РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015Справа №910/21724/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастербуд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Магнум-МВ»

про стягнення 46 688,30 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Кунець М.О. (довіреність від 28.08.2015);

від відповідача - Галабала М.В. (довіреність від 15.09.2015).

встановив :

20.08.2015 позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мастербуд» звернулось до господарського суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Магнум-МВ» про стягнення 32 080,00 грн. збитків, завданих внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором підряду № 03/07 від 03.07.2014.

Крім того позивачем заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи з метою підтвердження наявності недоліків (дефектів).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21.08.2015 порушено провадження у справі №910/21724/15 та справу призначено до розгляду на 15.09.2015.

09.09.2015 представник позивача через відділ діловодства суду подав заяву про збільшення розміру позовних вимог та просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Магнум-МВ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастербуд» грошові кошти в розмірі 46 688,30 грн.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року, передбачені частиною четвертою статті 22 Господарського процесуального кодексу України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог до розгляду, у зв'язку з чим новою ціною позову є 46 688,30 грн.

Письмовим відзивом від 13.10.2015 на позовну заяву відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між сторонами договору підряду необхідною умовою відшкодування збитків, заподіяних внаслідок неналежного виконання робіт, є згода між сторонами договору, однак такої згоди між підрядником та замовником не було досягнуто. Крім того відповідач зазначив, що сума відшкодування, заявлена у заяві про збільшення позовних вимог, не відповідає оплаченій сумі згідно платіжного доручення № 259 від 03.09.2015.

В судовому засіданні 15.09.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 13.10.2015.

У судове засідання 13.10.2015 прибули повноважні представники учасників судового процесу.

Розглянувши клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

З урахуванням визначеного позивачем предмета позову, обраного останнім способу захисту прав та охоронюваних законом інтересів суд доходить висновку про необґрунтованість клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи та необхідність відмови у його задоволенні.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

03.07.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мастербуд» (далі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Магнум-МВ» (далі - пірядник, відповідач) було укладено договір підряду №03/07 (далі - Договір), відповідно до п.1.1 якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується власними або залученими силами, з використанням власних матеріалів, виконати роботи з влаштування огорожі на спортивному майданчику та спортивне покриття типу ALSATAN PG 10 мм в межах узгодженої договірної ціни (додаток № 1 до договору) з додержанням вимог будівельних норм та правил ремонтно-оздоблювальних робіт на об'єкті «Реконструкція забудови, що існує, та подальше будівництво житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями, приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом на вул. Пирогова/Б. Хмельницького, 2/37 літера «Б» в Шевченківському районі м. Києва», а замовник зобов'язується прийняти роботи та своєчасно здійснити їх оплату.

Відповідно до п. 1.2 договору найменування, обсяг та вартість робіт, а також порядок їх виконання визначаються додатками до даного договору, що є його невід'ємною частиною.

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань (п. 2.1 договору).

Пунктом 2.2 договору сторони погодили, що початок виконання робіт підрядником розпочинається після надходження від замовника на поточний рахунок підрядника авансу в розмірі 100 % вартості матеріалів, а саме: 60 000,00 грн., в т.ч ПДВ 20 % - 10 000,00 грн.

Датою, яка підтверджує повне виконання робіт, є дата підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт (п. 2.6 договору).

Загальна вартість цього договору є твердою та становить 80 562 грн, в т. ч. ПДВ 20 % - 13 427,00 грн. (п. 3.1 договору).

Після завершення робіт на об'єкті та підписання акту здачі-приймання виконаних робіт замовник здійснює остаточний розрахунок за договором в сумі 20 562,00 грн, в т.ч. ПДВ 20 % - 3 427,00 грн. (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору приймання-здача виконаних робіт проводиться на підставі акту передачі-приймання виконаних підрядних робіт, підписаного уповноваженими представниками сторін.

Пунктом 4.5 договору визначено, що у випадку мотивованої відмови замовника від підписання акту здачі-приймання виконаних робіт, сторонами складається двосторонній акт необхідних доробок із встановленими термінами їх виконання. В разі виявлення результатів робіт, виконаних з неналежною якістю, підрядник зобов'язується за власний рахунок та власними силами у термін, зазначений замовником, виправити неякісно виконані роботи або, у разі погодження з замовником, компенсувати замовнику вартість виправлення робіт, виконаних з неналежною якістю.

Підрядник гарантує якість виконаних робіт протягом 2 років з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт та 100 % оплати за виконані роботи згідно договору за умови дотримання замовником правил експлуатації (п. 7.1 договору).

Згідно додатку № 1 до договору договірна ціна складає 80 562,00 грн.

На виконання умов договору відповідач здійснив роботи на загальну суму 80 562,00 грн., що підтверджується підписаним сторонами 31.08.2014 Актом №1 приймання підрядних робіт.

Позивач, у відповідності до умов договору, здійснив оплату виконаних відповідачем робіт на загальну суму 80 562,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №723 від 04.07.2014 на суму 60 000,00 грн. та №1050 від 25.09.2014 на суму 20 562,00 грн.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що після оплати робіт та підписання акту приймання підрядних робіт від 31.08.2014 було виявлено недоліки виконаних робіт у вигляді чисельного здуття та відслоювання спортивного покриття від бетонної основи спортивного майданчику, що зафіксовано в дефектному акті від 05.08.2015 № 12.

Як зазначено позивачем, з метою усунення недоліків виконаних відповідачем робіт, 02.09.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мастербуд», як замовником, з одного боку, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прайм-Сервіс», як підрядником, було укладено Договір підряду №209-01, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов'язання в межах договірної ціни та у відповідності до технічного завдання замовника, якісно та у встановлені терміни виконати ремонтні роботи спортивної площадки з гумового покриття ТМ «УкрПлит» площею 89 м2 за адресою: «Реконструкція забудови, що існує, та подальше будівництво житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями, приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом на вул. Пирогова/Б. Хмельницького, 2/37 літера «Б» в Шевченківському районі м. Києва».

Відповідно до п. 2.1 договору підряду №209-01 від 02.09.2015, договірна ціна включає вартість усіх робіт, передбачених п. 1.1 цього договору, а також вартість використаних у процесі їх виконання матеріалів, обладнання та їх поставку, є твердою і становить 46 688,30 грн. в т.ч. ПДВ 20 % - 7781,38 грн.

Згідно п. 4.1.1 договору підряду №209-01 передоплату, що становить 42 245,00 грн. замовник перераховує на поточний рахунок підрядника у якості авансу за матеріали.

На виконання умов договору підряду №209-01 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прайм-Сервіс» укладено акт приймання-передачі фронту робіт та позивачем сплачено 42 245,00 грн. згідно платіжного доручення № 259 від 03.09.2015.

З огляду на зазначене, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором підряду № 03/07 від 03.07.2014, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача збитків у розмірі 46 688,30 грн. (згідно з заяви про збільшення позовних вимог).

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру (ст. 857 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 884 ЦК України підрядник гарантує досягнення об'єктом будівництва визначених у проектно-кошторисній документації показників і можливість експлуатації об'єкта відповідно до договору протягом гарантійного строку, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 853 ЦК України якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), утому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

Згідно з ч. 4 ст. 884 ЦК України у разі виявлення протягом гарантійного строку недоліків замовник повинен заявити про них підрядникові в розумний строк після їх виявлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; пропорційного зменшення ціни роботи; відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Пунктом 4.5 договору підряду № 03/07 від 03.07.2014 сторони погодили, що у випадку мотивованої відмови замовника від підписання акту здачі-приймання виконаних робіт, сторонами складається двосторонній акт необхідних доробок із встановленими термінами їх виконання. В разі виявлення результатів робіт, виконаних з неналежною якістю, підрядник зобов'язується за власний рахунок та власними силами у термін, зазначений замовником, виправити неякісно виконані роботи або, у разі погодження з замовником, компенсувати замовнику вартість виправлення робіт, виконаних з неналежною якістю.

Таким чином умовами договору сторони погодили, що необхідною умовою відшкодування збитків, заподіяних внаслідок неналежного виконання робіт, є згода між сторонами договору підряду.

Матеріали справи не місять доказів звернення позивача до відповідача з повідомленням про виявлення недоліків, як не містять і доказів згоди між сторонами про компенсацію вартості виправлення робіт, дефектний акт № 12 від 05.08.2015 підрядником не підписаний.

Крім того матеріали справи не місять доказів виконання робіт Товариством з обмеженою відповідальністю «Прайм-Сервіс» за договором підряду №209-01 від 02.09.2015 (акту виконаних робіт тощо), а також доказів виконання таких робіт саме відповідно до дефектного акту № 12 на суму 46 688,30 грн.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастербуд» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Магнум-МВ» коштів у розмірі 46 688,30 грн.

Витрати, пов'язані зі сплатою судового збору на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача, у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні 13.10.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складене та підписане 16.10.2015

Суддя В.О. Демидов