КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2015 р. Справа№ 910/13924/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

За участю секретаря судового засідання Ворони В.В.

представників сторін:

від позивача - Пеліхос Є.М., дов. б/н від 12.05.2015;

від відповідача - Русскіна О.В., дов. б/н від 05.10.2015;

Мединський М.М., дов. б/н від 06.08.2015;

від третьої особи-1 - Сергієнко Р.В., дов. № 51/1 від 18.05.2015;

від третьої особи-2 - Костюк Т.С., дов. № 10/4 від 10.04.2014.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 09.07.2015 року

у справі № 910/13924/15 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк»

до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -

1. Публічне акціонерне товариство «Київський завод по

виготовленню технологічного обладнання для

агропромислового комплексу»,

2. Приватне підприємство Готельно-ресторанний комплекс

«Апельсин»

про звернення стягнення на заставлене майно на суму

96 380 916,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 року по справі № 910/13924/15 позов задоволено повністю.

В рахунок виконання обов'язків Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» за зобов'язаннями, визначеними у п. 1.3 договору, звернуто стягнення на предмет застави за Договором застави майнових прав, укладеного між ПАТ «Авант-Банк» та ПАТ «Дельта Банк», посвідченого Шевчук З.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12.02.2015 р. за реєстровим номером 236, а саме на майнові права за кредитними договорами:

- кредитний договір № 49.8.2/38/2007-КЛТ від 23.08.2007 р. між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого за кредитним договором є заставодавець за договором, та ПП «Нікіта-Т», - 66 346 646,41 грн.;

- кредитний договір № 49.8.3/01/2009-КЛТ від 18.02.2009 р. між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого за кредитним договором є заставодавець за договором, та ПП «Готельно-ресторанний комплекс «Апельсин», - 10 213 282,20 грн.;

- кредитний договір № 07/26/07-КЛТ від 26.11.2007 р. між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого за кредитним договором є заставодавець за договором, та ТОВ «Рені-Лайн», - 559 763,79 дол. США, що еквівалентно 10 075 615,55 грн. за курсом НБУ на 05.02.2015 року;

- кредитний договір № 420 від 29.11.2005 р., між Закритим акціонерним товариством «ТАС-Інвестбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого за кредитним договором є заставодавець за цим договором, та відкритим акціонерним товариством «Київський завод по виготовленню технологічного обладнання для агропромислового комплексу» (ВАТ «Тодак»), - 9 745 372,66 грн.,шляхом переводу на ПАТ «Авант-банк» всіх прав та обов'язків кредитора до боржників за вказаними кредитними договорами на загальну суму грошової вимоги у розмірі 96 380 916, 83 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» сплачений судовий збір у сумі 73 080,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 року по справі № 910/13924/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» було прийнято до провадження в складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., суддів: Зеленін В.О., Шевченко Е.О. та призначено до розгляду на 23.09.2015 року.

14.08.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Київський завод по виготовленню технологічного обладнання для агропромислового комплексу» надійшло клопотання про залучення останнього в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

22.09.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

23.09.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких відповідач підтримав вимоги апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2015 року було залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство «Київський завод по виготовленню технологічного обладнання для агропромислового комплексу» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, та відкладено розгляд справи на 12.10.2015 року.

07.10.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Приватного підприємства Готельно-ресторанний комплекс «Апельсин» надійшло клопотання про залучення останнього в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 року, змінено склад судової колегії на наступний: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 року справу № 910/13924/15 прийнято до провадження у вищезазначеному складі суду.

12.10.2015 року було задоволене клопотання Публічного акціонерного товариства Готельно-ресторанний комплекс «Апельсин» та залучено останнього у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в його апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 року по справі № 910/13924/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представник Публічного акціонерного товариства «Київський завод по виготовленню технологічного обладнання для агропромислового комплексу» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представник Публічного акціонерного товариства Готельно-ресторанний комплекс «Апельсин» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

12.02.2015 року між Публічним акціонерним банком «Авант-Банк» (далі - заставодержатель, позивач, ПАТ «Авант-Банк») та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - заставодавець, відповідач, ПАТ «Дельта Банк») було укладено Договір застави майнових прав, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та зареєстрований в реєстрі за № 236 (далі - Договір).

За умовами Договору предметом застави є майнові права за кредитними договорами, що укладені між заставодавцем і юридичними особами, що є його невід'ємною частиною. Заборгованість за кредитними договорами становить 96 380 916,83 грн., в т.ч.:

- кредитний договір № 49.8.2/38/2007-КЛТ від 23.08.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого за кредитним договором є заставодавець за договором, та ПП «Нікіта-Т», - 66 346 646,41 грн.;

- кредитний договір № 49.8.3/01/2009-КЛТ від 18.02.2009 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого за кредитним договором є заставодавець за договором, та ПП Готельно-ресторанний комплекс «Апельсин», - 10 213 282,20 грн.;

- кредитний договір № 07/26/07-КЛТ від 26.11.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого за кредитним договором є заставодавець за договором, та ТОВ «Рені-Лайн», - 559 763,79 дол. США, що еквівалентно 10 075 615,55 грн. за курсом НБУ на 05.02.2015 року;

- кредитний договір № 420 від 29.11.2005 року, між Закритим акціонерним товариством «ТАС-Інвестбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого за кредитним договором є заставодавець за цим договором, та Відкритим акціонерним товариством «Київський завод по виготовленню технологічного обланання для агропромислового комплексу» (ВАТ «Тодак»), - 9 745 372,66 грн.

Згідно з п. 1.2 Договору майнові права сторони за домовленістю оцінили в сумі 96 380 916,83 грн.

Відповідно до п. 1.3 Договору, майнові права за цим договором є засобом забезпечення виконання заставодавцем зобов'язань перед заставодержателем за зобов'язаннями повернути кошти, що обліковуються на кореспондентському рахунку № 6 в АТ «Дельта Банк», код банку 380236, та обліковуються на кореспондентському рахунку № 002804064 в АТ «Дельта Банк», код банку 380236.

Пунктом 1.4 Договору передбачено, що за рахунок майнових прав задовольняються усі вимоги заставодержателя, які можуть виникнути внаслідок невиконання заставодавцем зобов'язань перед заставодержателем за договором банківського рахунку.

У відповідності до п. 1.5 Договору, кінцевий термін виконання основного зобов'язання становить 01.04.2015 року.

Умовами п. 3.1 Договору встановлено, що заставодержатель, зокрема, має право: у разі неповернення, часткового неповернення або несвоєчасного повернення заставодавцем кредиту та /або нарахованих процентів за користування ним та /або штрафу та /або пені, вжити заходів щодо реалізації заставлених майнових прав (у тому числі шляхом отримання права вимоги на заставлені майнові права) і задовольнити свої вимоги в сумі заборгованості за кредитом, процентів за користування ним, пені та штрафу (у разі їх нарахування).

Звертати стягнення на предмет застави (отримання вимоги, що випливає із заставленого права) і реалізовувати заставлені майнові права і задовольнити за їх рахунок свої грошові вимоги за Кредитним договором у повному обсязі до настання терміну виконання заставодавцем відповідних зобов'язань, у тому числі у разі:

- неповернення заставодавцем згідно з умовами Кредитного договору заборгованості за кредитом, процентів за користування ним у разі їх дострокового витребування Заставодержателем відповідно до умов Кредитного договору, а також пені та штрафу ( у разі їх нарахування);

- одноразової прострочки заставодавцем сплати процентів за користування кредитом відповідно до умов Кредитного договору на строк більше ніж п'ять робочих днів;

- прийняття Національним банком України рішення про віднесення заставодавця до категорії неплатоспроможних;

- в інших випадках, передбачених договором та чинним законодавством України.

За приписами п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», неплатоспроможний банк - це банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність».

02.03.2015 року прийнято постанову Правління Національного банку України № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних».

02.03.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», за яким з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

08.04.2015 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 17 внесено зміни до вказаного вище рішення Фонду № 51 в частині строку запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта банк», передбачивши новий строк запровадження тимчасової адміністрації на шість місяців з 03.03.2015 року до 02.09.2015 року включно.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Умовами п. 4.7 Договору встановлено, що у випадку, якщо в термін, визначений у п. 1.5 договору, заставодавець не виконає умови основного зобов'язання перед заставодержателем, або у разі прийняття рішення про запровадження тимчасової адміністрації/призначення ліквідатора/реорганізація (злиття/приєднання/виділення) заставодавця, заставодержатель в момент настання таких подій набуває всіх прав та обов'язків кредитора та боржників за кредитними договорами/договорами застави/договорами іпотеки, майнові права за якими передані в заставу за цим договором.

З огляду на умови п. 4.7 Договору та п. 3 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку із запровадженням у відповідача тимчасової адміністрації, позивач набув права звернути стягнення на предмет застави.

Пунктом 4.5 Договору встановлено, що про намір звернути стягнення на предмет застави у порядку, передбаченому цим договором, заставодержатель повідомляє заставодавця шляхом надіслання повідомлення про порушення зобов'язань (не виконання вимог заставодержателя), забезпечення виконання яких передбачено цим договором. Повідомлення направляється заставодержателем після реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави, за адресою заставодавця.

Оскільки тимчасову адміністрацію у відповідача було запроваджено з 03.03.2015 року, то позивачем, на підставі п. 4.7 Договору та п. 3 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було здійснено державну реєстрацію обтяження рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом № 46546421 від 11.03.2015 року (а.с. 33).

12.03.2015 року, враховуючи вимоги п. 4.5 Договору, після реєстрації обтяжень у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, позивач надіслав на адресу відповідача лист № 15/03/51-БТ, в якому повідомив про настання події, із якою пов'язаний перехід всіх прав та обов'язків кредитора за кредитними договорами по відношенню до боржників.

Позивач, стверджує, що виконавши належним чином вимоги п.п. 3.1.4, 4.1, 4.5-4.7 Договору та з урахуванням вимог чинного законодавства, він набув підстав та звернув стягнення на предмет застави.

Вказане стало підставою для звернення з вказаним позовом про звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 572 Цивільного кодексу України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Положеннями ст. 20 Закону України «Про заставу» та ч. 2 ст. 590 ЦК України встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

У відповідності до ч. 2 ст. 589 ЦК України, за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

При цьому, ст. 23 Закону України «Про заставу» встановлено, що при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права.

З огляду на вказане вище, у даному випадку реалізація предмета застави здійснюється шляхом відступлення на користь позивача права вимоги грошових коштів за кредитними договорами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із приписами ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав вважати нікчемним Договір застави майнових прав від 12.02.2015 року, оскільки, у відповідності до ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідачем не доведені обставини, за якими Договір слід вважати нікчемним.

Витяг з протоколу засідання комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, призначеної наказом № 67 від 11.03.2015 року, не є належним доказом, оскільки не містить ані дати затвердження протоколу, ані підпису уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ані печатки, ані складу комісії, яка вирішувала питання щодо нікчемності укладених правочинів.

Крім того, суду не надано належних доказів повідомлення позивача про визнання Договору нікчемним, оскільки до справи надано лист за № 870 від 10.04.2015 року, в якому лише зазначається про перевірку укладених ПАТ «Дельта Банком» правочинів.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Стосовно посилання відповідача на положення п. 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як на підставу неможливості задовольнити вимоги позивача за рахунок заставного майна, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено заборону під час тимчасової адміністрації звертати стягнення на майно банку, в той час, як позовні вимоги позивача у даній справі полягають у належному виконанні умов Договору застави майнових прав від 12.02.2015 року, а саме реалізації його предмету шляхом виконання умов Договору - п. 3.1.4 Договору, відповідно до якого заставодержатель (позивач) має право звертати стягнення на предмет застави (отримання вимоги, що випливає із заставленого права) і реалізовувати заставлені майнові права і задовольнити за їх рахунок свої грошові вимоги за кредитним договором у повному обсязі до настання терміну виконання заставодавцем (відповідачем) відповідних зобов'язань, у разі зокрема прийняття Національним банком України (НБУ) рішення про віднесення заставодавця (ПАТ «Дельта Банк») до категорії неплатоспроможних.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що реалізація права позивача на звернення стягнення на предмет застави відбувається в момент прийняття вказаного рішення НБУ на той час, коли ще тимчасова адміністрація не введена та не має повноважень, а тому в даному випадку у відповідача не має підстав ототожнювати реалізацію своїх повноважень позивачем відповідно до умов договору укладеного до введення тимчасової адміністрації з забороною здійснювати певні дії вже під час дії тимчасової адміністрації, тобто після її введення рішенням НБУ.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що згідно постанови Правління НБУ від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 року № 181, «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку»

Відповідно до положень ч. 3 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» майно банку, що є предметом застави використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна.

Таким чином, майнові права, на які звернуто стягнення, відповідач жодним іншим чином не може використати, окрім як задля задоволення вимог позивача, що і було реалізовано останнім на підставі умов Договору та вимог законодавства.

З огляду на встановлене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та звернення стягнення на предмет застави.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 року по справі № 910/13924/15, прийнято з повним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 року по справі № 910/13924/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/13924/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 19.10.2015 року.