УХВАЛА

06.10.2015Справа № 911/5388/14

За скаргоюКомунального підприємства "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації
На дії (бездіяльність) та постанову державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві
За позовом Комунального підприємства "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації"
До Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк"
Простягнення 60 155,15 грн.
Суддя Домнічева І.О.

Представники:

Від позивача (скаржника)Тютюнник В.М. - представник за довіреністю від 31.08.2015, Чепурний О.П. - представник за довіреністю від 31.08.2015
Від відповідача не з'явився
Від ВДВСне з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.01.2015 у справі № 911/5388/14 було частково задоволено позовні вимоги Комунального підприємства "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", заявлені до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 57 084,03 грн. безпідставно збережених коштів та 1 788,00 грн. судового збору.

17.02.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ з примусового виконання рішення від 27.01.2015.

У серпні 2015 року стягувач за наказом - Комунальне підприємство "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" (позивач у справі) звернувся до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) та постанову державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2015 розгляд вказаної скарги було призначено на 01.09.2015, у судове засідання викликано представників сторін та органу, дії якого оскаржуються.

01.09.2015 розгляд скарги було відкладено на 29.09.2015, а 29.09.2015 в судовому засіданні оголошувалася перерва до 06.10.2015.

21.09.2015 до суду надійшли письмові заперечення Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві щодо поданої скарги.

29.09.2015 позивачем було подано додаткові пояснення до скарги, а 06.10.2015 - заяву на заперечення державного виконавця.

У судове засідання, призначене на 06.10.2015, відповідач у справі та Відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві уповноважених представників не направили, про причини їх неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

З огляду на положення ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України та наявність в матеріалах справи заперечень, які надійшли від органу, дії якого оскаржуються, суд вважає за можливе розглянути скаргу Комунального підприємства "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" за відсутності представників названих учасників судового процесу.

Згідно з поданою скаргою Комунальне підприємство "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" просить суд:

- визнати неправомірними дії (бездіяльність) державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, що полягають у безпідставному винесення постанови про відмову у відкриття виконавчого провадження та відмову у прийнятті до провадження наказу господарського суду (виконавчого документу);

- скасувати постанову Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 07.04.2015 щодо безпідставної відмови позивачу у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа);

- поновити строк державному виконавцю Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві для відкриття провадження по виконанню рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2015 та пред'явлення наказу суду від 17.02.2015 у справі № 911/5388/14 до виконання дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в сумі 58 872,03 грн.

Мотиви подання такої скарги обґрунтовані порушенням державним виконавцем процесуальних строків, приписів Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції про проведення виконавчих дій, неправильним застосуванням законодавчих норм при відмові у відкритті виконавчого провадження, бездіяльністю через незастосування ч. 2 ст. 67 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, позивач у справі вказує, що звернувся з заявою про примусове виконання рішення суду, проте державний виконавець виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу) від 07.04.2015 з посиланням на п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з початком процедури ліквідації відповідача, хоча не мав для цього достатніх передумов, адже повинен був направити виконавчий документ ліквідатору боржника. На думку позивача, затримка, допущена державним виконавцем при направленні оскаржуваної постанови, зумовила пропуск строку для стягнення коштів з Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" і пропуск строку для пред'явлення наказу до боржника.

В отриманих від Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві письмових запереченнях описується неможливість вчинення виконавчих дій відносно Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", оскільки з 20.03.2015 розпочато процедуру його ліквідації, яка унеможливлює обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі - арешти) будь-яким майном, в тому числі, коштами банку.

Свої письмові заперечення Відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві оформив як заперечення на позовну заяву, проте суд вважає, що таке оформлення було допущено помилково і воно не впливає на суть спірних правовідносин.

Заперечуючи правову позицію органу виконання судових рішень, позивач вказує, що положення Цивільного кодексу України, які регулюють порядок здійснення ліквідації юридичної особи за рішенням власника, не передбачають мораторію на виконання судових рішень чи задоволення вимог кредиторів.

Дослідивши матеріали справи, скаргу та додані до неї документи, заслухавши пояснення представників, оцінивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга та докази за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку про те, що скарга Комунального підприємства "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

11.03.2015 Комунальне підприємство "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" надіслало до Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві заяву про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" від 19.03.2015 № 188 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" від 20.03.2015 № 63, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації відповідача у справі та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

07.04.2015 Відділом Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу) з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 17.02.2015 у справі № 911/5388/14 відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження".

Підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження наведені у ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: п. 1 - пропуск встановленого строку пред'явлення документів до виконання; п. 2 - неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; п. 3 - якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; п. 4 - пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; п. 5 - якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; п. 6 - невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; п. 6-1 - офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; п. 7 - якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; п. 8 - наявність інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Оскаржувана постанова була винесена з урахуванням того, що 20.03.2015 розпочалася процедура ліквідації Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", наявність якої виключає можливість накладення обтяжень чи обмежень на майно банку, тоді як примусове виконання наказу про стягнення грошових коштів передбачає, насамперед, вжиття заходів, що, які відповідають поняттю "накладення обтяжень чи обмежень на майно".

Матеріалами справи підтверджується, що постанову від 07.04.2015 позивач отримав 11.06.2015, після чого він направив на ім'я уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" заяву від 18.06.2015 № 277, якою просив Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернути стягнуті за рішенням суду від 27.01.2015 у справі № 911/5388/14 грошові кошти на рахунок Комунального підприємства "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації".

Листом від 23.06.2015 № 09-16460 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" повідомила позивача про початок ліквідації банку, право кредиторів на заявлення своїх вимог в порядку Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", строк подання кредиторських вимог і наслідки пропуску такого строку.

У ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" закріплено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

У ст. 67 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі злиття, приєднання, поділу, виділу, перетворення боржника - юридичної особи стягнення за виконавчими документами звертається на кошти та інше майно тієї юридичної особи, на яку відповідно до закону покладено відповідальність за зобов'язаннями боржника - юридичної особи. У разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. У разі надходження виконавчого документа до ліквідаційної комісії (ліквідатора) арешт з майна боржника знімається за постановою державного виконавця, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. У разі якщо виконавчий документ надіслано ліквідаційній комісії (ліквідатору), виконавче провадження підлягає закінченню в порядку, встановленому цим Законом.

Підстави для закінчення виконавчого провадження наведені у ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", де вказується, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Системно-правовий аналіз наведених приписів дозволяє вести мову про те, що дії органу виконання судових рішень з направлення виконавчого документу ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення мають своїм наслідком закінчення виконавчого провадження, що оформлюється відповідною постановою, винесенню якої передує відкриття виконавчого провадження, адже його закінчення без попереднього відкриття законодавством не передбачене. Також, слід виділити виділяє наявність певного встановленого законом порядку розгляду виконавчих документів, боржником за якими є юридичні особи, що ліквідуються, а крім того, виокремлюється порядок дії у разі ліквідації банку як особливого (де-факто) різновиду учасника виконавчого провадження-боржника, що вимагає, відповідно, обов'язкове застосування спеціального у даних спірних правовідносинах законодавства, насамперед, Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Наслідками початку процедури ліквідації банку є, серед іншого, те, що завершується банківська діяльності закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається тощо (ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Частина 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачає, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

На думку суду, обставини застосування до юридичної особи, яка є фінансово-кредитною установою, а саме: банком процедури оздоровлення фінансового стану або ж виведення з ринку і ліквідації передбачають, перш за все, застосування спеціального законодавства, що і було зроблено Відділом Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

У зв'язку з викладеним, судом відхиляється посилання скаржника на необхідність направлення державним виконавцем наказу на ім'я ліквідатора боржника, оскільки, у даному випадку боржник за наказом є не просто особою, зобов'язаною перед стягувачем, а є банком, щодо якого встановлений особливий порядок заявлення грошових вимог, Відділом Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві на момент початку процедури ліквідації банку не було відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу від 17.02.2015 № 911/5388/14, а тому завершення виконавчого провадження і направлення виконавчого документу ліквідатору боржника було неможливе, Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачає правомочність кредитора заявити до банку вимоги, направивши їх уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та не встановлює обов'язок державного виконавця подавати заяви з грошовими вимогами до банку, що ліквідується.

Згідно з ч. 8 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

У листі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.06.2015 № 09-16460 вказується, що кредиторські вимоги до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" необхідно було подати до 23.04.2015, але не раніше оголошення "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", тобто з 26.03.2015.

Як встановлено судом, Комунальне підприємство "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" вимоги до банку в указаний строк не заявило.

Фактичними обставинами справи стверджується, що скаржник, який пропустив строк для звернення до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", намагається через оскарження дій (бездіяльності) і постанови органу виконання судових рішень отримати своє майно (грошові кошти), щодо яких, з незалежних від Комунального підприємства "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", суду та Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві об'єктивних причин (неплатоспроможність банку), підлягають застосуванню механізми законодавчого регулювання, що не завжди мають своїм наслідком задоволення грошових вимог осіб, чиї кошти знаходяться на рахунках банку, що ліквідується за рішенням Національного банку України.

Таким чином, розглядаючи заяву Комунального підприємства "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" про примусове виконання наказу і встановивши неможливість застосування до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" заходів примусового виконання рішення у зв'язку з початком процедури його ліквідації, яка унеможливлює стягнення коштів з рахунків банку, арешт і примусовий продаж його майна поза приписами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", державний виконавець правомірно відмовив у відкритті виконавчого провадження і прийнятті виконавчого документу до виконання, винісши оскаржувану постанову, оскільки фактично здійснення виконавчого провадження щодо даного конкретного боржника за наказом унеможливлене в силу описаних обставин.

Тобто, дії органу виконання судових рішень за своєю суттю були правильними і такими, що не допустили конкуренції норм законодавства (Закону України "Про виконавче провадження" і Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") та суб'єктної складової (державного виконавця і уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб), а тому, решта посилань скаржника на отримання документів від Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві у строки, що не відповідають законодавству, відсутність надрукованого в вступній частині оскаржуваної постанови прізвища, ім'я, по-батькові державного виконавця, створення перешкод для відновлення порушених прав стягувача, ухилення від виконання рішення суду, відхиляються, як такі, що не впливають на правомірність за своєю суттю вчинених дій.

Зважаючи на викладене, вимоги про визнання неправомірними дій (бездіяльності) та скасування постанови від 07.04.2015 не можуть бути задоволені судом, так само як і вимоги про поновлення строку державному виконавцю Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві для відкриття провадження по виконанню рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2015 та пред'явлення наказу суду від 17.02.2015 у справі № 911/5388/14 до виконання дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в сумі 58 872,03 грн., що не належить до повноважень господарського суду при розгляді скарг в порядку ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

У ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

У Роз'ясненнях Президії Вищого Господарського суду України від 28.03.2002 р. № 04-5/365 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" вказується, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи наведене, твердження скаржника, покладені в основу поданої ним скарги, відхиляються судом, у зв'язку з чим у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись Законом України "Про виконавче провадження", ст.ст. 32, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Комунального підприємства "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" на дії (бездіяльність) та постанову державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві у справі № 911/5388/14 відхилити.

Суддя І.О. Домнічева