УХВАЛА

про повернення позовної заяви

12.10.2015Справа № 910/26581/15

Суддя Ломака В.С., розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ФАВОРИТ"

про стягнення 338 303, 13 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить

8 609 290, 76 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "РАДИКАЛ БАНК" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ФАВОРИТ" (далі - відповідач) про стягнення 338 303, 13 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 8 609 290, 76 грн.

Дослідивши матеріали переданої на розгляд суду позовної заяви на предмет наявності правових підстав для прийняття її до провадження, суд звертає увагу на те, що подана Публічним акціонерним товариством "РАДИКАЛ БАНК" позовна заява не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Судовий захист прав суб'єктів господарювання передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання прав зазначених суб'єктів, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Втім, таке звернення до суду обумовлене дотриманням вимог процесуального закону, зокрема необхідністю сплати судового збору, що надає можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого ст. 55 Конституції України.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Згідно зі ст. 1 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим законом, і включається до складу судових витрат.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим законом.

При цьому, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 N R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого ст. 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду, зокрема, щодо сплати судового збору.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

В силу вимог ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно з абзацом 2 статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" з 1 січня 2015 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1 218 гривень.

Приписами ч. 1 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Натомість, позивачем до позовної заяви не було додано жодного доказу в підтвердження сплати судового збору за подання вищевказаної позовної заяви.

При цьому, у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач посилається на систематичне порушення відповідачем умов Кредитних договорів, важкий фінансовий стан та запровадження з 10.07.2015 р. у Публічному акціонерному товаристві "РАДИКАЛ БАНК" тимчасової адміністрації.

Також, позивач зазначає, що чинним законодавством України передбачена необхідність складання та затвердження Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації кошторису витрат тимчасового адміністратора, проте, законодавчо не закріплено можливості включення до такого кошторису судових витрат, оскільки на час його затвердження Фонд гарантування вкладів фізичних осіб був звільнений від сплати судового збору.

Розглянувши подане Публічним акціонерним товариством "РАДИКАЛ БАНК" клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд залишає його без задоволення виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином, з аналізу чинного законодавства, що регулює питання можливості зменшення розміру судового збору, відстрочення його оплати та звільнення від сплати судового збору випливає, що законодавець у будь-якому випадку пов'язує звільнення від сплати судового збору з об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, які вплинули на майновий стан сторони.

Звільнення від сплати судового збору є крайньою мірою, коли суд встановить майнову неможливість сплати судового збору ні зараз, ні у майбутньому до ухвалення судового рішення.

При цьому, з урахуванням положень ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України наявність відповідної обставини має бути доведена належними та допустимими доказами, а отже, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

В даному випадку, до вищевказаної заяви позивачем не додано жодних доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також наявності обставин, які б мали б виключний характер та свідчили б про наявність достатніх підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Разом з цим, суд зазначає, що оскільки ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то самі лише обставини, пов'язані із відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Враховуючи зазначене, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про наявність достатніх правових підстав для звільнення його від сплати судового збору.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем при зверненні з даним позовом до суду порушено приписи п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Так, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

На стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Оскільки судом встановлено ненадання позивачем доказів сплати судового збору за подання даного позову у встановленому порядку та розмірі, а подане позивачем клопотання про звільнення від сплати судового збору є необґрунтованим, - позовна заява підлягає поверненню позивачу без розгляду з посиланням на п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Крім того, згідно з п. 5 ч. 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила об'єднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Так, в силу приписів статті 58 Господарського процесуального кодексу України, в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

За своїм процесуальним призначенням інститут об'єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об'єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Зі змісту статті 58 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що вона визначає можливість об'єднання позовних вимог лише за умови, коли вони пов'язані між собою підставою виникнення або поданими доказами.

У разі недотримання вказаного правила настають наслідки, визначені пунктом 5 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві порушено правила об'єднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Отже, порушенням правила об'єднання вимог, є об'єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Предмет і підстава позову сприяють з'ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов'язку.

Відповідно до п. 3.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" наголошено, що позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо). Право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об'єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК). Наприклад, господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо: позов поданий одночасно до залізниці та вантажовідправника (вантажоодержувача), і в цій позовній заяві об'єднані вимоги, що ґрунтуються на комерційному акті, з вимогами, які обґрунтовані іншими документами; об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів, і т.п.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів позовної заяви позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Фаворит" заборгованості за:

- Кредитним договором № КЛ-6853/2-840 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії від 20.01.2014 р. у розмірі 71 462, 92 доларів США, з яких: поточна заборгованість за Кредитом - 34 100, 00 доларів США, прострочена заборгованість за Кредитом - 28 700, 00 доларів США, поточна заборгованість по процентах за користування кредитними коштами - 476, 23 доларів США, прострочена заборгованість по процентах за користування кредитними коштами - 4 961, 02 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення простроченого кредиту - 3 680, 70 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення прострочених процентів - 556, 39 доларів США, штраф за несвоєчасне погашення частин суми кредиту - 24 913, 28 доларів США, штраф за несвоєчасне погашення нарахованих процентів - 23 729, 74 доларів США, штраф за відсутність у Кредитодавця документів згідно п. 3.3.13. Кредитного договору - 2 669, 28 доларів США 28 центів;

- Кредитним договором № КЛ-6853/3-840 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії від 20.01.2014 р. у розмірі 115 575, 62 доларів США, з яких: поточна заборгованість за Кредитом - 35 100, 00 доларів США, прострочена заборгованість за Кредитом - 26 910, 00 доларів США, поточна заборгованість по процентах за користування кредитними коштами - 470, 24 доларів США, прострочена заборгованість по процентах за користування кредитними коштами - 1 367, 36 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення простроченого кредиту - 3 628, 07 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення прострочених процентів - 176, 80 доларів США, штраф за несвоєчасне погашення частин суми кредиту - 23 275, 46 доларів США, штраф за несвоєчасне погашення нарахованих процентів - 22 136, 85 доларів США, штраф за відсутність у Кредитодавця документів згідно п. 3.3.13. Кредитного договору - 2 510, 84 доларів США;

- Кредитним договором № К-6853/10-840 від 05.12.2013 р. у розмірі 151 264, 59 доларів США, з яких: поточна заборгованість за користування кредитними коштами - 59 111, 00 доларів США, поточна заборгованість за користування кредитними коштами - 18 100, 00 доларів США, поточна заборгованість по процентам за користування кредитними коштами - 585, 51 доларів США, прострочена заборгованість по процентам за користування кредитними коштами - 3 551, 14 доларів США, пеня нарахована за несвоєчасне погашення кредиту - 2 539, 73 доларів США, пеня нарахована за несвоєчасне погашення прострочених процентів - 488, 85 доларів США, штраф за несвоєчасне погашення частин суми кредиту - 31 683, 96 доларів США, штраф за несвоєчасне погашення нарахованих процентів - 31 683, 96 доларів США, штраф за відсутність у Кредитодавця документів згідно п. 3.3.13. Кредитного договору - 3 520, 44 доларів США.

З наведеного вбачається, що позивачем у поданій до суду позовній заяві об'єднано вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за трьома Кредитними договорами, що, як на тому наголошено в п. 3.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" є підставою для повернення позовної заяви позивачу.

Так, для встановлення обставин справи при розгляді такої позовної заяви, судом має бути досліджено три різних Кредитних договори, обставини отримання кредитних коштів, неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитними договорами підтверджуватися окремими, не пов'язаними між собою доказами.

Крім того, при вирішенні спору судом мають бути оцінені на предмет документального підтвердження та відповідності чинному законодавству заявлені позивачем до стягнення суми поточної та простроченої заборгованості за користування кредитом, суми поточної та простроченої заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, а також пені та штрафів за трьома різними Кредитними договорами.

Оскільки підставами виникнення спірних правовідносин сторін є господарські договори, кожен із яких, незважаючи на однаковий суб'єктний склад та правову природу, породжує різні взаємні права та обов'язки, які стосуються окремих видів та обсягів зобов'язань, врегульованих сторонами окремими договорами, суд дійшов висновку, що сумісний розгляд об'єднаних позивачем вимог не лише суперечить приписам ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, але й значно утруднить та сприятиме затягуванню учасниками судового процесу вирішення спору по суті, так як подані в обґрунтування позовних вимог документи, є окремими по вказаним договорам.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що зазначений позов підлягає поверненню без розгляду.

Відповідно до п. 3.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. В задоволені клопотання Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" про звільнення від сплати судового збору відмовити.

2. Позовну заяву повернути без розгляду.

3. Звернути увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутись до господарського суду міста Києва з відповідним позовом.

Суддя В.С. Ломака