ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13 жовтня 2015 р. Справа № 918/1096/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу за позовом Кузнецовське міське комунальне підприємство

до відповідача Фізична особа-підприємець ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за користування нерухомим майном в сумі 1 762,98 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Прохорович О.М.

від відповідача: не з'явився

Статті 20,22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводів з підстав визначених статтею 20 ГПК України не заявлено.

ВСТАНОВИВ:

Кузнецовське міське комунальне підприємство звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення в сумі 1 762 грн. 98 коп., з яких: 1 549,09 грн. сума основного боргу, 203,56 грн. пеня, 10,33 грн. 3% річних.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідач не виконав належним чином умови укладеного між сторонами договору користування від 30 січня 2009 року №6.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву. Відповідач відзиву на позов не подав, повторно участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив.

До господарського суду повернулася ухвала суду про відкладення розгляду справи від 29 вересня 2015 року, яка направлялась на адресу відповідача, вказану в позовній заяві - АДРЕСА_1, з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням Відповідача є АДРЕСА_1

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Крім того частиною першою статті 64 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п.п. 3.9.1., 3.9.2. Постанови від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

30 січня 2009 року між Кузнецовським міським комунальним підприємством (надалі -позивач, підприємство) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (надалі відповідач, користувач) було укладено договір користування №6 (договір), відповідно до предмету якого підприємство передає, а користувач приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене нерухоме майно-нежитлове вбудоване приміщення №69 кім. 005 цокольного поверху в житловому будинку, загальною площею- 22,3 м2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і перебуває на балансі Кузнецовського міського комунального підприємства (пункт 1.1. договору).

Додатковими угодами №1 від 01 жовтня 2012 року, №2 від 29 січня 2013 року, №3 від 07 лютого 2014 року та №4 від 29 травня 2015 року дію договору продовжено до 27 січня 2016 року.

Згідно з пунктом 3.4. договору кошти перераховуються відповідно до поданого рахунку кожного місяця користувачем на розрахунковий рахунок підприємства, не пізніше останнього числа поточного місяця.

Відповідно до п. 5.1.2 договору користувач зобов'язується своєчасно і в повному обсязі перераховувати підприємству плату за користування майном.

10 серпня 2015 року на адресу відповідача було направлено претензію №1564 з вимогою оплатити борг, проте зазначена претензія відповідачем залишена без задоволення. ( а.с. 20).

Усупереч наведеному, відповідач свої договірні зобов'язання не виконує належним чином, внаслідок чого за користування приміщенням за ним обліковується заборгованість в розмірі 1 549грн. 09 коп. за період з березня по серпень 2015 року.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У силу вимог частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1, 2 статті 193 господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 ЦК України, частини 6 статті 193 ГК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Станом на час розгляду справи відповідачем неоплачено за користування приміщенням згідно з умовами договору на загальну суму 1 549,09 грн. за період з березня 2015 року по серпень 2015 року, доказів сплати вказаної заборгованості відповідач суду не надав.

На підставі вище викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 1 549,09 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати за користування приміщенням позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 203,56 грн., та 10,33 грн. 3% річних.

Пунктом 3.7 договору передбачено, що за несвоєчасне або неповне перерахування грошових коштів, користувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ діючої на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до частини 1 статті 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько - правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (частина 1 статті 216 ГК України).

У силу вимог частин 1, 2 статті 217 ГК України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з частиною 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За змістом статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок нарахованих позивачем сум пені та 3% річних прийшов до висновку що наданий позивачем розрахунок є вірним, відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 203,56 грн. ( за період з 01.04.2015 по 07.09.2015 року на суму 38.46, за період з 01.05.2015 по 07.09.2015 року на суму 63,77 грн., за період з 01.06.2015 р. по 07.09.2015р на суму 55,21 грн., за період з 01.07.2015 р. по 07.09.2015 р на суму 27,76 грн. за період з 01.08.2015 р. по 07.09.2015 р. на суму 15,55 грн., за період з 01.09.2015 р. по 07.09.2015 р. на суму 2,81 грн.), 10,33 грн. 3% річних (за період з березня 2015 року по серпень 2015 року) є законними, обґрунтованими, відповідачем не спростованими, а відтак такими що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, враховуючи, що позивач довів наявність заборгованості за користування приміщенням, а відповідач вказаних обставин належними та достатніми доказами не спростував, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 80, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Кузнецовського міського комунального підприємства (34400, Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Майдан Незалежності,2 код 30536302) 1549 грн. 09 коп. (одну тисячу п"ятьсот сорок дев"ять грн. 09 коп.) основного боргу, 203 грн. 56 коп. (двісті три грн. 56 коп. ) пені, 10 грн. 33 коп. (десять грн. 33 коп.) 3% річних та 1218 грн. 00 коп. (одну тисячу двісті вісімнадцять грн. 00 коп. ) судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 15 жовтня 2015 року.

Суддя Марач В.В.