КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2015 р. Справа№ 910/13336/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Ропій Л.М.

Калатай Н.Ф.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача Кузьменко С.М., дов. від 27.04.2015 б/н,

від відповідача Асипенко Т.О., дов. від 01.06.2015 б/н,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична торгівельна компанія»

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2015 (підписане 03.08.2015) у справі №910/13336/15 (суддя Пукшин Л.Г. )

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична торгівельна компанія»

до Київської міської клінічної лікарні №10

про стягнення 93 095,53 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Медична торгівельна компанія» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської клінічної лікарні №10 про стягнення 93 095,53 грн, яка складається з: 60 850,56 грн основного боргу, 29 151,78 грн інфляційних втрат, 2 147,48 грн 3% річних та 945,71 грн пені.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2015 у справі №910/13336/15 у позові відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2015 скасувати, постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський без правового обґрунтування відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки переказ грошових коштів, ініційований відповідачем, не був завершений, грошові кошти на рахунок позивача не надійшли, тому останній не має можливості розпоряджатись отриманими коштами.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2015 прийнято апеляційну скаргу до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 21.10.2015. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28. Доказами належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи є повідомлення про вручення поштових відправлень (ухвали від 31.08.2015) 01.09.2015, які долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 21.10.2015 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2015 скасувати, постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.10.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Медична торгівельна компанія» (постачальник) та Київською міською клінічною лікарнею №10 (покупець) укладено договори № 1/13РУ та № 2/13РУ про закупівлю товарів (далі - договір від 21.10.2013 №1/13РУ та від 21.10.2013 №2/13РУ), за умовами яких постачальник зобов'язався протягом листопада-грудня 2013 поставити покупцю товари, зазначені у специфікаціях до договорів, а покупець - прийняти та оплатити товари, які постачаються згідно з умовами договорів.

У п. 1.2 договору від 21.10.2013 №1/13РУ сторонами визначено найменування товару (код ДК016-2010) 21.20.2 «Препарати фармацевтичні, інші».

У п. 1.2 договору від 21.10.2013 №2/13РУ сторони визначили найменування товару (код 016-2012) 32.50.1 «Інструменти і прилади медичні, хірургічні та стоматологічні».

Відповідно до п. 2.1 договорів постачальник повинен передати (поставити) покупцю товар (товари), з запасом терміну придатності 80% від загального терміну зберігання, та якість якого (яких) відповідає умовам, що відповідають вимогам, встановленим до нього загальнообов'язковими на території України нормами і правилами, і підтверджуються сертифікатом якості, відповідності або іншим подібним документом, виданим виробником товару.

Ціна договору від 21.10.2013 №1/13РУ становить 53 487 грн, без ПДВ (п.3.1 договору).

Ціна договору від 21.10.2013 №2/13РУ, з урахуванням додаткової угоди від 31.12.2013 №1, становить 62 354,80 грн.

У п. 4.1 договорів визначено, що покупець здійснює оплату за поставлений товар в національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Розрахунки за поставлений товар здійснюються на підставі ст. 49 Бюджетного кодексу України з відтермінуванням платежу 14 календарних днів. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунки за товар здійснюються протягом двох банківських днів з дати отримання замовником бюджетного фінансування закупівлі на свій рахунок.

Датою постачання товару є дата приймання покупцем партії товару в місці постачання у відповідності з п. 5.2 цих договорів, що підтверджується підписом уповноваженого представника покупця на всіх примірниках видаткової накладної та печаткою установи на підставі відповідної довіреності (п.5.4 договору).

За змістом п.10.1 вказаних вище договорів угоди набирають чинності з моменту їх підписання і діють до 31.12.2013, але не менш ніж до дати повного виконання зобов'язань сторонами.

21.10.2013 сторонами підписано специфікації до вказаних угод (додатки за №1): Препарати фармацевтичні, інші (по коду ДК016-2010) 21.20.2) та Інструменти і прилади медичні, хірургічні та стоматологічні (по коду 016-2012) 32.50.1.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч.2 ст.193 ГК України).

За правовою природою укладені між сторонами правочини є договорами поставки.

Частинами 1, 2 ст.712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За змістом ч.1 ст.663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач на виконання умов договорів поставив відповідачу товар на загальну суму 115 841,80 грн, а саме:

1) за договором від 21.10.2013 №1/13РУ на суму 53 487,00 грн, що підтверджується видатковими накладними від 04.11.2013 №ТК-0227 на суму 31 000 грн та від 18.11.2013 № К-0275 на суму 22 487 грн

2) та за договором від 21.10.2013 № 2/13РУ на суму 62 354,80 грн, що підтверджується видатковими накладними від 04.11.2013 №ТК-0226 на суму 29 087 грн, від 18.11.2013 №ТК-0276 на суму 1 024,80 грн, від 12.12.2013 №ТК-0373 на суму 31 408,88 грн та від 25.12.2013 №05228 на суму 834,12 грн .

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що відповідач оплатив поставлений товар, відповідно до умов розділу 4 договорів за банківськими реквізитами розділу 13, що підтверджується платіжними дорученнями, зокрема:

- від 12.05.2014 № 486 на суму 15 000,00 грн; від 29.08.2014 №813 на суму 1 558,32 грн; від 29.08.2014 №814 на суму 7 487, 00 грн; від 02.12.2014 №1286 на суму 29 441,68 грн,

-від 29.08.2014 №810 на суму 834,00 грн; від 29.08.2014 №811 на суму 1024,80 грн; від 29.08.2014 №812 на суму 29 087,00 грн; від 02.12.2014 №1285 на суму 31 408,88 грн,

Відмовляючи у задоволенні позовних вимоги, Господарський суд міста Києва виходив з того, що матеріалами справи підтверджується виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань в частині оплати поставленого товару, в той час як позивачем не надано доказів на підтвердження викладених у позові обставин.

Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст.692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з матеріалів справи Київська міська клінічна лікарня №10 є бюджетною (неприбутковою) організацією, що заснована на комунальній власності територіальної громади м. Києва, яка повністю фінансується за рахунок бюджетних коштів з міського бюджету через головного розпорядника Департамент охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та являється розпорядником бюджетних коштів.

Згідно пункту 1 статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, довгострокових зобов'язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації.

Відповідно до п.п. 4.2 договорів зобов'язання покупця виникають при наявності відповідного бюджетного призначення.

З наявного в матеріалах справи листа Головного управління державної казначейської служби України у м. Києві вбачається, що згідно з випискою, сформованою в АС «Є-Казна» за 03.12.2014, Київською міською клінічною лікарнею №10 по загальному фонду з реєстраційного рахунка 4077 здійснено оплату платіжного доручення від 02.12.2012 №1286 на суму 29 441,68 грн за договором від 21.10.2013 №1/13РУ та 02.12.2014 №1285 на суму 31 408,88 грн за договором від 21.10.2013 №2/13РУ отримувачу коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «Медична торгівельна компанія».

Зазначені вище кошти станом на 28.07.2015 на рахунок 4077 не поверталися. Крім того, станом на 01.01.2015 по Київській міській клінічній лікарні №10 залишок не використаних зареєстрованих бюджетних зобов'язань та бюджетних фінансових зобов'язань щодо розрахунків з контрагентом Товариством з обмеженою відповідальністю «Медична торгівельна компанія» згідно з вказаними вище договорами, відсутній.

Оскаржуючи прийняте 29.07.2015 судом першої інстанції рішення, позивач зазначив, що відповідач лише частково розрахувався за отриманий товар, у зв'язку з чим виник борг у сумі 60 850,56 грн. Грошові кошти в сумі 31 408,99 грн та 29 441,68 грн за платіжними дорученнями від 02.12.2014 №1285 та від 02.12.2014 №1286 позивач не отримував, оскільки його розрахунковий рахунок, що передбачений у розділі 13 договорів, № 0611 в ПАТ «Банк Камбіо» був закритий ще у вересні 2014.

У розд. 13 договорів вказано, зокрема, банківські реквізити постачальника: р/р 0611 в ПАТ «Банк Камбіо» м. Київ, МФО 380399.

Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), яка затверджена постановою Правління Національного банку України 21.01.2004 №22, визначено, що остання встановлює загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків.

Зазначеною Інструкцією встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів, у том числі платіжних доручень.

Реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками (п.3.8 Інструкції).

Пункт 2.31 Інструкції визначає, що банк отримувача зобов'язаний зарахувати на рахунки своїх клієнтів кошти, що надійшли за електронними розрахунковими документами протягом операційного дня, у день їх отримання, якщо під час проведення контролю за реквізитами цих документів, що здійснюється відповідно до цієї глави, не виявлено розбіжностей.

З наявних в матеріалах документів вбачається, що саме на вказаний у договорах рахунок постачальника покупцем були перераховані спірні грошові кошти.

Тобто, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, Київська клінічна лікарня №10, як покупець товару за договорами від 21.10.2013 №1/13РУ та від 21.10.2013 №2/13РУ вжила всіх заходів, необхідних для належного виконання ним зобов'язання.

Водночас, з довідки ПАТ «Банк Камбіо» від 24.09.2014 №0233/246, виданої Товариству з обмеженою відповідальністю «Медична торгівельна компанія», вбачається, що поточний рахунок в національній та іноземних валютах №0611 (у гривні, доларах США, євро, російських рублях) позивачу закрито 24.09.2014.

Частиною 1 ст.651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 11.1 договору від 21.10.2013 №1/13РУ та від 21.10.2013 №2/13РУ визначено, що зміни і доповнення до цього договору дійсні при умові, що вони оформлені в письмовій формі і підписані уповноваженими представниками сторін.

Всі зміни, доповнення та додатки до договору повинні бути оформлені належним чином та є його невід'ємними частинами (п.11.3 договорів).

З матеріалів справи не вбачається, що між контрагентами укладались додаткові угоди до договорів від 21.10.2013 №1/13РУ та від 21.10.2013 №2/13РУ, якими у зв'язку зі зміною банківських реквізитів постачальника, внесено зміни до розділу 13 таких угод.

Решта доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, Київським апеляційним господарським судом відхиляється з огляду на наступне.

Відносини позивача з його банком регулюються главою 72 «Банківський рахунок» ЦК України.

Частиною 1 ст.1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Медична торгівельна компанія», у разі неналежного виконання банком, клієнтом якого був позивач, зобов'язань про зарахування коштів на рахунок, має право звернутись за захистом своїх прав у порядку передбаченому Законами України «Про банки і банківську діяльність» та «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно зі ст.4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

За приписами ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відтак, виходячи з того, що угоди про внесення змін до договорів від 21.10.2013 №1/13РУ та №2/13РУ між контрагентами на укладались, доказів повідомлення відповідача про зміну банківських реквізитів позивача, у передбаченому в угодах порядку матеріали справи не містять, суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2015 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична торгівельна компанія» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2015 у справі №910/13336/15 - без змін.

2. Матеріали справи №910/13336/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Л.М. Ропій

Н.Ф. Калатай