РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015Справа №910/19917/15

За позовом Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі Відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зв'язоктехсервіс»

про стягнення пені та штрафних санкцій в розмірі 210 158,71 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Сінявська Г.В., за довіреністю

від відповідача: Лєшков Г.Ю., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зв'язоктехсервіс" (далі - відповідач) про стягнення пені та штрафних санкцій в розмірі 210 158,71 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.08.2015 було порушено провадження у справі № 910/19917/15, розгляд справи призначено на 09.09.2015.

27.08.2015 до відділу діловодства господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло повідомлення про відсутність аналогічного спору.

01.09.2015 до відділу діловодства господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У судове засідання 09.09.2015 представник позивача з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 05.08.2015 про порушення провадження у справі № 910/19917/15 позивач виконав.

У судове засідання 09.09.2015 представники відповідача з'явились. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 05.08.2015 про порушення провадження у справі № 910/19917/15 відповідач виконав.

Представники сторін у судовому засіданні 09.09.2015 подали спільне клопотання про продовження строків розгляду справи.

Розглянувши у судовому засіданні 09.09.2015 клопотання представників сторін про продовження строків розгляду справи, враховуючи особливості розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про продовження строку розгляду справи.

Враховуючи необхідність витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 13.10.2015.

У судове засідання 13.10.2015 представник позивача з'явився, надав суду пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 13.10.2015 з'явився, подав клопотання про долучення документів до матеріалів справ, надав суду усні пояснення по суті спору, проти позову заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

25.12.2014 між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі Відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зв'язоктехсервіс» (далі - виконавець, відповідач) було укладено Договір про закупівлю робіт № 60-4/3921-14 (далі - Договір), відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати роботи, зазначені завданням на виконання проектування: (додаток 1 до Договору), а замовник - прийняти і оплатити такі роботи.

Ціна цього Договору становить 545 866,80 грн (п. 3.1 Договору).

Відповідно до п. 5.1 Договору термін виконання робіт: згідно календарного плану виконання робіт (додаток до Договору) та не пізніше 01 червня 2015 року.

Згідно з п. 6.3.1 Договору виконавець зобов'язаний забезпечити виконання робіт у строки встановлені цим Договором.

Пунктом 7.2 Договору сторони визначили, що у разі порушення встановленого умовами договору строку виконання зобов'язань виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,5 % ціни прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 14 % від вказаної суми.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2015 року, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного завершення.

Позивач зазначає суду про те, що відповідачем, всупереч встановленому Договором строку та графіку календарного плану виконання робіт, станом на 20.07.2015 проектні роботи не виконані.

05.06.2015 позивачем було направлено відповідачу претензію № 24/5-2595 про стягнення пені та штрафу за неналежне виконання умов Договору, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає суду, що він неодноразово звертався до позивача за погодженням проектних рішень, яке в свою чергу позивачем не надано, що на думку відповідача і стало причиною пропуску строку виконання робіт за Договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Зі змісту листів, надісланих відповідачем позивачу, а саме № 73/1 від 02.03.2015 та № 125/1 від 16.04.2015, копії яких наявні в матеріалах справи, не вбачається прохання відповідача до позивача погодити проектні рішення.

В свою чергу, лист № 155/1 від 16.06.2015, направлений відповідачем позивачу після спливу строку виконання зобов'язання відповідачем за Договором, вже містив чітку вказівку на необхідність погодження основних технічних рішень.

Таким чином, відповідачем прострочено виконання обов'язку по виконанню проектування, враховуючи встановлену пунктом 5.1 Договору кінцеву дату виконання робіт - 01.06.2015, більш ніж на 30 календарних днів.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не було надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача щодо неналежного виконання відповідачем умов Договору в частині дотримання строків виконання робіт за Договором.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з статтями 1 та 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Щодо можливості одночасного стягнення пені та штрафу, суд зазначає наступне.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 193 Господарського кодексу України, яка також передбачає, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України, ст. 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 у справі № 3-88гс11.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом здійснено перерахунок сум пені та штрафу та встановлено, що позивачем вірно розраховано штраф, проте пеню розраховано з порушенням приписів статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», оскільки за розрахунком, наданим позивачем, пеня перевищує подвійну облікову ставку НБУ, яка діяла у період її нарахування.

Таким чином, здійснивши власний розрахунок пені, суд встановив, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пеня в розмірі 43 968,45 грн та штраф в розмірі 76 421,35 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені та штрафу в загальному розмірі 210 158,71 грн підлягають частковому задоволенню в розмірі 120 389,80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зв'язоктехсервіс» (04065, м. Київ, вулиця Старокиївська, будинок 10-Г; ідентифікаційний код: 32829329) на користь Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25; ідентифікаційний код: 00100227) в особі Відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (65029, м. Одеса, вулиця Коблевська, будинок 11; ідентифікаційний код: 23208938) пеню в розмірі 43 968 (сорок три тисячі дев'ятсот шістдесят вісім) грн 45 коп. та 14 % штрафу в розмірі 76 421 (сімдесят шість тисяч чотириста двадцять одна) грн 35 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зв'язоктехсервіс» (04065, м. Київ, вулиця Старокиївська, будинок 10-Г; ідентифікаційний код: 32829329) на користь Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25; ідентифікаційний код: 00100227) в особі Відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (65029, м. Одеса, вулиця Коблевська, будинок 11; ідентифікаційний код: 23208938) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 437 (дві тисячі чотириста тридцять сім) грн 84 коп.

Повне рішення складено 19.10.2015.

Суддя О.В. Нечай