ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Справа № Б-39/134-10

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіУдовиченка О.С.,
суддів:Погребняка В.Я.,
Поліщука В.Ю. (доповідач),
розглянувши касаційну скаргу Державного підприємства "Національна Атомна Енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція",
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 8 червня 2015 року,
у справі№ Б-39/134-10 Господарського суду Харківської області,
за заявоюПублічного акціонерного товариства "Банк Золоті ворота" (м. Харків),
доСпільної українсько-російської фірми "ІНЕК" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (м. Харків),
провизнання банкрутом,-
за участю представників:
від "ДП "НАЕК "Енергоатом": Балацький Я.А. - представник (довіреність від 19.03.2015 року);
від арбітражного керуючого: Панасюк І.В. - особисто;
представники інших учасників судового провадження не з'явились;
в с т а н о в и в :

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.10.2010 року, за заявою Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті ворота" (далі за текстом - ПАТ "Банк Золоті ворота"), порушено провадження у справі № Б-39/134-10 про банкрутство Спільної українсько-російської фірми "ІНЕК" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі за текстом - СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ), в порядку ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності божника або визнання його банкрутом", інше.

Постановою Господарського суду Харківської області від 20.10.2010 року у справі № Б-39/134-10 визнано СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, в порядку ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності божника або визнання його банкрутом".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.04.2015 року у справі № Б-39/134-10 (суддя - Міньковський С.В.) відмовлено Державному підприємству "Національна Атомна Енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (далі за текстом - ДП "НАЕК "Енергоатом") у задоволенні Скарги на дії ліквідатора.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 року у справі № Б-39/134-10 (головуючий суддя - Пуль О.А., судді: Білоусова Я.О., Фоміна В.О.) апеляційну скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.04.2015 року у справі № Б-39/134-10 залишено без змін. При цьому, господарський суд апеляційної інстанції вказав, що не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування спірної ухвали.

Не погоджуючись з прийнятою господарським судом апеляційної інстанції постановою, ДП "НАЕК "Енергоатом" звернулось з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 року у справі № Б-39/134-10 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити Скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом" на дії ліквідатора, виключити з ліквідаційної маси СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ парогенератори ПГВ-1000М зав. № 77, 78; стягнути на користь ДП "НАЕК "Енергоатом" суму сплаченого судового збору у розмірі 609 грн. 00 коп. При цьому, скаржник посилається на неправильне застосування господарським судом апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема, ст. ст. 316, 317, 328, 334, 392, 1018, 936 ЦК України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 15.09.2015 року у справі № Б-39/134-10, згідно зі ст. 1114 ГПК України, касаційну скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом" прийнято до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні за участю уповноважених представників учасників судового провадження.

Ухвалою Вищого господарського суду від 01.10.2015 року розгляд справи № Б-39/134-10 було відкладено, в порядку ст. 77 ГПК України.

13.10.2015 року від ліквідатора СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ арбітражного керуючого Панасюка І.В. надійшов Відзив на касаційну скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом", у якому арбітражний керуючий Панасюк І.В. проти касаційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, а прийняті місцевим та апеляційним господарськими судами ухвалу та постанову - без змін, як законні та обґрунтовані.

В судових засіданнях касаційної інстанції представник ДП "НАЕК "Енергоатом" подану касаційну скаргу підтримав за наведених у ній підставах, просив касаційну скаргу задовольнити, скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 року у справі № Б-39/134-10 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом" на дії ліквідатора, виключити з ліквідаційної маси СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ парогенератори ПГВ-1000М зав. № 77, 78; стягнути на користь ДП "НАЕК "Енергоатом" суму сплаченого судового збору у розмірі 609 грн. 00 коп.

В судовому засіданні касаційної інстанції 01.10.2015 року представник ПАТ "Банк Золоті ворота" при розгляді касаційної скарги поклалась на розсуд суду.

В судовому засіданні касаційної інстанції 13.10.2015 року ліквідатор СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ арбітражний керуючий Панасюк І.В. проти поданої ДП "НАЕК "Енергоатом" касаційної скарги заперечив з підстав, наведених у Відзиві на неї.

Інші учасники касаційного провадження уповноважених представників в судове засідання касаційної інстанції 13.10.2015 року не направили, хоча про дату, час та місце розгляду касаційної скарги були повідомлені належним чином. Враховуючи, що учасників судового провадження було повідомлено про те, що не з'явлення їх представників в судове засідання касаційної інстанції не тягне за собою відкладення розгляду справи, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про можливість розгляду касаційної скарги за відсутності в судовому засіданні уповноважених представників учасників касаційного провадження, які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді Поліщука В.Ю., обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи встановлено наступне.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.10.2010 року, за заявою ПАТ "Банк Золоті ворота", порушено провадження у справі № Б-39/134-10 про банкрутство СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ, в порядку ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності божника або визнання його банкрутом", інше.

Постановою Господарського суду Харківської області від 20.10.2010 року у справі № Б-39/134-10 визнано СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, в порядку ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності божника або визнання його банкрутом".

До складу ліквідаційної маси банкрута, ліквідатором СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ арбітражним керуючим Фоміним Г.В. було включено, зокрема, парогенератори ПГВ-1000М зав. № 77, 78 з обладнанням.

28.04.2014 року до Господарського суду Харківської області від ДП НАЕК "Енергоатом" надійшла Скарга на дії ліквідатора, у якій ДП "НАЕК "Енергоатом" просило виключити з ліквідаційної маси СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ майно - парогенератори ПГВ-1000М зав. № 77, 78 (далі за текстом - Скарга). В обґрунтування поданої Скарги ДП "НАЕК "Енергоатом" послалось на те, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.03.2014 року у справі № 5023/9032/11 було скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 21.11.2011 року у цій справі в частині задоволення зустрічного позову СУРФ "Інек" у формі ТзОВ з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову СУРФ "Інек" у формі ТзОВ про визнання права власності на парогенератори ПГВ-1000М зав. № 77, 78. У зв'язку з цим, ДП НАЕК "Енергоатом" вважає, що відсутні підстави для включення до ліквідаційної маси парогенераторів ПГВ-1000М зав. № 77, 78.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.01.2015 року, зокрема, усунуто від виконання обов'язків ліквідатора СУРФ "Інек" у формі ТзОВ арбітражного керуючого Фоміна Г.В. та призначено ліквідатором СУРФ "Інек" у формі ТзОВ арбітражного керуючого Панасюка І.В.

Під час розгляду поданої ДП НАЕК "Енергоатом" Скарги, господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

19.03.2001 року СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ (як покупець) та ТзОВ "Стройсервіс" (Російська Федерація) (як продавець) уклали Договір № 10328 за умов якого продавець передає у власність покупця, а покупець приймає та оплачує продукцію-парогенератори ПГВ-1000М в кількості 2 шт.

Згідно з п.п. 2.1., 2.2. Договору, ціна одного парогенератора складала 6 595 805,00 доларів США. Загальна суму по Договору склала 13 191 601,00 доларів США.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. Договору, продавець поставляє покупцю продукцію на умовах EXW (майданчик вантажів великої ваги ЗАЕС, м. Енергодар) згідно правил ІНКОТЕРМС в редакції 1990 року, строк поставки до 31.12.2001 року.

В подальшому строк дії Договору було продовжено до 31.12.2005 року.

Пунктом 8.4. Договору було встановлено, що поставка товару здійснюється в межах Договору комісії № 01NEN/98 від 03.07.1998 року, в якому покупець виступає в якості комісіонера.

Умовами п. 1.1. Договору комісії № 01NEN/98 від 03.07.1998 року комітент -ДП НАЕК "Енергоатом" доручає комісіонеру - СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ за рахунок комітента за винагороду вчинити дії з поставки комітенту обладнання (відповідно до специфікації), а саме поставити парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 73, 74, 77, 78 з обладнанням до цих парогенераторів.

Згідно з Вантажною митною декларацією ОБ №198715 від 06.06.2001 року, товар (два парогенератори ПГВ - 1000М зав. №№ 77, 78) фактично був ввезений в Україну та оплачений СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ на користь продавця ТзОВ "Стройсервіс", про що свідчать відмітки про оплату цього товару у доларах США за кредитні кошти ПАТ "Банк Золоті Ворота" та АКБ "Правекс-банк" за період 2003-2004 роки.

Відповідно з Актом від 08.09.2004 року приймання-передачі майна, що було затримано по протоколу про порушення і митних правил, Запорізька митниця здійснила митне оформлення та передала СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78 на загальну вартість 71 422 014 грн. 86 коп.

18.05.2006 року СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ (як поклажодавець) та ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (як зберігач) уклали Договір зберігання № 75/80-06, за умов якого зберігач зобов'язався охороняти передане поклажодавцем майна - парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78, встановлені на частини майданчика розвантаження важковаговиком території 6-го блоку режимної зони і повернути майно поклажодавцеві у схоронності.

За умов цього Договору та Додаткових угод до нього, СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ проводило з зберігачем відповідні розрахунки за Договором зберігання.

Термін зберігання майна встановлено з моменту підписання сторонами Договору та Акту приймання-передачі до 31.12.2007 року.

У відповідності з п. 2.1.6. Договору зберігання, ДП "НАЕК "Енергоатом" зобов'язалось повернути майно поклажодателю - СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ по закінченню терміну зберігання.

18.05.2006 року сторони підписали Акт приймання-передачі майна - парогенераторів ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78 на загальну вартість 71 422 014 грн. 86 коп.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанції відзначено, що 26.05.2011 року ДП "НАЕК "Енергоатом" звернулось із Заявою з грошовими вимогами у справі № Б-39/134-10, у якій просило визнати його кредитором боржника з вимогами у розмірі 3 659 грн. 85 коп., які виникли у зв'язку з несплатою СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ витрат, пов'язаних зі зберіганням парогенераторів, відповідно до Договору зберігання № 75/80-06 від 18.05.2006 року.

За результатами розгляду вказаної Заяви ДП "НАЕК "Анергоатом", арбітражний керуючий Фомін Г.В., у Повідомленні від 23.05.2011 року, визнав вказані вимоги та зазначив, що сума заявлених вимог підлягає задоволенню у рамках ліквідаційної процедури банкрута, відповідно до зазначеної черговості: 3 659 грн. 85 коп. - 4 черга.

Крім того, 20.01.2015 року ДП "НАЕК "Енергоатом" звернулось до Господарського суду Харківської області із Заявою, у який просило визнати вимоги до боржника у сумі 6 228 грн. 39 коп., які виникли у зв'язку з несплатою СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ витрат, пов'язаних зі зберіганням парогенераторів, відповідно до Договору зберігання № 75/80-06 від 18.05.2006 року та включити їх до Реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.02.2015 року у справі № Б-39/134-10 визнано вимоги ДП "НАЕК "Енергоатом" у сумі 6 228 грн. 39 коп. та зобов'язано ліквідатора при задоволенні вимог кредиторів СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ врахувати вимоги ДП "НАЕК "Енергоатом" в сумі 6 228 грн. 39 коп. в 4 чергу.

Поряд з цим, місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що, на виконання Договору застави № 08-020 від 30.01.2008 року, укладеного між АКБ "Золоті ворота" (як заставодержателем) та СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ (як заставодавцем), останнім було передано АКБ "Золоті ворота" (що є заставним кредитором у справі про банкрутство № Б-39/134-10) в забезпечення виконання кредитних зобов'язань, в заставу належні банкруту на праві власності товари в обороті, згідно Додатків до Договорів застави, а саме: обладнання та запчастини до парогенераторів ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78.

Умовами Договору застави сторонами було встановлено та засвідчено, що прав третіх осіб на (заставне) майно немає.

На цей час обладнання та запчастини до парогенераторів ПГВ - 1000М зав. №№ 77, 78 знаходяться частково на зберіганні у ТзОВ "Килими України", відповідно Договору зберігання від 10.10.2014 року.

Встановивши наведені вище обставини, місцевий господарський суд, з яким погодився господарський суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що ДП "НАЕК "Енергоатом" не доведено наявність того, що саме скаржник є особою, яка має права власності або іншу підставу, передбачену законом чи договором на парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78 з обладнанням та запчастин до них, та підставою для виключення їх з ліквідаційної маси банкрута.

Не погоджуючись з такими висновками господарських судів першої та апеляційної інстанцій, ДП "НАЕК "Енергоатом" звернулось з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 року у справі № Б-39/134-10 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом" на дії ліквідатора, виключити з ліквідаційної маси СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ парогенератори ПГВ-1000М зав. № 77, 78; стягнути на користь ДП "НАЕК "Енергоатом" суму сплаченого судового збору у розмірі 609 грн. 00 коп., посилаючись, при цьому, на неправильне застосування господарським судом апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема, ст. ст. 316, 317, 328, 334, 392, 1018, 936 ЦК України.

Задовольняючи частково подану ДП "НАЕК "Енергоатом" касаційну скаргу, колегія суддів касаційної інстанції виходить з наступного.

Згідно зі ст. 24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у постанові про визнання боржника банкрутом господарський суд відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, передбаченому для призначення керуючого санацією. Господарський суд має право призначити ліквідатором особу, яка виконувала повноваження розпорядника майна або (та) керуючого санацією боржника. Ліквідатор (ліквідаційна комісія) виконують свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. У ліквідаційній процедурі господарський суд: розглядає скарги на дії учасників ліквідаційної процедури; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

У відповідності зі ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується в першу чергу згідно зі ст. 31 цього Закону за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута або отриманого для цієї мети кредиту; заявляє в установленому порядку заперечення по заявлених до боржника вимогах поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство, і є неоплаченими; з підстав, передбачених ч. 10 ст. 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає у встановленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному органу з питань банкрутства інформацію для ведення єдиної бази даних щодо підприємств-банкрутів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Дії ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) банкрута; особою, яка відповідає за зобов'язаннями банкрута; кожним кредитором окремо або комітетом кредиторів; особою, яка, посилаючись на свої права власника або іншу підставу, передбачену законом чи договором, оспорює правомірність віднесення майнових активів або коштів до ліквідаційної маси.

Статтею 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку. Речі, визначені родовими ознаками, що належать банкруту на праві володіння або користування, включаються до складу ліквідаційної маси. Майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя. Індивідуально визначені речі, що належать банкруту на підставі речових прав, крім права власності і повного господарського відання, не можуть бути включені до складу ліквідаційної маси. За наявності у складі майна банкрута майна, виключеного з обороту, ліквідатор зобов'язаний передати його іншим особам в установленому порядку. Ліквідатор, виявивши частку, яка належить банкруту в спільному майні, з метою задоволення вимог кредиторів в установленому порядку порушує питання про виділення цієї частки. Активи, включені до складу іпотечного покриття іпотечних облігацій, не включаються до ліквідаційної маси емітента іпотечних облігацій та управителя іпотечним покриттям. Відчуження цих активів, у тому числі примусове, здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про іпотечні облігації".

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що для вирішення питання щодо можливості задоволення поданої ДП "НАЕК "Енергоатом" Скарги на дії ліквідатора, господарському суду необхідно достеменно встановити наявність передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" підстав для задоволення такої скарги.

Зокрема, оспорюючи правомірність віднесення майна до ліквідаційної маси, особа, яка заявляє відповідну скаргу (в цьому випадку - ДП "НАЕК "Енергоатом"), повинна підтвердити належність їй цього майна (на праві власності або господарського відання) шляхом надання відповідних правовстановлюючих документів.

Відтак, господарським судам необхідно достеменно встановити хто є власником спірного майна. Оскільки, у разі, якщо боржник є власником спірного майна (парогенераторів ПГВ-1000М зав. № 77, 78), підстави для виключення цього майна з ліквідаційної маси відсутні.

Водночас, для задоволення поданої ДП "НАЕК "Енергоатом" Скарги необхідно встановити, що саме ДП "НАЕК "Енергоатом" є власником спірного майна (парогенераторів ПГВ-1000М зав. № 77, 78) і його право власності на це майно підтверджується належними доказами.

При цьому, колегія суддів касаційної інстанції відзначає, що господарськими судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки (з встановленням відповідних обставин) наданим арбітражним керуючим Фоміним Г.В. Поясненням по справі (вх. № 38586 від 04.11.2014 року), згідно з якими спочатку Договір № 10328 від 19.03.2001 року, укладений між СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ та ТзОВ "Стройсервіс", містив положення про те, що поставка продукції здійснюється в межах Договору комісії № 01NEN/98 від 03.07.1998 року. Однак, в подальшому, Додатковою угодою від 23.03.2001 року до Договору № 10328 від 19.03.2001 року сторони визначили, що вказаний Договір не має відношення до Договору комісії № 01NEN/98 від 03.07.1998 року, виключивши п. 8.4. № 10328 від 19.03.2001 року.

Крім того, господарськими судами не досліджено зміст постанови Харківського апеляційного господарського суду від 05.03.2014 року у справі № 5023/9032/11, в тому числі щодо наданих 22.07.2013 року представником ДП "НАЕК "Енергоатом" пояснень у названій справі.

Згідно зі ст. 1119 ГПК України, касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких підстав, прийняті господарськими судами першої та апеляційної інстанцій ухвала від 03.03.2015 року та постанова від 13.05.2015 року підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до місцевого господарського суду.

При новому розгляді справи, місцевому господарському суду необхідно врахувати наведене, всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, надати об'єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального та процесуального права.

Щодо посилань касаційної скарги на неправильне застосування господарським судом апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема, ст. ст. 316, 317, 328, 334, 392, 1018, 936 ЦК України, колегія суддів касаційної інстанції відзначає, що такі доводи скаржника не можуть бути прийняті до уваги, оскільки названі норми матеріального права апеляційним господарським судом не застосовувались.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що, згідно зі ст. 90 ГПК України, якщо господарським судом, під час вирішення цього спору буде виявлено порушення законності або недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій, державного чи іншого органу, у такому разі слід приймати окрему ухвалу. Крім того, якщо при вирішенні цього спору господарський суд виявить у діяльності працівників підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки дії, переслідуваної у кримінальному порядку, господарський суд має надіслати про цей факт повідомлення органам внутрішніх справ чи прокуратури. При цьому, господарський суд не обмежений колом ні учасників судового процесу у конкретній справі, ані загалом осіб, зазначених у ст. 1 ГПК України. При виявленні під час розгляду справи порушень законності чи недоліків у діяльності підприємства, організації або посадових осіб господарський суд виносить на їх адресу окрему ухвалу незалежно від того, чи є вони учасниками господарського процесу. За наявності умов, передбачених ч. 4 ст. 90 ГПК України, господарський суд повинен надсилати повідомлення саме тому прокурору або органу досудового розслідування, до компетенції якого віднесено вирішення питань про необхідність проведення певних дій.

Відтак, у разі виявлення, під час вирішення питання щодо можливості задоволення поданої ДП "НАЕК "Енергоатом" Скарги, порушення законності, господарський суд не позбавлений можливості вчинити дії, передбачені ст. 90 ГПК України.

Поряд з цим, колегія суддів касаційної інстанції відзначає, що провадження у цій справі здійснюється в порядку ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відтак, за клопотанням ліквідатора у разі виявлення ним майна відсутнього боржника, визнаного банкрутом, господарський суд може винести ухвалу про припинення процедури ліквідації, передбаченої цією статтею, і переходу до загальних судових процедур у справі про банкрутство, передбачених цим Законом.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Національна Атомна Енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" задовольнити частково.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 8 червня 2015 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 2 квітня 2015 року у справі № Б-39/134-10 скасувати.

3. Справу № Б-39/134-10 передати на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Головуючий суддя О.С. Удовиченко
судді:В.Я. Погребняк
В.Ю. Поліщук