ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" жовтня 2015 р.Справа № 916/3188/15

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Світанок ойл Трейд

Відповідач: Державне підприємство „Одеська залізниця

Про: стягнення 97063,65грн.

Суддя Демешин О. А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю „Світанок ойл Трейд (далі - позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства „Одеська залізниця про стягнення 97063,65грн. вартості нестачі вантажу.

Позивач позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач з позовом не згоден з підстав, викладених у відзиві.

Під час розгляду справи оголошувались перерви в судовому засіданні до 29.09.2015р. о 09.40 та до 15.10.2015р. о 11.00

В С Т А Н О В И В :

27.92.2015р. зі ст.Купянськ-Сортувальний Південної залізниці вантажовідправником-експедитором (ТОВ „Віолана-Тек) по залізничній накладній № 44732998 в цистерні № 50433333 до ст.Одеса.Лиски Одеської залізниці було направлено вантаж ( 59094кг дизельного пального ЕВРО СОРТ F вид III), що прибув зі ст.Татьянка (Росія) по накладній АХ 497555 та був переадресований і, як зазначено у вищевказаній накладній, направлявся за вагою і пломбами первісного вантажовідправника (ООО„ЛУКОЙЛ-Волгограднефтепеработка) вантажоодержувачу ТОВ „Світанок Ойл Трейд (позивач по справі).

При цьому, в залізничній накладній № 44732998 зазначено, що цистерну № 50433333 опломбовано запірно-пломбувальним пристроєм ЗПП № Е4665861.

Власником вищевказаного дизельного пального було ТОВ ТД „Сокар Україна, яке придбало цей товар у ТОВ „Сокар Енерджі Україна по договору поставки нафтопродуктів №1/010913 від 01.09.2013р. вартістю 27,365грн. за 1 кг (згідно рахунку на оплату № 690 від 03.03.2015р.).

Вантажоодержувач (ТОВ „Світанок Ойл Трейд) був зберігачем вказаного товару на підставі, укладеного з ТОВ ТД „Сокар Україна договору про надання послуг з прийому, відповідальному зберіганню та відпуску нафтопродуктів №0106/14 від 01.06.2014р.

02.03.2015р. на ст.Одеса-Сортувальна було виявлено пошкодження тросу і корпусу ЗПП із слідами зварювальних робіт та невідповідність фактичного номеру ЗПП (7278582) номеру ЗПП, що значився у перевізних документах (4665861) про що було складено Акт загальної форми №539 від 02.03.2015р. Заради зберігання вантажу по ст.Одеса-Сортувальна додатково накладено свинцеву пломбу КЗ 983 А.

06.03.2015р. на ст..Одеса-Ліски було виявлено невідповідність фактичної кількості вантажу в цистерні № 50433333 кількості вантажу, зазначеному в залізничній накладній №44732998 про що складено Акт загальної форми від 06.03.2015р.

06.03.2015р. на ст..Одеса-Ліски, в доповнення до вищевказаного Акту загальної форми №539 від 02.03.2015р. ст.Одеса-Сортувальна, було складено Комерційний акт БК №042609*/02, яким підтверджено невідповідність номерів ЗПП, пошкодження корпусу ЗПП, сліди зварювальних робіт, наявність пломбу ст..Одеса-Сортувальна КЗ 983 А та кількість у цистерні № 50433333 дизельного палива в розмірі 55539кг замість 59094кг, яка мала бути відповідно до перевізних документів.

Позивач, посилаючись на невиконання відповідачем, як перевізником, своїх зобов`язань щодо збереження вантажу, просить стягнути з Одеської залізниці вартість нестачі дизельного палива в сумі 97063,65грн.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на те, що масу вантажу, що перевозився в цистерні № 50433333 було визначено вантажовідправником в Росії - ООО „ЛУКОЙЛ-Волгограднефтепеработка і завантаження проводилось без представника залізниці, а на ст.Татьянка Приволзької залізниці (Росія) вищезазначена цистерну була відчеплена по технічній несправності і переопломбована запірно-пломбувальним пристроєм „Охра 1 РЖД н-р № 7278582 та по відправленню на станцію призначення вантажу (ст.Купянськ-Сортувальний Південної залізниці) на неї було виписано окрему залізничну накладну № ЭЫ-390750 (досилка до основного відправлення).

Також відповідач посилається на те, що російський вантажовідправник неправильно визначив масу дизельного пального, а на території України залізниця прийняла його в такій масі і в такому стані в якому це пальне було передано з російської залізниці.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Статтею 923 ЦК України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Статтею 130 Статуту залізниць України передбачено, що право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі нестачі вантажу має одержувач за умови пред`явлення накладної, комерційного акту та документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч.2 ст.34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тому, суд вважає, що вирішуючи спір по цій справі, перш за все слід виходити з наявності належних доказів, підтверджуючих обставини щодо виникнення цього спору.

Належним доказом прийняття залізницею від вантажовідправника (ТОВ „Віола-Тек) до перевезення дизельного пального в цистерні №50433333 в кількості 59094кг, одержувачем якого було ТОВ „Світанок ойл Трейд, в даному випадку, є залізнична накладна № 44732998, в якій зазначено, що вантаж опломбовано ЗПП № Е4665861. Крім того, як зазначалось вище, в цій накладній вказано, що вантаж направляється за вагою і пломбами первісного вантажовідправника (ООО„ЛУКОЙЛ-Волгограднефтепеработка).

Дійсно, як вбачається з копій актів загальної форми № 4/3631 від 21.02.2015р. та № 1/437 від 21.02.2015р. станції Татьянка, - у звязку з виявленим протіканням цистерна №50433333 була відчеплена від групового документу, з неї був знятий справний ЗПП „Спрут 777м РЖД Е4665861 та після усунення протікання був встановлений справний ЗПП ОХРА-1 РЖД Н7278582.

Таким чином, якщо прийняти до уваги зазначені в залізничній накладній № 44732998 відомості про переадресування вантажу, а також, направлення його за вагою і пломбами первісного вантажовідправника та внесення до цієї накладної ЗПП № Е4665861, то саме запірно-пломбувальним пристроєм з таким номером повинна була бути опломбована цистерна №50433333.

Однак, як зазначалось вище, цистерна фактично була опломбована ЗПП Н7278582, тобто справним запірно-пломбувальним пристроєм, який був встановлений після усунення протікання на ст.Татьянка.

Приймаючи до уваги пошкодження корпусу та тросу з слідами зварювання і цього запірно-пломбувального пристрою, - суд вважає, що саме відповідач повинен нести відповідальність за втрату дизельного пального, що перевозилось у вищевказаній цистерні.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача про те, що в Акті загальної форми та в Комерційному акті було зазначено про відсутність доступу до вантажу, оскільки дійсно на момент складення цих актів доступу до вантажу не було, однак, сліди пошкоджень та зварювання на ЗПП Н7278582 свідчать про можливість доступу до вантажу в період з моменту пошкодження ЗПП до моменту його зварювання.

Виходячи з доданих до матеріалів справи документів пошкодження ЗПП і можливість доступу до вантажу мало місце під час перевезення вантажу зі ст.Купянськ-Сортувальний до ст.Одеса-Сортувальна, оскільки як вбачається з Акту загальної форми №1737 від 26.02.2015р., складеного на ст.Купянск-Сортувальний при огляді цистерни №50433333, запірно-пломбувальний пристрій №Н7278582 - не був пошкодженим.

Також судом не приймаються до уваги посилання відповідача на протікання вантажу на ст.Татьянка Приволзької залізниці (Росія), оскільки з копії Акту загальної форми № 1/437 від 21.02.2015р. видно, що дизельне паливо протікало з швидкістю 60 крапель за одну хвилину. Приймаючи до уваги, що це протікання було усунено о 14.43 в день завантаження цистерни (21.02.2015р.), то при вазі однієї краплини 1-2грами максимальний обсяг втраченого вантажу становив 54-198кг. Тобто, в межах норми природної втрати і граничного розходження визначення маси нетто.

Крім того, як зазначалось у вищевказані накладній № 44732998 по станції відправлення (Купянськ-Сортувальний) залізницею було прийнято до перевезення в цистерні № 50433333 дизельне пальне масою 59094кг.

Що стосується розрахунку вартості вантажу, то суд вважає, що позивачем необгрунтовано здійснено такий розрахунок на підставі Постанови Державного комітету СРСР про матеріально-технічному забезпеченню від 26.03.1986р. №40 „Об утверждении норм естественной убыли нефтепродуктов при приеме, хранении, отпуске и транпортировании», оскільки законодавство Союзу РСР дії в України в частині, що не суперечить чинному законодавству України.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Мінтрансу України №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №862/5083 від 24.11.2000р, - сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто для рідких вантажів становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

Таким чином, з відповідача на позивача підлягає до стягнення 64940,43грн., приймаючи до уваги наступний розрахунок: 59094кг - 2%) = 57912,12кг;

57912,12кг 55539кг = 2373,15кг х 27,365грн. = 64940,43грн.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню, з покладенням на відповідача судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково

2. Стягнути з Державного підприємства „Одеська залізниця (65012, м.Одеса, вул..Пантелеймонівська, 19, код 01071315) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Світанок ойл Трейд (67653, Одеська область, Біляївський район, с.Усатове, 1, вул..Залізничників, 16, код 37136301) 64940 гривень 43коп. вартості нестачі вантажу та 1298 гривень 71коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили

Повне рішення складено 19 жовтня 2015 р.

Суддя О.А. Демешин