РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2015Справа №910/21324/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "210 Добрих Справ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РІАЛІТІ ЦЕНТР-62"

про зобов'язання виконати умови договору

Суддя Полякова К.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "210 Добрих Справ" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріаліті Центр-62" про зобов'язання виконати умови договору.

Позовні вимоги обґрунтовані ухиленням відповідача у перерахування грошових коштів у розмірі 16 800 000,00 грн. за Інвестиційним договором від 05.11.2014, в якості фінансування виробництва анімаційного фільму.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2015 порушено провадження у справі № 910/21324/15 та призначено її до розгляду на 24.09.2015 року.

У зв'язку із неявкою сторін до судового засідання 24.09.2015, судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 08.10.2015 року.

До судового засідання 08.10.2015 позивач та відповідач не направили своїх представників для участі у судовому засідання, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомленні належним чином, поважність причин неявки суду не повідомили.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Згідно ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає у межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Пунктом 1 ст. 77 ГПК України у якості такої обставини визначено нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Судом, враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.11.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ріаліті Центр - 62» (інвестор) та Товариством з обмеженою відповідальністю « 210 Добрих Справ» (продюсер-виконавець) укладено інвестиційний договір (надалі - договір).

За умовами укладеного договору, інвестор зобов'язується здійснити інвестицію, а саме профінансувати виробництво анімаційного фільму « 210 добрих справ» (надалі - фільм) в сумі 16 800 000,00 грн., що становить 60% кошторисної вартості виробництва (п. 1.1. Договору).

Згідно п.1.2. договору, продюсер-виконавець зобов'язується здійснити виробництво фільму в порядку та на умовах, визначених цим договором, використати надані інвестиційні кошти за цільовим призначенням, та передати інвестору майнові права на створений фільм у визначений цим договором строк та спосіб.

Пунктом 4.1. договору, сторони передбачили, що інвестор здійснює фінансування виробництва фільму у сумі, передбаченій п.1.1. цього договору, шляхом перерахування на банківський рахунок продюсера-виконавця суми 16 800 000,00 грн. до 30 березня 2015 року.

Із матеріалів справи вбачається, що 25.12.2014 позивач звернувся до відповідача із запитом №161 щодо виконання умов інвестиційного договору, а саме щодо відсутності інвестування.

У відповідь на отриманий запит, ТОВ «Ріаліті Центр-62» направило лист №4-вих від 19.01.2015, в якому рекомендовано зробити короткострокову зупинку в роботі, а після стабілізації ситуації провести зустрічі, підрахунки актуальності попередніх показників інвестування та продовжити роботу.

Надалі, 03.03.2015 ТОВ « 210 Добрих Справ» направило на адресу відповідача лист №41, в якому просило відновити інвестування проекту.

12.03.2015 відповідач скерував на адресу позивача повідомлення №53-вих про наявність ускладнень у фінансуванні та зауважив на можливості початку інвестицій з червня місяця цього року.

Позивач 03.04.2015 звернувся до ТОВ «Ріаліті Центр - 62» із листом №55, в якому пропонував провести зустріч для аналізу стану проекту та перспективи вартості його завершення.

У відповідь на лист від 03.04.2015, відповідач направив повідомлення №82-вих від 05.06.2015, в якому зауважив на остаточному припиненні інвестицій за договором від 05.11.2014 року.

Вищевикладені обставини зумовили звернення із даним позовом до суду, у межах якого ТОВ « 210 Добрих Справ» просить стягнути з відповідача 16 800 000,00 грн. грошових коштів, що є інвестиційним фінансуванням фільму.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визначається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботи, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Проаналізувавши умови укладеного між сторонами інвестиційного договору, судом встановлено, що 16 800 000,00 грн. становить 60% кошторисної вартості виробництва фільму. Однак, сторонами, зокрема, позивачем, до суду не надано жодної кошторисної документації, що унеможливлює здійснити перевірку вартості виробництва фільму.

Також, пунктом 5.2. укладеного договору, передбачено, що продюсер-виконавець протягом тридцяти календарних днів з дати підписання цього договору подає інвестору належним чином засвідчені копії авторських договорів з автором сценарію, режисером-постановником, оратором-постановником, художником-постановником, композитором на отримання майнових прав інтелектуальної власності від зазначених авторів на весь термін дії авторського права на результати їх творчої діяльності у процесі створення фільму та на фільм у цілому на територію Земної кулі.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Частиною 2 вказаної статті визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Ненадання позивачем до суду вищевказаних документів, а також доказів направлення на адресу відповідача таких документів ставить під сумнів здійснення початку виконання умов укладеного інвестиційного договору з боку обох сторін.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд відзначає, що у своєму листі від 05.06.2015 №82-вих, ТОВ «Ріаліті Центр-62» вказало на припинення інвестицій за договором від 05.11.2014 року.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Таким чином, з системного аналізу вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності обставин, з якими законодавець пов'язує можливість покладення на відповідача обов'язку сплатити на користь ТОВ « 210 Добрих Справ» 16 800 000,00 грн.

З системного аналізу вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Нормами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до приписів статті 49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 22, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "210 Добрих Справ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріаліті Центр-62" про зобов'язання виконати умови договору - відмовити повністю.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частину у судовому засіданні 08.10.2015 року.

Повний текст рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 13.10.2015 року

Суддя К.В. Полякова