ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015 р. Справа №917/1731/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС", вул.Здолбунівська, 7-Д, корпус "З", м. Київ, 02081

до Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко", вул.Матросова, 10, м.Червонозаводське, Лохвицький район, Полтавська область,37240

про стягнення 260585,24грн.

Суддя Кльопов І.Г.

Представники сторін у судове засідання не з"явилися

У судовому засіданні 13.10.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відпорвідно до ст.85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за Договором про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №ТЕО-14/114-РМ-ФЛЇ від 10.06.2014р. у розмірі 260 585,24грн., у т.ч. 139 110,96грн. - сума основного боргу, 33 870,82грн. - пеня, 3 329,71грн. - 3% річних, 73 115,24грн. - інфляційні витрати, 14 158,51грн. - 7% штрафу.

Від позивача 12.10.2015р. за вхід. №14877 надійшло клопотання про можливість розгляду справи без участі представника. Позивач повідомив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачу відзиві на позов (вхід. №12443 від 01.09.2015р.) проти позову заперечує, посилаючись на відсутність заборгованості.

Розглянувши матеріали справи суд встановив

Між ТОВ "Логістик МТС" (позивач, Виконавець) та ПАТ "Райз-Максимко"(відповідач, Замовник) 10.06.2014р. було укладено Договір №ТЕО-14/114-РМ-ФЛЇ про надання послуг транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом

Відповідно до п.1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов"язується організувати перевезення вантажу автомобільним транспортом (відповідно із товарно-транспортною накладною) до відповідного пункту призначення у встановлений Договором або Замовленням строк та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (Вантажоодержувачу) (Послуги), а Замовник зобов"язується сплатити за організацію перевезення платежу встановлену плату.

Ціна Договору дорівнює сумарній вартості наданих Виконавцем та прийнятих Замовником Послуг, - пов"язаних із перевезенням вантажу протягом дії цього Договору та відображається в Актах приймання-передачі наданих послуг. (п.2.1 Договору).

Відповідно до пункту 2.3. Договору плата за послуги здійснюється після їх фактичног надання, протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання оригіналів документів та факту підписання Актів передачі-прийняття наданих послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов'язання за Договором ТОВ «Логістик МТС» виконало належним чином та у повному обсязі, про що свідчить підписані сторонами Акти здачі-приймання виконаних робін (надання послуг) до Договору на загальну суму 159 407,25 грн.

Як зазначає позивач у позові, відповідач свої зобов"язання за Договором щодо оплати послуг, належним чином не виконав, у зв"язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 139 110,96грн., а саме:

за Актом здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) від 27.10.2014р. №2317 на суму 39 066,29 грн. (оплачений частково у сумі 20 296,29 грн. доказом чого є виписка по рахунку, відкритому у АБ УкрСиббанк за 15.05.2015р., згідно якої Відповідач сплатив загальну суму 100000,00грн. Даною оплатою було повністю сплачеш попередні інші Акти від 01.10.2014р. та від 15.10.2014р. на загальну суму 79 703,7. грн., які не подаються в рамках предмету даного спору);

за Актом здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) від 27.10.2014р. №2316 на суму 65 809,29 грн.;

за Актом здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) від 31.10.2014р. №2463 на суму 27 271,55 грн.;

за Актом здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) від 10.11.2014р. №2616 на суму 12 663,38 грн.;

за Актом здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) від 10.11.2014р. №2617 насуму 14 596,74 грн..

При вирішенні спору суд виходить з наступного

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до приписів статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 627 цього ж Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності тг справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами виникли правовідносини з договору про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором ( ст. 903 ЦК України).

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Наданими позивачем ОСОБА_1 здачі-приймання виконаних робіт підтверджується факт належного виконання ним своїх зобовязань за Договором.

Відповідач надав суду платіжні доручення в підтвердження сплати заборгованості. Надані позивачем платіжні доручення не приймаються судом як належні докази сплати заборгованості, оскільки дані платіжні доручення не містять інформацію у призначенні платежу та не підтверджує те, що саме за даними Актами відповідач здійснив оплату послуг.

Крім того, платіжні доручення датовані січень - травень 2015р., а згідно Акту звірки від 23.06.2015р., що підписаний сторонами та скріплений печатками, станом на 23.06.2015р. заборгованість відповідача складає 139 110,96грн.

Таким чином, вимога позивача про стягнення заборгованості у сумі 139 110,96грн. є обґрунтованою, не спростованою відповідачем та підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно пункту 4.7. Договору за порушення термінів оплати Замовник виплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, від вартості несвоєчасно виконаного зобов'язання, а у випадку не погашення заборгованості більш як 30 календарних днів з моменту виникнення такої заборгованості, Замовник зобов'язаний додатково крім пені сплатити на користь Виконавця штраф в розмірі 7% від суми заборгованості.

Позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі - 33870,82грн. та штраф у розмірі - 11158,51грн.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 33870,82грн. та штрафу у розмірі 11158,51грн., суд приходить до висновку, що вимоги позивача є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

За приписами п. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних в сумі 3329,71 грн. та інфляційних витрат у розмірі 73115,24грн., суд приходить до висновку, що вимоги позивача відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Надані позивачем докази спростовують заперечення відповідача, позивачем повністю доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати підлягають поверненню позивачеві за рахунок відповідача, яким спір безпідставно доведений до розгляду в судовому порядку.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко", вул.Матросова, 10, м.Червонозаводське, Лохвицький район, Полтавська область,37240 () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС", вул.Здолбунівська, 7-Д, корпус "З", м. Київ, 02081 () заборгованість за Договором про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №ТЕО-14/114-РМ-ФЛЇ від 10.06.2014р. у розмірі 260 585,24грн., у т.ч. 139 110,96грн. - сума основного боргу, 33 870,82грн. - пеня, 3 329,71грн. - 3% річних, 73 115,24грн. - інфляційні витрати, 14 158,51грн. - 7% штрафу, а також судовий збір у розмірі 5211,71грн.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено: 16.10.2015р.

Суддя Кльопов І.Г.