ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23.10.15р. Справа № 904/9256/15

Суддя Кармазіна Л.П. , розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Шахта "Білозерська", м. Добропілля, м. Білозерське, Донецька область

до товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово промислова група АЛВІС", м. Дніпропетровськ

про тлумачення умов договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шахта" Білозерська" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово промислова група АЛВІС" про тлумачення умов договору.

Дослідивши позовні матеріали, суд дійшов висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам розділу VІІІ ГПК України та підлягає поверненню з наступних підстав:

По-перше: Відповідно до п.3 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, оскільки письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються суду в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.03р. № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають із слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Всупереч зазначених вимог, позивачем надано до позовної заяви копії документів, що не можуть бути доказами, оскільки належним чином не засвідчені, а саме без зазначення назви посади, ініціалів та прізвища особи, яка засвідчує копію, дати засвідчення копії.

Зазначені обставини свідчать про порушення позивачем вимог ст. 54 Господарського процесуального кодексу України та тягнуть за собою наслідки передбачені ст.63 ГПК України.

По-друге: Відповідно до п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

У відповідності з п. 3 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" від з січня 2015 року встановлена мінімальна заробітна плата у розмірі 1218 грн.

Відповідно до п. п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

За змістом ч. 2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Згідно з п.2.13. Постанови ВГСУ №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.13р., судовий збір, оскільки інше не передбачено Законом, сплачується окремо за подання кожної позовної заяви (заяви, скарги).

У відповідності до п. 2.21. Постанови ВГСУ №7 від 21.02.13р., яким встановлено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Згідно наданого позивачем до позовної заяви платіжного доручення № від 09.10.15р. в графі призначення платежу зазначено: "101;00178353; судовий збір, за позовом ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", господарський суд Дніпропетровської обл., Без ПДВ (374175)" та в графі платник вказано - ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", тоді як позивачем у поданій до суду позовній заяві є товариство з обмеженою відповідальністю "Шахта" Білозерська".

Таким чином, позивачем не надано належних доказів сплати судового збору за подачу позовної заяви №2361 від 21.10.2015р. товариства з обмеженою відповідальністю "Шахта" Білозерська" до товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово промислова група АЛВІС" про тлумачення умов договору, у встановленому законом порядку, що є порушенням вимог чинного законодавства та тягне за собою наслідки передбачені п.4 ч.1 ст.63 ГПК України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

При чому відповідно до законодавчої техніки, використаної при конструюванні ст.63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви без розгляду у вказаному випадку є не правом, а обов'язком суду.

Крім того, згідно правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у Постанові від 04.12.2012 року по справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Враховуючи вищевикладене, з врахуванням наведених положень законодавства, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п. 3, 6 ч.1 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви на підставі ст. 63 ГПК України не є відмовою у доступі особи до правосуддя з підстав не передбачених законом та не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додатки:- позовна заява з доданими до неї матеріалами на 35 аркушах, у тому числі оригінал платіжного доручення № від 09.10.15р. про сплату судового збору.

Суддя ОСОБА_1