасної поставки товару по Позиції №2 згідно зі Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 159,12 грн., пеню за порушення виконання зобов'язань щодо своєчасної поставки товару по Позиції №3 згідно зі Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 39,6 грн., 5% штрафу за порушення строків заміни неякісного товару згідно зі Специфікацією №5 від 30.09.2014 р. в розмірі 993,60 грн. та судовий збір в розмірі 34,32 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 12.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_6