ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р. Справа № 925/1644/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю,

від відповідача представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом дочірнього підприємства Черкаський облавтодор відкритого

акціонерного товариства Державна акціонерна компанія

Автомобільні дороги України, м. Черкаси

до товариства з обмеженою відповідальністю Черкаська будівельна

ремонтно-дорожня компанія, м. Черкаси

про стягнення 79 266 грн. 49 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося дочірнє підприємство Черкаський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України до товариства з обмеженою відповідальністю Черкаська будівельна ремонтно-дорожня компанія про стягнення боргу у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про виконання робіт №23/09-2014/01 від 23 вересня 2014 року в розмірі 82 706 грн. 14 коп., в тому числі: 43 927 грн. 00 коп. основний борг, 1 015 грн. 76 коп. 3% річних, 18 581 грн. 12 коп. інфляційні втрати, 18 742 грн. 99 коп. пеня та 439 грн. 27 коп. штраф.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 08 жовтня 2015 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 20 жовтня 2015 року.

До початку судового засідання від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній просив суд стягнути з відповідача 79 266 грн. 49 коп. боргу, в тому числі: 43 923 грн. 00 коп. основний борг, 13 747 грн. 96 коп. пеня, 439 грн. 23 коп. штраф, 1 127 грн. 33 коп. 3% річних та 20 028 грн. 97 коп. інфляційні втрати.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Вказана заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, а тому судом розглядається позов дочірнього підприємства Черкаський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України з урахуванням зменшеного розміру позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Викликаний в судове засідання представник відповідача не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 08 жовтня 2015 року було зобовязано відповідача надати суду відзив на позовну заяву з посиланням на мотиви повного або часткового відхилення вимог позивача, а також докази, що обґрунтовують відхилення позовних вимог.

Оскільки відповідач не був позбавлений права надати суду необхідні докази та свої доводи і міркування щодо предмету спору шляхом письмових пояснень та заперечень, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, та оскільки явка представників сторін в судове засідання обовязковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 20 жовтня 2015 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1644/15.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 23 вересня 2014 року між дочірнім підприємством Черкаський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (підрядник) та товариством з обмеженою відповідальністю Черкаська будівельна ремонтно-дорожня компанія (замовник) було укладено договір про виконання робіт №23/09-2014/01.

Згідно ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до п. 1.1. та п. 1.2.вищевказаного договору в порядку та на умовах, визначених цим договором замовник доручив, а також зобовязався прийняти та оплатити роботи, а підрядник зобовязався виконати роботу по поточному ремонту вул. Гоголя в м. Черкаси.

Ціна цього договору становить 53 923 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ 8 987 грн. 00 коп., що станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості робіт (п. 3.1. договору).

Згідно п. п. 4.3. - 4.6. договору здача-приймання закінчених робіт (об'єкту) здійснюється відповідно до вимог нормативних актів. Фінансування витрат на організацію і прийняття виконаних робіт покладається на замовника, якщо інше не буде визначено письмово сторонами.

Недоліки у виконаних роботах, виявлені в процесі здачі-приймання виконаних робіт, які виникли з вини підрядника, повинні бути усунуті підрядником протягом розумних строків. Якщо підрядник не бажає чи не може усунути ці недоліки, замовник має право усунути недоліки своїми силами або із залученням третіх осіб за рахунок підрядника виключно у випадку попереднього письмового погодження підрядником ціни, та порядку виконання робіт по усуненню недоліків, в іншому випадку витрати на усунення недоліків силами замовника або залученими ним особами на підрядника не покладаються.

Датою передачі робіт від підрядника замовнику, вважається дата підписання акту приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма № КБ- 2в) та Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (примірна форма №КБ-3).

Здача-приймання робіт провадиться уповноваженими представниками підрядника та замовника.

Позивачем було виконано підрядні роботи з поточного ремонту дороги по вул. Гоголя в м. Черкаси на загальну суму 53 923 грн. 00 коп., про що сторонами було підписано акт приймання виконаних будівельних робіт №1/21-0000105 за жовтень 2014 року від 16 жовтня 2014 року.

При складанні сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт будь яких зауважень до якості виконаних позивачем робіт по ремонту дороги заявлено не було.

Водночас, обовязок щодо оплати здійснених позивачем підрядних робіт відповідач виконав лише частково сплативши 10 000 грн. 00 коп., в звязку з чим позивач просив стягнути з відповідача 43 923 грн. 00 коп. основного боргу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 854 ЦК України визначено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

В п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань зазначено, що якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору.

Аналогічні положення містяться в ст. 854 Цивільного кодексу України.

Згідно п. 4.2. договору розрахунки за виконані роботи по цьому договору здійснюються щомісяця шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок підрядника протягом 20 днів після одержання від підрядника акту приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма №КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (примірна форма №КБ-3).

Акт виконаних робіт був підписаний сторонами 16 жовтня 2014 року, в звязку з чим суд дійшов висновку, що строк оплати виконаних робіт на момент звернення позивача до суду настав.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем всупереч ст. ст. 33, 34 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору, розрахунку з позивачем за виконані роботи в повному обсязі.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином кошти в розмірі 43 923 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Оскільки відповідач не здійснив повну оплату виконаних робіт, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат, штрафу та пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Пунктом 7.2.2. договору передбачена відповідальність за порушення відповідачем строків оплати виконаних робіт, а саме: неустойка у розмірі 0,1 % від неоплаченої суми за кожен день прострочення та штраф в розмірі 1% від простроченої суми. Строк нарахування неустойки складає за весь період порушення та може бути більшим за строк, ніж 6 місяців (ст. 232 ГК України).

Тобто слід дійти висновку, що сторони в договорі збільшили шестимісячний строк нарахування пені передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України.

Крім того в пункті 2.5. постанови Пленуму ВГСУ вказано, що до пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Позивачем на підставі п. 7.2.2. договору заявлено вимогу про стягнення з відповідача 13 747 грн. 96 коп. пені нарахованої за період з 27 листопада 2014 року по 05 жовтня 2015 року з урахуванням вимог ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення 1 127 грн. 33 коп. 3% річних та 20 028 грн. 97 коп. інфляційних втрат нарахованих за період з 27 листопада 2014 року по 05 жовтня 2015 року.

Здійснивши перевірку правильності нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.2.1. судом встановлено, що пеня, річні та інфляційні нараховано позивачем в меншому розмірі.

Однак позивач самостійно визначає суму пені, 3% річних та інфляційних втрат, а тому заявлені до стягнення суми підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку.

Оскільки відповідач свого обовязку щодо оплати здійснених робіт у визначений сторонами строк не виконав, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 1% від суми боргу, що складає 439 грн. 23 коп.

При розгляді позову в цій частині судом враховано наступне:

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штраф як і пеня є формами одного і того ж виду забезпечення виконання зобов'язання неустойки.

Умови договору поставки передбачають цивільно-правову (господарсько-правову) відповідальність за порушення умов договору у вигляді сплати пені та штрафу.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

При цьому судом враховано відповідні висновки, що викладені в постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2012 року N 06/5026/1052/2011.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 439 грн. 23 коп. штрафу.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Черкаська будівельна ремонтно-дорожня компанія, вул. В. Чорновола, 267, м. Черкаси, ідентифікаційний код 38715697 на користь дочірнього підприємства Черкаський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, бул. Шевченка, 389, м. Черкаси, ідентифікаційний код 31141625 43 923 грн. 00 коп. боргу, 13 747 грн. 96 коп. пені, 439 грн. 23 коп. штрафу, 20 028 грн. 97 коп. інфляційних втрат, 1 127 грн. 33 коп. 3% річних та 1 218 грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 21 жовтня 2015 року.

Суддя А.В.Васянович