ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Справа № 910/3214/15-г

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий, судді Палій В.В. (доповідач) і Харченко В.М.

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "МІК МЕГА", м. Київ,

на рішення господарського суду міста Києва від 09.04.2015

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2015

у справі № 910/3214/15-г

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Антонівський м'ясокомбінат" (далі - ТОВ "Антонівський м'ясокомбінат"), с. Мала Антонівка Київської області,

до товариства з обмеженою відповідальністю "МІК МЕГА" (далі - ТОВ "МІК МЕГА"), м. Київ,

про стягнення 164 559,40 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Дубровський В.Є. предст. (дов. від 12.10.2015)

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Антонівський м'ясокомбінат" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ТОВ "МІК МЕГА" (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) 164 559,40 грн. заборгованості (з них: 159 630,75 грн. основного боргу, 4 256,56 грн. пені, 672,09 грн. - 3% річних), яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язання з оплати товару, одержаного за договором поставки від 26.03.2014 № ДГ-0000066.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.04.2015 у справі № 910/3214/15-г (суддя Пінчук В.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2015 (судді Шапран В.В. - головуючий, Андрієнко В.В., Буравльов С.І.), позов задоволено з посиланням на його обґрунтованість.

Прийняті судові рішення зі справи з посиланням, зокрема, на приписи статей 525, 526, 530, 610, 625, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 173, 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов'язань з оплати одержаного від позивача товару.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України ТОВ "МІГ МЕГА" просить судові рішення попередніх інстанцій зі справи скасувати, а справу направити на новий розгляд до першої інстанції. Скаргу мотивовано прийняттям оскаржуваних судових рішень з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзиву на касаційну скаргу не находило.

Сторони відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм процесуального та матеріального права, заслухавши пояснення представника скаржника, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема встановлено, що:

- 26.03.2014 ТОВ "Антонівський м'сокомбінат" як постачальником та ТОВ "МІК МЕГА" як покупцем укладено договір поставки № ДГ - 0000066 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити товар покупцю, а покупець зобов`язався прийняти товар та своєчасно його оплатити на умовах даного договору та в асортименті, кількості та по ціні, які вказані в накладних, що підписані представниками сторін;

- пунктом 1.2 Договору передбачено, що моментом передачі права власності на товар є момент фізичного отримання товару покупцем та підписання уповноваженими представниками обох сторін накладних, що підтверджують фактичну передачу товару від постачальника до покупця;

- на виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 903 113,45 грн., що підтверджується копіями підписаних сторонами накладних, які містяться в матеріалах справи;

- згідно з пунктом 5.1 Договору оплата за товар здійснюється покупцем в строк, що не перевищує 5 календарних днів з моменту поставки товару, за фактично прийнятий товар, шляхом безготівкового перерахунку коштів на поточний рахунок постачальника;

- відповідачем оплату поставленого товару здійснено частково;

- сума основного боргу відповідача перед позивачем склала (з урахуванням оплат, здійснених відповідачем у процесі розгляду спору судом першої інстанції) 159 630,75 грн.;

- пунктом 6.3 Договору сторони визначили, що в разі порушення терміну оплати вартості поставленого товару, що встановлений пунктом 5.1 цього Договору, постачальник має право стягнути з покупця пеню в розмірі 0,1% від простроченої суми платежу за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ;

- за прострочення виконання зобов'язання позивачем нараховано до стягнення з відповідача 4 256,56 грн. пені та 672,09грн. - 3% річних.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання стосовно наявності чи відсутності підстав для стягнення з ТОВ "МІК МЕГА" заборгованості за поставлений товар.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Як унормовано у частині першій статті 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (приписи статей 525, 526 ЦК України).

Статтями 610, 612 ЦК України визначено, що невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням цього зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом (статтею 625 ЦК України) право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Необхідність досудового врегулювання спору шляхом направлення вимоги про сплату інфляційних втрат та річних законом не передбачено. Право на стягнення зазначених сум може бути реалізоване безпосередньо шляхом пред'явлення позову.

Місцевий та апеляційний господарські суди: повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, яким надали необхідну оцінку, з дотриманням наведених норм матеріального та процесуального права, беручи до уваги наявність Договору і умови його виконання; встановивши факт прострочення виконання зобов'язання ТОВ "МІК МЕГА" з оплати одержаного товару у строк, визначений Договором; беручи до уваги умови Договору, яким передбачено сплату неустойки (пені) за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов'язання, - дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Твердження скаржника про неврахування судами попередніх інстанцій у вирішенні спору здійснених відповідачем часткових оплат у розмірі 10 000,00 грн. (згідно з платіжними дорученнями від 26.03.2015 № 1513 на суму 5000,00 грн. та від 20.03.2015 № 1481 на суму 5000,00 грн.) спростовується матеріалами справи. Так, позовні вимоги задоволені судами попередніх інстанцій з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, в якій враховані, у тому числі, здійснені відповідачем оплати у процесі розгляду справи судом першої інстанції, зокрема, оплати згідно з платіжними дорученнями від 26.03.2015 № 1513 на суму 5000,00 грн. та від 20.03.2015 № 1481 на суму 5000,00 грн.

Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не було розглянуто подане ним в день прийняття рішення клопотання про відкладення розгляду справи заслуговує на увагу, проте наведене не є підставою для скасування відповідного судового рішення, оскільки таке порушення не призвело до прийняття неправильного судового рішення по суті спору або до неможливості встановлення фактичних обставин, які мали значення для правильного розгляду справи.

Твердження скаржника про те, що судом апеляційної інстанції не було повідомлено відповідача про судове засідання, яке відбулося 07.07.2015, спростовується матеріалами справи. Так, ухвалою від 16.06.2015 розгляд апеляційної скарги було відкладено до 07.07.2015 у зв'язку із задоволенням клопотання відповідача про відкладення розгляду апеляційної скарги. Копії зазначеної ухвали 17.06.2015 були направлені сторонам у справі, про що свідчить відмітка про відправку на зворотній стороні ухвали, яка міститься в матеріалах справи.

За змістом частини другої статті 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, керується правами, наданими суду першої інстанції. Відповідно до підпункту 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 пункту 3.9 цієї постанови.

Згідно із статтею 1117 ГПК переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не зв'язаний доводами касаційної скарги щодо порушення чи неправильного застосування нижчими судовими інстанціями норм матеріального і процесуального права та може встановлювати порушення чи неправильне застосування відповідних норм, на які не було посилання в такій скарзі (пункт 11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 11 "Про деякі питання практики застосування розділу XII-1 Господарського процесуального кодексу України").

Так, Вищим господарським судом України перевірено відповідність вимогам статті 49 ГПК України здійснений судом першої інстанції розподіл судових витрат. За змістом вказаної статті у спорах, що виникають при виконанні договорів, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до абзацу другого підпункту 2.8 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню [пункт 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон)].

Наведеною нормою Закону в редакції, яка діяла на час прийняття попередніми інстанціями судових рішень у справі, передбачено, що у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми за ухвалою суду.

Відповідно до частини шостої статті 84 ГПК України в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Однак, приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції замість повернення позивачу з бюджету зайво сплаченої суми судового збору у розмірі 1 480,81 грн. у зв'язку зі зменшенням позивачем розміру позовних вимог та здійсненою переплатою при пред'явленні позову (4772,00 грн. - 3291,19 = 1480,81 грн.), безпідставно стягнув зазначену суму з ТОВ "МІК МЕГА" на користь ТОВ "Антонівський м'ясокомбінат" у складі судових витрат. Апеляційним господарським судом зазначену помилку місцевого господарського суду виправлено не було.

У зв'язку з викладеним судові рішення місцевого та апеляційного господарських судів підлягають зміні в частині розподілу судових витрат.

Питання про повернення на користь ТОВ "Антонівський м'ясокомбінат" зайво сплаченої суми судового збору у розмірі 1480,81 грн. може бути вирішено судом першої інстанції за відповідною заявою Товариства.

Судовий збір з апеляційної та касаційної скарги покладається на ТОВ "МІК МЕГА".

Керуючись статтями 49, 1117, 1119 - 11111, 122 ГПК України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "МІК МЕГА" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 09.04.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2015 зі справи № 910/3214/15-г змінити в частині розподілу судових витрат, пов'язаних з розглядом справи судом першої інстанції.

3. Здійснити новий розподіл судових витрат шляхом стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "МІК МЕГА" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Антонівський м'ясокомбінат" 3291,19 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

4. У решті рішення господарського суду міста Києва від 09.04.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2015 зі справи № 910/3214/15-г залишити без змін.

5. Здійснити поворот виконання рішення господарського суду міста Києва від 09.04.2015 у справі № 910/3214/15-г у частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "МІК МЕГА" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Антонівський м'ясокомбінат" 1 480,81 грн. судового збору, - у разі подання товариством з обмеженою відповідальністю "МІК МЕГА" відповідних заяви та довідки.

6. Видачу відповідних наказів доручити господарському суду міста Києва.

Суддя В. Селіваненко

Суддя В. Палій

Суддя В. Харченко