ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2015 р.Справа № 922/5398/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Східбуд", м. Харків
до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Харків
про стягнення 5465,68 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №б/н від 06.07.2015р.;

відповідача - ОСОБА_2 довіреність №372 від 17.09.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Східбуд" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" заборгованості в сумі 5469,74 грн., з яких пеня в сумі 789,53 грн., інфляційні втрати в сумі 4507,65 грн. та 3% річних в сумі 172,56 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем покладених на нього обов'язків за Договором №80-3/2985-14 від 16.09.2014р. щодо своєчасної оплати виконаних позивачем робіт з розробки робочого проекту: "Капітальний ремонт вузла обліку теплової енергії центрального теплового пункту Північної ЕС", у зв`язку з чим за період з 27.01.2015 р. по 16.07.2015 р. відповідачу нараховано пеню та 3% річних, а також за період з 01.02.2015 р. по 30.06.2015 р. нараховані інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24 вересня 2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 12 жовтня 2015 року о 12:00 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази.

07 жовтня 2015 року позивач через канцелярію суду надав письмові пояснення (вх. №40630), в яких просить суд долучити до матеріалів справи документи на виконання ухвали господарського суду Харківської області від 24 вересня 2015 року згідно додатку зазначеного у письмових поясненнях. Дане клопотання задоволено судом та надані документи долучені до матеріалів справи.

09 жовтня 2015 року відповідач через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву (вх. №40923), в якому заперечує проти позову в частині пені заявленої до стягнення, зокрема вважає, що позивачем не вірно визначено період нарахування пені, оскільки прострочення виконання відповідачем зобов`язання за договором виникло з 31.12.2014 р., а тому за період з 31.12.2014 р. по 16.07.2015 р. пеня становить 785,14 грн. Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідачем викладено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, у зв'язку з тим, що фінансування відповідача здійснюється за рахунок державних коштів, а також повідомляє, що через енергетичну кризу відповідач опинився в скрутному фінансовому становищі.

12 жовтня 2015 року позивач через канцелярію суду надав письмові пояснення (вх. №41067), які судом долучаються до матеріалів справи.

В наданих до суду письмових поясненнях позивач повідомляє, що відповідач мав провести остаточний розрахунок за виконані позивачем роботи 30 січня 2015 року.

Крім того, 12 жовтня 2015 року позивач через канцелярію суду надав заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх. №41069), в якій позивач просить суд стягнути з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" грошові кошти у сумі 5465,68 грн., з яких пеня 787,50 грн., інфляційні втрати 4507,65 грн. та 3% річних в сумі 170,53 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

У п. 3.10, п. 3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", роз`яснено, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Суд, розглянувши вказану заяву, дійшов висновку, що вона стосується лише зменшення розміру позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд приймає вищезазначену заяву про зменшення позовних вимог до розгляду та подальший розгляд справи ведеться з урахуванням цієї заяви.

12 жовтня 2015 року позивач також надав до суду згідно супровідного листа (вх. №41177) довіреність на представника та витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 05.10.2015 р. щодо позивача та відповідача, які долучені судом до матеріалів справи.

Відповідач 12 жовтня 2015 року надав до суду згідно супровідного листа (вх. №41180) довіреність на представника, яка долучена судом до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує позов з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог та заперечував проти клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки вважає його безпідставним та необгрунтованим.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та підтримав клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Східбуд" (Підрядник) та Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (Замовник) було укладено Договір № 80-3/2985-14 від 16.09.2014 року.

Згідно з п. 1.1 Договору виконавець зобов'язується виконати роботи, зазначені у п.1.2., а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити зазначені роботи.

Відповідно до п. 1.2. Договору № 80-3/2985-14 від 16.09.2014 року найменування робіт: розробка Робочого проекту: "Капітальний ремонт вузла обліку теплової енергії центрального теплового пункту Північної ЕС", надалі - Робочий проект, згідно з Завданням на проектування, надалі - Роботи.

Згідно з п. 3.1 Договору ціна Договору становить: 10291,44 грн., крім того ПДВ 20% - 2058,29 грн., разом з ПДВ 20% - 12349,73 грн. (дванадцять тисяч триста сорок дев'ять грн., сімдесят три коп.).

Відповідно до п. 5.1. Договору строк виконання робіт 125 (сто двадцять п'ять) календарних днів з моменту укладання Договору.

Згідно п.7.4.2. Договору позивач має право на дострокове виконання робіт.

Відповідно до п.6.1. Договору після виконання робіт позивач (виконавець) надає відповідачу (замовнику): робочий проект згідно умов цього Договору, акт приймання-передавання розробленого Робочого проекту; акт здавання-приймання виконаних робіт у трьох примірниках. Датою передачі Робочого проекту вважається дата підписання акту приймання-передавання розробленого Робочого проекту сторонами Договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунки з виконавцем за виконані роботи проводяться протягом 30 (тридцять) календарних днів після підписання Сторонами акту здавання - приймання виконаних робіт, акту приймання - передавання робочого проекту та після реєстрації Виконавцем податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до п.201.10 статті 201 і пункту 11 підрозділу 2 ХХ Податкового кодексу України і надання їх замовнику протягом 2 (двох) робочих днів від дати реєстрації, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця. У разі виписки податкової накладної, яка не підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, Виконавець надає її Замовнику протягом 5 (п'яти) робочих днів від дати виписки. В рамках цього Договору робочі дні прирівнюються до банківських.

31.12.2014 року між позивачем та відповідачем було підписано Акт № 1 виконаних робіт на загальну суму 12349,73 грн.

Отже, відповідач мав провести розрахунок з позивачем за виконані роботи не пізніше 30 січня 2015 року, проте відповідачем проведено оплату лише 17.07.2015 року згідно платіжного доручення № 2783 на суму 12349,73 грн.

Таким чином, в період з 31 січня 2015 року по 16 липня 2015 р. мало місце прострочення відповідача по сплаті вартості робіт на суму 12349,73 грн.

Відповідно до п. 8.4. Договору за порушення строків оплати Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі половини облікової ставки НБУ, яка діяла на момент нарахування пені, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1 ст.843 ЦК України).

За приписами частини першої статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини четвертої статті 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

В частині 1 статті 854 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як вбачається з матеріалів справи, роботи за спірним договором виконані позивачем без зауважень, що свідчить про наявність зобов'язання відповідача сплатити за виконані роботи в обумовлений сторонами строк.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 зазначеної статті).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати виконаних позивачем робіт за договором підряду № 80-3/2985-14 від 16.09.2014 року та прострочення виконання зобов'язання з оплати виконаних позивачем робіт існувало в період з 31 січня 2015 року по 16 липня 2015 р. в сумі 12349,73 грн.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 787,50 грн. - пені, 170,53 грн. - 3% річних та 4507,65 грн. - інфляційних нарахувань, суд виходить з наступного.

Позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню в розмірі 787,50 грн. та 3% річних в сумі 170,53 грн. за період з 30.01.2015 року по 16.07.2015 року, а також інфляційні втрати в сумі 4507,65 грн. за період з 01.02.2015 року по 30.06.2015 року.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 8.4. Договору за порушення строків оплати Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі половини облікової ставки НБУ, яка діяла на момент нарахування пені, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

З огляду на положення ст.ст. 253-255 ЦК України, право нарахування пені, річних виникає у кредитора з наступного дня після спливу кінцевого терміну виконання зобов'язань, а також при нарахуванні пені необхідно враховувати приписи ст. 232 ГК України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем пені, судом встановлено, що сума пені дорівнює 785,14 грн.

Так, як вище встановлено судом 31.12.2014р. сторонами підписано акт виконаних робіт, отже останнім днем оплати вартості виконаних робіт є 30.01.2015р., а тому право нарахування пені та річних виникає з 31.01.2015 р.

Отже, за прострочення виконання зобов'язання по сплаті коштів в сумі 12349,73 грн. по оплаті вартості виконаних робіт, розмір пені має бути розрахований за період починаючи з 31.01.2015р. по 16.07.2015р. та складає 785,14 грн.

Таким чином, суд здійснивши перерахунок пені за допомогою системи "Законодавство" з урахуванням приписів ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України, ст.ст. 253-255 ЦК України встановив, що розмір пені по оплаті вартості виконаних робіт становить 785,14 грн.

Решта позовних вимог щодо сплати пені в сумі 2,36 грн. заявлена безпідставно, а тому в цій частині суд відмовляє в задоволенні позову.

Стосовно заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 170,53 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вже було зазначено вище, 31.12.2014р. сторонами підписано акт виконаних робіт, отже останнім днем оплати вартості виконаних робіт є 30.01.2015р.

Отже, за прострочення виконання зобов'язання по сплаті коштів в сумі 12349,73 грн. по оплаті вартості виконаних робіт, розмір 3% річних має бути розрахований за період починаючи з 31.01.2015р. по 16.07.2015р.

Суд здійснивши перерахунок 3% річних за допомогою системи "Законодавство" встановив, що розмір 3% річних по оплаті вартості виконаних робіт становить 169,51 грн.

Решта позовних вимог щодо сплати 3% річних в сумі 1,02 грн. заявлена безпідставно, а тому в цій частині суд відмовляє в задоволенні позову.

Стосовно заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 4507,65 грн., суд зазначає наступне.

Судом перевірено розрахунок інфляційних витрат за допомогою системи "Законодавство" та встановлено, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 4507,65 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання підлягають задоволенню як правомірні.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Стаття 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

У п. 3.17.4 постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", роз`яснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, та лише у виняткових випадках.

За таких обставин, суд не вважає даний випадок винятковим, оскільки відповідач посилається на ту обставину, що причиною невиконання зобов'язань перед позивачем є фінансування з державного бюджету України, незадовільний майновий стан відповідача, проте документального підтвердження майнового становища відповідача до суду не надано.

Крім того, суд зазначає, що затримка бюджетного фінансування не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення від відповідальності або зменшення розміру пені за порушення договірного зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі № 11/446. Так, Верховний Суд України зазначив, що відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

За таких обставин, суд відмовляє відповідачу в задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ч.5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, зокрема при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1216,34 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Позов задовольнити частково в сумі 5462,30 грн.

Стягнути з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, 25, ідентифікаційний код 00100227) в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (61003, м. Харків, вул. Кооперативна, 12/14, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Східбуд" (61166, м. Харків, пр. Леніна, 36, код 38158516, п/р 3366 в ПАТ КБ "Приватбанк" м. Харків, МФО 351533) пеню в розмірі 785,14 грн., інфляційні втрати в розмірі 4507,65 грн., 3% річних в сумі 169,51 грн. та судовий збір в розмірі 1216,34 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Врешті частині позову відмовити.

Повне рішення складено 15.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_3