ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.10.2015 Справа № 907/902/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Моя хата, м. Львів

ДО товариства з обмеженою відповідальністю „МП Груп 2000, м. Ужгород

ПРО стягнення 23149,99грн., в тому числі 20160грн. попередньої оплати та 2854,99грн. пені за несвоєчасну поставку.

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача не зявився

від відповідача не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Моя хата, м. Львів звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „МП Груп 2000, м. Ужгород про стягнення 23149,99грн., в тому числі 20160грн. попередньої оплати та 2854,99грн. пені за несвоєчасну поставку.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 17.08.2015р. порушено провадження у справі №907/902/15 та призначено справу до розгляду на 07.09.2015р.

Ухвалою суду від 07.09.2015р. розгляд справи було відкладено на 22.09.2015рю. з мотивів, викладених в ній.

Ухвалою суду від 22.09.2015р. розгляд справи було відкладено на 07.10.2015р.

Позивач свого повноважного представника в судове засідання не направив та витребуваних судом матеріалів не подав, причин невиконання вимог суду не навів. Разом з тим, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами.

Відповідач вимог ухвали суду від 17.08.2015р., від 07.09.2015р. та від 22.09.2015 не виконав, витребуваних судом матеріалів не подав, свого уповноваженого представника в судове засідання не направив. Надісланою на адресу суду заявою (факсограмою) у звязку з перебуванням уповноваженого представника у відрядженні, просить суд відкласти розгляд справи на інший термін; проти позову заперечує та просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Враховуючи, що строк розгляду даного спору, визначений ч. 1 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, спливає 15.10.2015 року, а в матеріалах справи відсутні клопотання сторін про продовження строку розгляду даного спору, клопотання відповідача про відкладення розгляду даної справи задоволенню не підлягає.

Відтак, зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, враховуючи те, що мають місце докази належного повідомлення сторони про час та місце проведення судового засідання по розгляду позовної заяви, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях складені протоколи, які долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами, а саме, товариством з обмеженою відповідальністю „Моя хата, м. Львів (Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю „МП Груп 2000, м. Ужгород (Продавець) 06.08.2014р. було укладено договір поставки за №0808. У відповідності до умов даного договору Продавець зобовязується в порядку та на умовах, визначених договором передати (поставити) у зумовлені строки Покупцеві будівельні матеріали (надалі Товар), в кількості, асортименті зазначених у рахунках, узгоджених покупцем, що є невідємними частинами даного договору, а Покупець зобовязується прийняти і вчасно оплатити товар.

Продавець постачає товар у кількості та асортименті, згідно заявки Покупця (п. 2.1. Договору).

Покупець оплачує поставлений товар за ціною, згідно виставлених Продавцем рахунків, попередньо погоджених Покупцем (п. 3.1. Договору).

Поставка товару здійснюється на підставі письмових замовлень Покупця, погоджених з Продавцем. У замовленні Покупець має вказати назву, тип, марку, одиницю виміру, кількість, місце відвантаження та дату поставки товару. Товар поставляється Покупцю транспортом за рахунок Продавця. Термін поставки товару: протягом 3(трьох) робочих днів з дня оплати замовленої партії товару (розділ 4 Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору розрахунок між сторонами здійснюється на умовах 100% передоплати Покупцем вартості партії товару згідно виставлених Продавцем рахунків, шляхом перерахунку на розрахунковий рахунок Продавця.

Позивач зазначає, що за договором поставки №0808 від 06.08.2014р. відповідачем було виставлено рахунок фактуру №2708ПМ-004 від 27.08.2014р. на поставку цегли керамічної на загальну суму 20160грн. Вказаний товар відповідно до умов договору був оплачений повністю 20.08.2014р., що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача. Обовязок відповідача по поставці вказаної в рахунку-фактурі керамічної цегли повинен бути виконаний не пізніше 02.09.2014 (п. 4.3. Договору), однак, відповідач свої зобовязання по поставці товару не виконав.

Позивачем надіслано на адресу відповідача вимогу про повернення суми попередньої оплати в розмірі 20160грн. Однак, така залишена відповідачем без задоволення.

Відтак, позивач стверджує, що на день звернення з позовом сума попередньої оплати в розмірі 20160 грн. відповідачем не сплачена, у звязку з чим, просить суд стягнути вказану суму з відповідача в примусовому порядку.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визначається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботи, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Отже, у розумінні приписів наведеної норми ухилення продавця від передавання покупцеві попередньо оплаченого товару породжує на боці покупця дві правомочності, одну з яких покупець може використати на свій розсуд: пред'явити вимогу про передання оплаченого товару або вимагати повернення суми попередньої оплати. Реалізація другої з названих правомочностей означає, що покупець не втратив виконанням інтересу, а своїми діями відмовляється від прийняття виконання неналежно виконаного зобов'язання. Таким чином, можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Пунктами 8.1, 8.2 укладеного договору визначено, що договір вступає в силу з дати його підписання та діє до 31.12.2014 року, а у випадку, якщо жодна із сторін не заявить про припинення даного договору, він пролонговується на наступний рік. Строком дії договору відповідно до частин 1,4 статті 631 Цивільного кодексу України є час, упродовж якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Сторони мають права і повинні виконувати свої обов'язки, які обумовлені предметом того чи іншого договору упродовж строку дії договору. Отже, строком договору є час його чинності (обов'язковості). Строк чинності договору зумовлює й строк чинності зобов'язання, що виникло з цього договору. Отже, після закінчення строку дії договору відповідач утримував суму авансу і товар, за який отримав оплату.

В даному випадку позивачем доведено, а відповідачем не спростовано факт проведення попередньої оплати за поставку товару, яка фактично не відбулася, у звязку з чим, з відповідача належить до стягнення сума 20160 грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Відтак, заявлені позовні вимоги в частині стягнення суми попередньої оплати є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивач з посиланням на п. 6.3. Договору просить стягнути з відповідача за період з 03.09.2014 по 03.03.2015 суму 2854,99грн. пені.

За приписами статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько - правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. За приписами статті 230 цього ж Кодексу штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України унормовано, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Згідно зі статтею 549 цього ж Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відтак, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення 2 759,56 грн пені, виходячи з того, що відсутні підстави для застосування відповідальності за неналежне виконання господарського зобов'язання, а позивачем не доведено суду факту існування у відповідача простроченого грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача в розмірі 1591,02 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „МП Груп 2000 (88000, АДРЕСА_1, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Моя хата (79024, м. Львів, вул.. Промислова, 60, ) суму 20160 грн. (двадцять тисяч сто шістдесят гривень) заборгованості з повернення попередньої оплати та суму 1591,02 грн. (одну тисячу пятсот девяносто одну гривню 02 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено 15.10.2015р.

Суддя О.Ф. Ремецькі