ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.10.2015 Справа № 920/1435/15
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрологістика Україна», м. Харків

до відповідача : Публічного акціонерного товариства «Роменський завод Тракторозапчастина», м. Ромни, Сумська область

про стягнення: 32693,44 грн.

СУДДЯ Моїсеєнко В.М.

За участю представників сторін:

від позивача директор ОСОБА_1

від відповідача не зявився

За участю секретаря судового засідання Сороки Л.М.

Суть спору: позивач, згідно вимог позовної заяви № б/н від 25.08.2015р., просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання транспортно-експедиційних послуг № 030415 від 03.04.2015р. , з яких: 27000,00 грн. основного боргу, 5015,34 грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, 250,77 грн. процентів за користування коштами, 427,33 грн. інфляційних збитків, а також витрати по сплаті судового збору.

Позивач подав заяву від 06.10.2015р. № б/н про збільшення розміру позовних вимог, в якій крім основного боргу в розмірі 27000,00 грн., просить суд стягнути з відповідача 6613,16 грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, 343,97 грн. процентів за користування коштами, 207,91 грн. інфляційних збитків, а також 1827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Зазначена заява подана з дотриманням вимог ст.22 ГПК України, прийнята судом до розгляду.

В судовому засіданні 17.09.2015р. по клопотанню представника відповідача була оголошена перерва для надання сторонам можливості врегулювати спірні питання шляхом переговорів.

В судове засідання 12.10.2015р. представник відповідача не з'явився, про причини нез'явлення не повідомив, відповідач відзив на позов не подав, тому згідно вимог ст.75 ГПК України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача , дослідивши наявні докази, які мають суттєве значення для вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

03.04.2015р. між позивачем (виконавцем) та відповідачем (замовником ) було укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг № 030415.

Згідно з п.1.2 договору позивач ( виконавець) зобовязується організувати та провести доставку ввіреного йому вантажу до пункту призначення у встановлений договором та додатками до нього строк та видачу його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а відповідач ( замовник) зобовязується сплатити за це перевезення встановлену плату.

Пунктом 5.1 цього договору узгоджено, що вартість транспортних послуг за цим договором визначається Додатковими угодами або Заявками на перевезення, які є його невідємною частиною.

Відповідно до п.5.3 договору, розрахунки між виконавцем і замовником здійснюються шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок виконавця за фактом вигризки протягом пяти банківських днів з моменту вивантаження автомобілю.

Відповідно до п.10.1 договору, даний договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2015р. включно.

Договір підписаний керівниками сторін та скріплений їх печатками.

У ст. 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме договору про надання транспортно-експедиційних послуг № 030415 від 03.04.2015р. , підписаної та скріпленої печаткою відповідача ОСОБА_2 № 1 від 03.04.2015р. на надання транспортних послуг, яку позивач отримав 03.04.2015р. , позивачем були надані у період з 06.04.2015р. по 11.04.2015р. транспортні послуги по маршруту: Сумська область, м.Ромни - Самарська область, РФ, п.Прибрежний, м.Самара. Вантаж запчастини для тракторів у біг-бегах, вага вантажу до 21 тони. Вартість перевезення склала 27000,00 грн.

Пунктом 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 316 Господарського кодексу України визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона ( експедитор) зобовязується за плату і за рахунок другої сторони ( клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, повязаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору.

Позивач свої зобовязання відповідно до вищезазначеного договору виконав належним чином, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною ( ТТН № 448305 від 03.04.2015р. та відмітками вантажоодержувача про отримання вантажу , актом здачі-прийняття робіт ( надання послуг) № 108 від 11.04.2015р., рахунком-фактурою № 62 від 11.04.2015р., заявою № 1 від 03.04.2015р. ( а.с. 17-20).

Проте відповідач за отримані послуги по договору вчасно повністю не розрахувався, чим порушив п.5.3 зазначеного договору та умов ОСОБА_2.

На момент звернення з позовом до суду, у відповідача перед позивачем існувала заборгованість в розмірі 27000,00 грн., яка підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до заяви від 06.10.2015р. № б/н про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач, посилаючись на ст.22 ГПК України просить суд стягнути з відповідача на свою користь крім 27000,00 грн. основного брргу, 6613,16 грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, 343,97 грн. процентів за користування коштами, 207,91 грн. інфляційних збитків, а також 1827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

На підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України суд приймає заяву про збільшення позовних вимог до розгляду.

Факт надання позивачем транспортних послуг підтверджується матеріалами справи, а саме : міжнародною товарно-транспортною накладною ( ТТН № 448305 від 03.04.2015р. та відмітками вантажоодержувача про тримання вантажу , актом здачі-прийняття робіт ( надання послуг) № 108 від 11.04.2015р., рахунком-фактурою № 62 від 11.04.2015р., заявою № 1 від 03.04.2015р.

Отже відповідач доказів сплати заборгованості в розмірі 27000,00 грн. не подав, не подав і аргументованого заперечення вимогам позивача , тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 27000,00 грн. заборгованості за надані з 06.04.2015р. по 11.04.2015р. транспортні послуги.

Також позивачем заявлені вимоги по стягненню пені в розмірі 6613,16 грн. , процентів за користування коштами в сумі 343,97 грн., витрат від інфляції в сумі 207,91 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 229 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 та частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України статтями 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, згідно якого пеня не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до п. 4.2 договору № 030415 від 04.04.2015р. про надання транспортно-експедиційних послуг , за несвоєчасну оплату рахунків позивача ( виконавця) відповідач ( замовник) сплачує останньому пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день затримки платежу.

Таким чином, пеня в сумі 6613,16 грн. за період 05.05.2015р. по 06.10.2015р. нарахована згідно умов вищезазначеного договору, в межах строку позовної давності і підлягає стягненню на підставі Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання , на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення , а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже вимоги позивача про стягнення 343,97 грн. процентів за користування коштами та 207,91 грн. інфляційних збитків підлягають задоволенню.

Згідно Закону України «Про судовий збір», ст. 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу за рахунок відповідача відшкодовується 1827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити .

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Роменський завод «Тракторозапчатина» ( 42000, Сумська область, м. Ромни, вул. Гетьмана Мазепи, 2В, ідентифікаційний код 00235890) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрологістика Україна» ( 61044, м. Харків, вул.Боротьби,6, код 338879328) 27000,00 грн. основного боргу, 6613,16 грн. пені, 343,97 грн. процентів за користування коштами, 207,91 грн. інфляційних збитків, 1827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після вступу рішення в законну силу.

Повне рішення складено 12.10.2015р.

Суддя ОСОБА_3