номер провадження справи 17/101/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2015 Справа № 908/3848/14

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю Недра Донбасса, 83009, м. Донецьк, вул. Новоросійська, буд. 7, тел. +43

до відповідача: MARVELLUX TRADING LLP, SUIT 95, 30 WOBURN PLACE, LONDON, UNITED KINGDOM, WC1H OJR

про стягнення 1 164 770,09 доларів США

суддя Корсун В.Л.

У засіданні приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 01.09.14 б/н

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

06.10.14 до господарського суду Запорізької області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю Недра Донбасса (далі ТОВ Недра Донбасса) з позовною заявою до MARVELLUX TRADING LLP, LONDON про стягнення 640 209,09 доларів США.

06.10.14 автоматизованою системою документообігу господарського суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено вищевказану позовну заяву до розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 06.10.14 судом порушено провадження у справі № 908/3848/14, у сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи по суті. Судове засідання призначено на 06.04.15.

У звязку із незявленням в засідання 06.04.15 представника відповідача, а також враховуючи не подання сторонами витребуваних судом доказів, ухвалою від 06.04.15 судом приймаючи до уваги розумні строки пересилання документів та виконання направленого доручення за кордон (з урахуванням вимог ст. 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів, яка є чинною з 01.12.01), розгляд справи відкладено на 07.10.15. Цією ж ухвалою суд зобовязав позивача невідкладно здійснити переклад ухвали від 06.04.15 по справі № 908/3848/14 на офіційну мову країни відповідача (англійська мова) та скласти англійською мовою прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів. Офіційні переклади вказаних документів (ухвали та прохання) невідкладно надати до суду для їх подальшого направлення відповідачу по справі у відповідності до положень Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів.

12.05.15 позивачем через канцелярію суду на виконання ухвали від 06.04.15 по даній справі надані нотаріально завірені переклади ухвали від 06.04.15 та прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів у 2-х примірниках.

У звязку із чим, судом згідно із п. 6 ухвали від 06.04.15 на адресу Центрального органу іноземної держави Великобританії, резидентом якої є відповідач, зазначений на веб-сайті Гаазької конвенції http://www.hcch.net, а саме: The Ministry of Justice Justice Policy Group 6.01, 6th floor (Red Core) 102 Petty France, London SW1H9AJ направлено на англійській мові в двох екземплярах: прохання про вручення за кордоном судових та позасудових документів та ухвали господарського суду від 06.04.15 про відкладення розгляду справи № 908/3848/14.

В судовому засіданні 07.10.15 судом прийнято до розгляду заяву позивача за вих. від 31.03.15 № 100 про збільшення позовних вимог, якою позивач просить змінити ціну позову встановивши її у розмірі 1 164 770,09 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 30.03.15 (23,442625 грн. за 1 долар США) становить 27 305 268,40 грн.

За заявою уповноваженого представника позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 07.10.15, на підставі ст. ст. 821, 85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представнику позивача розяснено про час написання рішення у повному обсязі.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням заяви за вих. від 31.03.15 № 100 про збільшення позовних вимог. Зазначав наступне. 19.09.12 між сторонами укладено контракт № FT-4/12, на виконання умов якого позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1 352 674,13 доларів США. Однак, зобовязання щодо оплати поставленого товару відповідач не виконав належним чином, сплативши частково 187 904,04 доларів США, внаслідок чого, за ним виникла заборгованість в розмірі 1 164 770,09 доларів США, еквівалент якої станом на 30.03.15 за розрахунком позивача становить 27 305 268,40 грн. На підставі викладеного, позивач керуючись ст.ст. 193, 265 ГК України та ст.ст. 11, 14, 202, 509, 626, 712 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», ст.ст. 5, 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», п. 2 Угоди про порядок вирішення спорів, повязаних із здійсненням господарської діяльності, ратифікованої Україною 19.12.92, просить суд стягнути з відповідача 1 164 770,09 доларів США, що станом на 30.03.15 еквівалентно 27 305 268,40 грн.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, відзив на позов суду не надав, представник відповідача в судові засідання за викликом жодного разу не зявився, правом надати відзив на позов не скористався.

Про дату, час та місце судового засідання відповідача повідомлено належним чином виходячи з наступного.

Як зазначено в п. 8 Розяснень Президії Вищого господарського суду України від 31.05.02 №04-5/608 Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій, вирішуючи питання забезпечення своєчасного повідомлення у належній формі іноземних учасників судового процесу про час і місце розгляду справи, господарському суду слід враховувати таке. Взаємодія судів України з судовими органами інших держав з цього питання, а також щодо виконання за кордоном інших процесуальних дій регулюються Конвенцією з питань цивільного процесу і угодами про взаємну правову допомогу, укладеними Україною з іншими державами. Відповідно до Законів України від 19.10.00 № 2052-III та № 2051-III з 26 листопада 2000 року набрали чинності для України Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 1965) із заявами та застереженнями.

Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" Верховна Рада України постановила приєднатися від імені України до названої Конвенції із заявами та застереженнями. (...) Особливості виконання названої Конвенції визначено розділом VI Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України і Державної судової адміністрації України від 27.06.08 № 1092/5/54. Так, відповідне доручення про вручення документів за кордоном складається судом у формі прохання згідно з додатком до Інструкції. Заповненню з урахуванням приписів п.п. 6.2.1 і 6.2.2 Інструкції підлягають дві частини формуляра: "Прохання" і "Короткий виклад документа". Якщо формуляр складається українською мовою, то його обов'язково необхідно супроводжувати перекладом французькою чи англійською мовами або мовою запитуваної держави. Доручення щодо вручення документів за кордоном надсилаються безпосередньо до Центрального органу іноземної держави, визначеного запитуваною державою згідно зі ст. 2 Конвенції, або через Міністерство юстиції України.

У відповідності до приписів ст. 15 Конвенції, якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з'явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що: a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території; b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

З огляду на викладене, на виконання п. 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах господарським судом Запорізької області було надіслано на адресу Центрального органу іноземної держави Великобританії, резидентом якої є відповідач, зазначений на веб-сайті Гаазької конвенції http://www.hcch.net, а саме: The Ministry of Justice Justice Policy Group 6.01, 6th floor (Red Core) 102 Petty France, London SW1H9AJ в перекладі на англійську мову:

- два екземпляри прохання про вручення за кордоном судових та позасудових документів та два екземпляри ухвали від 06.10.14 про порушення провадження у справі № 908/3848/14;

- два екземпляри прохання про вручення за кордоном судових та позасудових документів та два екземпляри ухвали від 06.04.15 господарського суду про відкладення розгляду справи № 908/3848/14.

04.08.15 на адресу суду господарського суду Запорізької області надійшов лист від 17.07.15 засвідчений печаткою *HIGH CORT OF JUSTICE*QUEENS BENCH ACTION DEPT* та підписом посадової особи вказаного судового органу, відповідно до якого: «орган, що підписався нижче, має честь підтвердити відповідно до ст. 6 Конвенції, що документ був вручений (дата) 06.07.15 MARVELLUX TRADING LLP, SUIT 95, 30 WOBURN PLACE, LONDON, WC1H OJR, одним із способів, передбачених у статті 5: b) відповідно до наступного спеціального способу: документи були вручені шляхом направлення їх через поштову скриньку компанії відповідача - на юридичну адресу компанії. Цей метод - добре обслуговування у відповідності з розділом 1139 Закону про компанії 2006 року».

Таким чином, викладене вище, свідчить, що процесуальні документи направлені судом у відповідності до положень Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах і судом прийняті всі необхідні заходи в частині належного повідомлення відповідача про дату, місце і час розгляду справи.

Згідно із ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України), справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

19.09.12 між товариством з обмеженою відповідальністю НедраДонбасса (Продавець) та фірмою MARVELLUX TRADING LLP (Покупець) підписано контракт № FT-4/12 згідно із умовами якого (п.1.) Продавець зобовязався поставити і передати у власність Покупцю глину вогнетривку українського виробництва, далі по тексту товар, а Покупець зобовязався прийняти й оплатити її вартість на умовах дійсного Контракту. Товар поставляється партіями. Кількість, ціна та технічні вимоги визначаються згідно додатків до дійсного контракту, які є його невідємною частиною.

У відповідності із п. 1.2 контракту, загальна його вартість Контракту орієнтовно становить 5 000 000 доларів США/10% більш чи менш від загальної кількості та суми дозволено/ і складається із загальної вартості товару, визначеної у Додатках до дійсного контракту.

Пунктом 2.1 контракту сторонами встановлено, що ціна товару визначається в додатках до дійсного контракту.

У відповідності із п. 10.1. контракту, зміни і доповнення до цього контракту дійсні лише у тому випадку, якщо вони зроблені у письмовій формі й підписанні договірними сторонами.

За п. 10.2 контракту, додатки до дійсного контракту є його невідємною частиною.

Пунктом 13.2 контракту встановлено, що дійсний контракт набирає сили з моменту підписання і діє до повного виконання зобовязань обома сторонами.

Як свідчать матеріали цієї господарської справи, предметом позовних вимог (з урахуванням заяви від 31.03.15 № 100 про збільшення позовних вимог) є стягнення з відповідача, який є іноземним субєктом господарювання, 1 164 770,09 доларів США основного боргу за контрактом від 19.09.12 № FT-4/12, що еквівалентно за розрахунком позивача, станом на 30.03.15, за курсом Національного банку України 27 305 268,40 грн.

Вирішуючи спір у даній справі суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 124 ГПК України підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно п. 1 Розяснення Президії Вищого господарського суду України від 31.05.02 № 04-5/608 Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій, правовідносини, пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

Закон України "Про міжнародне приватне право" (п. 1 ч. 1 ст. 1) визначає приватноправові відносини як відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб'єктами яких є фізичні та юридичні особи.

Згідно зі ст. 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

За ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у ст. 77 цього Закону.

Таким чином, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності (ст. 77 Закону України "Про міжнародне приватне право") спір підлягає вирішенню в господарських судах України з урахуванням вимог розділу III ГПК України.

Пунктом 8.2. контракту від 19.09.12 № FT-4/12 (у редакції Додатку № 3/4 від 06.02.14 до контракту) визначено, що суперечки, що Сторонами не вдалося розвязати шляхом переговорів, підлягають розгляду в Господарському суді Донецької області.

Законом України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції від 12.08.14 № 1632-УІІ та розпорядженням голови Вищого господарського суду України від 02.09.14 № 28-р, у звязку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення АТО було змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних судам розташованим в районі проведення АТО, зокрема визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області, здійснюється господарським судом Запорізької області.

З огляду на викладене, враховуючи той факт, що сторони по справі передбачили своєю угодою (контрактом) підсудність справи суду України - господарському суду Донецької області, а також приймаючи до уваги, що станом (06.10.14) на час звернення ТОВ «Недра Донбасса» з цим позовом до суду, робота господарського суду Донецької області, у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя із-за бойових дій, що відбуваються в районі розташування вказаного суду була зупинена, спір відповідно до приписів Закону України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції від 12.08.14 № 1632-УІІ та розпорядження голови Вищого господарського суду України від 02.09.14 № 28-р, підлягає вирішенню в господарському суді Запорізької області з урахуванням вимог розділу ІІІ ГПК.

Стосовно вибору права, на підставі якого даний спір має бути вирішено, суд виходить з наступного.

Згідно п. 3 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 31.05.02 № 04-5/608 Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій, господарські суди повинні керуватися вимогами ст. 4 ГПК України щодо вибору законодавства, яке має застосовуватися у вирішенні господарських спорів за участю іноземного підприємства, організації. Зокрема, ч. 4 ст. 4 ГПК України передбачено можливість застосування господарськими судами норм права інших держав у випадках, передбачених законом або міжнародним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. У випадку обрання сторонами права, що підлягає застосуванню до змісту правовідносин, господарський суд на підставі ст. 4 ГПК України застосовує це право у вирішенні спору. При цьому за приписами ч. 3 та 4 ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" вибір права може бути здійснений щодо угоди (правочину) в цілому або її окремої частини. Вибір права стосовно окремих частин угоди повинен бути явно вираженим.

Так, п 8.4. контракту від 19.09.12 № FT-4/12 визначено, що обидві сторони у випадку арбітражного розгляду будуть використовувати матеріальне та процесуальне право України.

Пунктом 8.3. контракту (в редакції додатку № 3/4 від 06.02.14) закріплено, що мова арбітражного розгляду українська.

Отже, сторонами досягнуто згоди про вибір українського права в цілому як такого, що регулює їх відносини за контрактом від 19.09.12 № FT-4/12 та української мови розгляду спору в арбітражі.

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що субєкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі контракту від 19.09.12 № FT-4/12, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошву суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності із п. 3.2 вищевказаного контракту, умови постачання, термін та конкретне місце постачання, узгоджуються сторонами в Додатках, відповідно до яких відбувається поставка товару.

Згідно із п. 4.1. контракту, товар вважається поставленим продавцем та прийнятим покупцем: по кількості у відповідності з вагою, яка вказана у коносаменті або штурманській розписці; по якості у відповідності до сертифіката якості, виданим виробником товару.

Як свідчать матеріали справи № 908/3848/14, на виконання умов контракту від 19.09.12 № FT-4/12 сторонами узгоджено Додаток № 1 від 19.09.12 на поставку товару на суму 2 125 000 доларів США, Додаток № 2 від 12.10.12 на поставку товару на суму 425 000 доларів США, додаток № 4 від 22.07.13 на поставку товару на суму 2 325 000 доларів США, додаток № 8 від 15.09.14 на поставку товару на суму 1 400 000 доларів США.

Вбачається, що позивачем здійснена поставка товару відповідачеві на суму 1 352 674,13 доларів США, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями наступних документів: інвойсами № FT-4/09/IT від 22.06.14 на суму 181 949,90 доларів США, № FT-4/09/IT-1 від 22.06.14 на суму 94 159,85 доларів США, № FT-4/09/IT-2 від 22.06.14 на суму 93 744,19 доларів США, № FT-4/10/TR від 10.07.14 на суму 147 121,97 доларів США, № FT-4/11/ІT від 10.07.14 на суму 123 233,18 доларів США, № FT-4/12/IT від 09.10.14 на суму 712 465,04 доларів США; бортовими коносаментами (Bill of Lading) від 22.06.14, 09.07.14, 10.07.14, 09.10.14; вантажно-митними деклараціями від 08.07.14, 14.08.14, 17.07.14, 10.10.14.

Умови оплати товару визначені сторонами в п. 2.2 контракту від 19.09.12 № FT-4/12 (в редакції додатку № 3/4 від 06.02.14 до контракту), згідно якого, оплата товару буде здійснюватися покупцем шляхом банківського переведення коштів на валютний рахунок Продавця: 100% з урахуванням даних бортового коносаменту шляхом банківського переведення протягом 40 календарних днів від дати бортового коносаменту.

Згідно із п. 2.3. контракту, валютою оплати є долар США.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали цієї справи свідчать, що відповідач прийнятих на себе договірних зобовязань належним чином не виконав, здійснив розрахунок за поставлений товар частково, сплативши позивачу 187 904,04 доларів США, що підтверджується банківською випискою по рахунку ТОВ «Недра Донбасса» за 29.09.14 № БВ-0000252, копія якого долучена до матеріалів справи.

Доказів сплати відповідачем решти суми боргу в розмірі 1 164 770,09 доларів США за поставлений за контрактом від 19.09.12 № FT-4/12 товар матеріали цієї справи не містять.

Таким чином, станом на час розгляду справи № 908/3848/14 в суді, основний борг відповідача за поставлений товар за контрактом складає 1 164 770,09 доларів США.

Факт наявності основної заборгованості у розмірі 1 164 770,09 доларів США підтверджується матеріалами цієї господарської справи.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 55 ГПК України (в редакції, що діяла станом на час звернення позивача з позовом до суду), ціна позову визначається у позовах про стягнення іноземної валюти - в іноземній валюті та у карбованцях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову.

Відповідно до приписів п. 3.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", ціна позову про стягнення іноземної валюти визначається в іноземній валюті та національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову (п. 4 ч.1 ст. 55 ГПК).

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 55 ГПК України, у разі подання до господарського суду позову про стягнення іноземної валюти обов'язковим є зазначення еквіваленту в національній валюті України (гривнях).

Як вбачається з відмітки канцелярії господарського суду Запорізької області в правому нижньому куті позовної заяви, позов подано - 06.10.14. Отже, і ціна позову в національній валюті повинна визначатись з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, станом на 06.10.14.

Разом з тим, зміст заяви ТОВ «Недра Донбасса» позивача за вих. від 31.03.15 № 100 про збільшення позовних вимог свідчить, що позивач визначає ціну позову в національній валюті України з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти станом на 30.03.15, що в свою чергу, не відповідає нормам п. 4 ч. 1 ст. 55 ГПК України.

За приписами ч. 3 ст. 55 ГПК України, ціну позову вказує позивач. У випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.

Так, станом на день подання позову до суду (06.10.14) офіційний курс гривні до долару США, визначений Національним банком України, становив 12,949049 грн. за один долар США.

Отже, ціна позову в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову повинна становити 15 082 664 97 грн. (1 164 770,09 доларів США х 12,949049 грн.).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача, а саме в сумі 1 164 770,09 доларів США, що еквівалентно 15 082 664 97 грн. В іншій частині вимоги відхиляються через необґрунтованість.

Враховуючи те, що заявою за вих. від 31.03.15 № 100 про збільшення позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду, позивач змінив ціну позову, встановивши її у розмірі 1 164 770,09 доларів США, підстави для припинення провадження у справі в частині вимог на суму 187 904,04 доларів США відсутні. У звязку з чим, судом відмовляється у задоволенні клопотання позивача, викладеного в п. 4 прохальної частини заяви про збільшення позовних вимог за вих. від 31.03.15 № 100.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судові витрати у розмірі 40 367,34 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 42, 43, 45, 22, 33, 34, 44, 49, 55, 69, 82, 821, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, Законом України від 19.10.00 № 2052-Ш, Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, Законом України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції від 12.08.14 № 1632-УІІ та розпорядженням голови Вищого господарського суду України від 02.09.14 № 28-р, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з MARVELLUX TRADING LLP (SUIT 95, 30 WOBURN PLACE, LONDON, UNITED KINGDOM, WC1H OJR, реєстраційний номер ОС378142) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Недра Донбасса (83009, м. Донецьк, вул. Новоросійська, буд. 7, ) 1 164 770 (один мільйон сто шістдесят чотири тисячі сімсот сімдесят) доларів США 09 центів основного боргу, що еквівалентно 15 082 664 (п'ятнадцять мільйонів вісімдесят дві тисячі шістсот шістдесят чотири) грн. 97 коп. та 40 367 (сорок тисяч триста шістдесят сім) грн. 34 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено14.10.15.

Суддя В.Л. Корсун