ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2015 р. Справа № 918/1959/14

Колегія суддів у складі: ОСОБА_1 головуючий, ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" до Малого приватного підприємства "ВК ІМПЕКС" та Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕТЕРУС" про стягнення 10 094 668 доларів США 13 центів

За участю:

Від позивача: ОСОБА_4 дов. від 16.06.2015 р. № 10/21-04;

Від відповідача-1: ОСОБА_5 до. від 04.09.2015 р. № 282;

Від відповідача-2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" ОСОБА_6 (далі - Позивач) звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до малого приватного підприємства "ВК ІМПЕКС" (далі - Відповідач-1) та товариства з обмеженою відповідальністю "СЕТЕРУС" (далі - Відповідач-2) про стягнення 10 094 668 доларів США 13 центів, просить стягнути солідарно з відповідачів 584 337, 06 доларів США простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів, 9 123 494, 41 долари США поточної заборгованості з повернення кредитних коштів (разом 9 707 831, 47 доларів США), 230 695, 82 доларів США простроченої заборгованості за нарахованими процентами, поточної заборгованості за нарахованими процентами в сумі 66 606, 51 доларів США та 89 534, 33 долари США пені нарахованої за прострочення повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами.

Ухвалою господарського суду від 25 грудня 2014 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/1959/14 розгляд якої призначено на 15.01.15 р.

15 січня 2015 року від Позивача надійшли до суду заява про зміну предмета позову та заява про часткове залишення позовних вимог до ТОВ «СЕТЕРУС» без розгляду у звязку із заявленням кредиторських вимог до вказаного товариства у справі про його банкрутство.

У заяві про зміну предмета позову Позивач змінює вимоги та просить стягнути з МПП "ВК ІМПЕКС" заборгованість за кредитним договором №1-0021/13/30-KL від 29.03.2013 року в сумі 10 094 668, 13 доларів США 13 центів, яка складається з простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 584 337, 06 доларів США, поточної заборгованості по поверненню кредитної заборгованості 9 123 494, 41 долари США (що разом становить 9 707 831, 47 дол. США заборгованості по поверненню кредитних коштів), простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 230 695, 82 доларів США, поточної заборгованості за нарахованими процентами 66 606, 51 доларів США, пені за простроченим кредитом та процентами у розмірі 89 534, 33 долари США. Тобто, такі ж вимоги, які заявлялись у позовній заяві і у тому самому розмірі.

3 березня 2015 року судом розпочато розгляд справи по суті про що зазначено в протоколі судового засідання.

10 березня 2015 року розпорядженням Голови суду для розгляду справи призначено колегію суддів у складі: ОСОБА_1 - головуючий, ОСОБА_7, ОСОБА_3

Ухвалами суду розгляд справи відкладався.

27 березня 2015 року від Позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог та додаткові письмові пояснення щодо залишення позовних вимог до Відповідача-2 без розгляду, з доказами її надіслання сторонам у справі, яка прийнята судом.

В заяві позивач просить стягнути з МПП «ВК ІМПЕКС» 9 707 831, 47 долар США простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів, 630 334, 88 долари США простроченої заборгованості за процентами та 1 045 340, 65 доларів США пені (т. 2 а.с. 115-121).

В поданій суду 5 травня 2015 року заяві про зменшення вимог від 27.04.2015 року № 607/1.2, яка також надіслана відповідачам у справі, позивач зменшує позовні вимоги в частині пені та просить стягнути з МПП «ВК ІМПЕКС» 24 442 280, 50 грн. пені (тоді як розрахунок пені наводиться в доларах США), в іншій частині вимог просить стягнути із вказаної особи відповідача вже заявлені до стягнення 9 707 831, 47 долар США простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів, 630 334, 88 долари США простроченої заборгованості за процентами (т. 2 а.с. 213-220).

В поданій 09.10.2015 року заяві про уточнення вимог від 08.10.2015 року позивач просить стягнути з відповідача-1 9 707 831, 47 долар США простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів, 630 334, 88 долари США простроченої заборгованості за процентами та 24 442 280, 50 грн. пені.

Розпорядженням Голови суду від 1 березня 2015 року у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності суддею Бережнюк В.В. внесено зміни до складу колегії суддів з розгляду даної справи, для розгляду справи № 918/1959/14 призначено колегію суддів у складі суддів: Гудзенко Я.О.(головуючий), ОСОБА_2, ОСОБА_3

Відповідач-2 відзив на позовну заяву, а також доказів погашення заборгованості не подав, в судові засідання не зявився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судових засідань був повідомлений належним чином, зокрема, ухвалою суду та додатково телефонограмою від 05.10.2015 року..

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 09.10.2015 р. відповідно до ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення Позивача, Відповідача-1, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд Рівненської області,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується доводами сторін, на підставі Постанови Національного банку України від 13.06.2014 р. № 355 відкликано банківську ліцензію Позивача та ініційовано процедуру його ліквідації.

Судом встановлено, що Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.06.2014 року № 49 розпочато ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ», з 16.06.2014 року по 16.06.2015 року уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку призначено ОСОБА_6, якою і було підписано позовну заяву від 17.12.2014 року (т. 1 а.с. 113). У подальшому Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.01.2015 року № 9 ОСОБА_6 відсторонено від виконання обовязків та рішенням від тієї ж дати № 10 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку призначено ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 10).

Порядок ліквідації банку врегульовано у главі 16 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Відповідно до абз. 6 ст. 77 Закону Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Таким чином, зазначений Закон є спеціальним Законом при ліквідації банку.

Судом встановлено, що 29 березня 2013 року між Позивачем (Банк, Кредитор) та Відповідачем-1 (ОСОБА_9, Боржник) укладено Кредитний договір № 1-0021/13/30-KL (далі - Кредитний договір, Договір, т. 1, а.с. 12 22).

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитор зобов'язався відкрити ОСОБА_9 невідновлювальну кредитну лінію в рамках якої надати останньому кредитні кошти (надалі - «Кредит») окремими частинами, надалі - «Вибірки», на засадах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, в межах визначеної Договором (п. 1.2.) граничної суми коштів (надалі за текстом - «Кредитний Ліміт»), а ОСОБА_9 зобов'язувався вчасно погашати Кредитору заборгованість за Кредитом, а також сплачувати на користь Кредитора проценти та комісії в розмірі, в строки (терміни) та на умовах, визначених цим Договором.

За змістом п. 1.2. Кредитного договору максимальна заборгованість ОСОБА_9 за Договором (загальна сума усіх Вибірок) не могла перевищувати Кредитний Ліміт в сумі 1 000 000,00 (один мільйон) доларів США 00 центів.

Згідно із п. 1.4. Кредитного договору кінцевий термін, до настання якого (включно) мала бути повністю погашена заборгованість за Кредитом, - 31.05.2013 року. Кредит повинен надаватися шляхом перерахування Кредитором коштів з відповідного (-их) внутрішньобанківського (-их) позичкового (-их) рахунку (-ів) на поточний рахунок ОСОБА_9, відкритий у Кредитора, в сумі, що буде зазначена в Заявці на отримання Вибірки.

Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору днем (моментом) надання Вибірки вважається день перерахування Кредитором коштів з відповідного (-их) внутрішньобанківського (-их) позичкового (-их) рахунку (-ів) на Поточний рахунок ОСОБА_9, в сумі та валюті відповідної Вибірки.

Судом також встановлено, що 23 травня 2013 року між Банком та ОСОБА_9 укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору (далі Додатковий договір-1, т. 1, а.с. 24-48), відповідно до якого Кредитний договір викладено в новій редакції.

Згідно із п.1.2. Додаткового договору-1 максимальна заборгованість ОСОБА_9 за цим Договором не може перевищувати кредитний ліміт в сумі 18 000 000,00 доларів США, з урахуванням наступних Сублімітів:

- Субліміт-1 - 1 000 000,00 (один мільйон) доларів США 00 центів - для Вибірок, наданих до « 23» травня 2013 року;

- Субліміт-2 - 17 000 000,00 (сімнадцять мільйонів) доларів США 00 центів - для Вибірок, наданих починаючи з « 23» травня 2013 року.

Керуючись п. 1.4. Додаткового договору-1 кінцевий термін, до настання якого (включно) має бути повністю погашена заборгованість за Кредитом, встановлювався:

- для Вибірок, наданих в рамках Субліміту-1 - не пізніше « 31» травня 2013 року;

- для Вибірок, наданих в рамках Субліміту-2 - не пізніше « 31» грудня 2013 року.

Кінцевий термін, до якого має бути повністю погашена заборгованість - "31" грудня 2019 року.

Відповідно до п. 3.2. Додаткового договору-1 сторони внесли зміни щодо умов про розмір та порядок сплати процентів по кредиту, а саме за користування Кредитом ОСОБА_9 сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою, яка встановлюється на весь період дії цього Договору в розмірі:

- 0,01% річних - для Вибірок, наданих в рамках Субліміту-1 згідно п.1.2.1. договору;

- 10,5%) річних - для Вибірок, наданих в рамках Субліміту-2 згідно п. 1.2.2. Договору.

Підпунктами 3.4.1. та 3.4.2. п. 3.4. Додаткового договору-1 сторони погодили, що у разі порушення (невиконання або неналежного виконання) ОСОБА_9 будь-якого з своїх платіжних зобов'язань за цим Договором (зокрема, не здійснення погашення заборгованості, несплати процентів та/або комісії, можливої неустойки (штрафу, пені)), розмір процентної ставки, встановлений згідно з п. 3.2. цього Договору, збільшується на 12, 99% річних та становить 13% річних - для Вибірок, наданих в рамках Субліміту-1, та збільшується на 2,5% річних та становить 13% річних - для Вибірок, наданих в рамках Субліміту-2. У разі невиконання зобов'язань, передбачених п. п. 5.5. та/або 5.6. та/або 5.7. Договору, розмір процентної ставки, встановлений згідно з п. 3.2. цього Договору, збільшується на 6,5% річних та становить 6,51% річних - для Вибірок, наданих в рамках Субліміту-1, та збільшується на 1,25% річних та становить 11,75% річних - для Вибірок, наданих в рамках Субліміту-2.

Згідно із пп. 3.4.3. п. 3.4. Додаткового договору-1 про факт збільшення розміру процентної ставки, а також дату, з якої остання вважається збільшеною, Кредитор посьмово повідомляє ОСОБА_9.

Судом встановлено, що Кредитором повідомлялось Відповідача-1 про вказаний вище факт зміни відсоткової ставки, про що свідчить лист банку та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу-1 29.09.2014 року (т. 2 а.с. 126-127).

27 грудня 2013 року між Банком та ОСОБА_9 було укладено Договір про внесення змін № 2 до Кредитного Договору (далі Договір про внесення змін-2, т. 1 а.с. 49-58).

Пунктом 2 Договору про внесення змін-2 сторони підтвердили, що Кредитним договором встановлено Кредитний Ліміт в сумі 18 000 000,00 доларів США; в рамках Кредитного Ліміту протягом періоду з дати укладення Кредитного договору до дати укладення цього Договору про внесення змін ОСОБА_9 отримав Кредит в рамках Субліміту-2 в сумі 10 000 000,00 доларів США та не здійснював погашення такого Кредиту в рамках Субліміту-2; станом на дату укладення цього Договору про внесення змін строк одержання Кредиту в рамках Субліміту-1 в сумі 1 000 000,00 доларів США сплив, та Кредит в рамках Субліміту-1 не надавався.

Сторони підтвердили, зокрема, що відповідно до умов Кредитного договору та з урахуванням того, що кредитна лінія за Кредитним договором є невідновлювальною, доступний (не використаний) кредитний ліміт станом на дату укладення цього Договору про внесення змін становить 7 000 000,00 доларів США.

Також зазначеним пунктом сторони підтвердили, що фактична заборгованість ОСОБА_9 за Кредитним договором станом на дату укладення цього Договору про внесення змін становила 10 000 000,00 доларів США в рамках Субліміту-2 та 0,00 доларів США в рамках Субліміту-1.

У звязку із викладеним сторони домовились встановити графік погашення фактичної заборгованості ОСОБА_9 за Кредитом, що існувала станом на дату укладення Договору про внесення змін в сумі 10 000 000,00 доларів США, у зв'язку з чим виклали п.п. 1.5.2.-1.5.3. Кредитного договору в новій редакції:

« 1.5.2. для Субліміту-2: ОСОБА_9 зобов'язаний здійснювати погашення Кредиту, фактична заборгованість за яким станом на 27.12.2013 року становить 10 000 000,00 доларів США, згідно з наступним графіком погашення Кредиту, наданого в межах Субліміту-2:

1.5.2.1.1. Відкладальна обставина-1. Умова щодо погашення заборгованості за Кредитом згідно з Графіком Погашення Кредиту-2, що передбачений п.п. 1.5.2.2. Договору, є відкладальною, і зобов'язання ОСОБА_9 щодо погашення заборгованості згідно з п.п. 1.5.2.2. Договору виникає виключно за умови належного (в повному обсязі і у встановлені строки/терміни, в порядку встановленому цим Договором) виконання ОСОБА_9 своїх платіжних зобов'язань за цим Договором (Відкладальна обставина-1), а саме:

- належної сплати ОСОБА_9 нарахованих процентів в сумі 87 500,00 доларів США згідно з умовами цього Договору, нарахованих за період 26.11.2013 р. -25.12.2013 p., включно.

1.5.2.1.2. Наслідком настання Відкладальної обставини-1 є встановлення строків погашення заборгованості за Кредитом згідно з Графіком Погашення Кредиту-2 та встановлення календарної дати 31.12.2014 року як кінцевого терміну, до настання якого (включно) має бути повністю погашена заборгованість за Кредитом, нарахованими процентами, комісіями та можлива неустойка.

1.5.2.1.3. У разі порушення ОСОБА_9 своїх обов'язків щодо належної сплати нарахованих процентів і комісій відповідно до умов цього Договору (в т.ч. прямо передбачених п.п. 1.5.2.1.1. цього Договору), Відкладальна обставина-1 вважається такою, що не настала.

Наслідком ненастання Відкладальної обставини-1 є зобов'язання ОСОБА_9 погасити у повному обсязі заборгованість за Кредитом, нарахованими процентами, комісіями, а також сплатити можливу неустойку у термін не пізніше 31.12.2013 року".

Згідно із п. 1.5.2.2. договору у разі настання Відкладальної обставини-1, як вона визначена згідно з п.п.1.5.2.1.1. -1.5.2.1.3. цього Договору, ОСОБА_9 на період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року (включно) встановлюється Графік Погашення Кредиту-2:

№ з/пСума погашення заборгованості за Кредитом та Дата, до якої (включно) така заборгованість підлягає погашенню (дд/мм/рр.)Залишок заборгованості за Кредитом після погашення у відповідний період, долар США
1.31.03.2014 р. - 292 168,53 доларів США9 707 831,47
2.30.06.2014 р. -292 168,53 доларів США9 415 662,94
3.30.09.2014 р. - 292 168,53 доларів США9 123 494,40
4.31.12.2014 р. - 9 123 494,40 доларів США0,00
Як вбачається за матеріалів справи, на виконання умов Кредитного договору Позивач надав Відповідачу кредитні кошти згідно з його заявкою, що підтверджується відповідним меморіальним ордером (Заявка а.с. 66, меморіальний ордер а.с. 67).

Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 протягом строку дії Кредитного договору допускав порушення виконання своїх зобов'язань в частині сплати кредиту та процентів, що в свою чергу призвело до прострочення кредиту, а саме порушення сплати кредиту згідно встановлено графіку, прострочення сплати чергових платежів - 30.06.2014 року та 30.09.2014 року.

Згідно із п. 7.1.1. Кредитного договору випадком порушення зобов'язань кредитора вважається, зокрема факт коли ОСОБА_9 не виконав або виконав неналежним чином будь-який свій обов'язок (платіжний чи неплатіжний) за Договором (зокрема, не здійснив погашення заборгованості, не сплатив проценти та/або комісії, можливу неустойку (штраф, пеню), не відшкодував збитки тощо)) та/або за будь-яким іншим договором, що укладений або буде укладений з Кредитором, а також будь-яка юридична особа, що виступає поручителем/майновим поручителем ОСОБА_9 згідно з п. 1.6. цього Договору, порушила будь-який свій обов'язок (платіжний чи неплатіжний) за будь-яким договором фінансування, що укладений або буде укладений нею з Кредитором.

Відповідно до пп. 7.2.1. п. 7.2. Кредитного договору при настанні Випадку Порушення Зобов'язань Кредитор, на свій розсуд, має право вимагати дострокового погашення заборгованості за Кредитом, сплати процентів та/або комісій, можливої неустойки (штрафу, пені), відшкодування збитків тощо протягом 7 (семи) робочих днів від дати отримання ОСОБА_9 відповідного письмового повідомлення.

Як вже було вказано вище кредитні кошти у розмірі 10 000 000 доларів США отримані відповідачем-1 30.10.2013 року, що підтверджується меморіальним ордером № 626003 (т. 1 а.с. 67).

Згідно із п. 3.2. Додаткового договору-1 за користування Кредитом ОСОБА_9 сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою, яка встановлюється на весь період дії цього Договору в розмірі 10,5% річних - для Вибірок, наданих в рамках Субліміту-2 згідно п. 1.2.2. Договору.

Відповідно до п. 1.2.2 Додаткового договору-1 субліміт-2 становить 17 000 000 доларів США 00 центів, для вибірок наданих починаючи з 23.05.2013 року (т.1 а.с. 24).

Згідно із п. 5.2 Додаткового договору № 1, яким змінена редакція Кредитного договору, ОСОБА_9 протягом дії договору зобовязаний, зокрема, забезпечувати своєчасне погашення заборгованості за кредитом згідно з графіком, вказаним в п. 1.5 договору та в повному обсязі погасити заборгованість за кредитом не пізніше кінцевого терміну вказаного в п. 1.4 цього договору.

Відтак, суд встановив, що в результаті непогашення ОСОБА_9 чергових платежів за кредитом, а саме 30.06.2014 року в сумі 292 168, 53 доларів США та 30.09.2014 року в сумі 292 168, 53 доларів США, у Банку виникло право вимагати дострокового погашення боргу, у зв'язку з чим 19.11.2014 року Позивач звернувся до Відповідача із письмовою вимогою про дострокове виконання зобов'язання № 14594/3.1 (т. 1 а.с. 68-69), докази направлення (т. 1 а.с. 70-73).

Однак, зазначена вимога була залишена Відповідачем без задоволення.

Таким чином, судом встановлено, що заборгованість Відповідача-1 за кредитним договором в розмірі неповернутих кредитних коштів становить 9 707 831, 47 доларів США, що еквівалентно 183 351 812, 97 грн. згідно курсу долара США встановленого НБУ на день подання позову (18,8870). Зазначена сума боргу на день винесення рішення не змінилась, про що підтверджено в судовому засіданні як представником Позивача так і представником Відповідача-1, а також, крім того, поданою 09.10.2015 року через канцелярію суду заявою позивача.

Враховуючи вказане вище позивач звернувся за захистом своїх прав до суду із позовом про стягнення солідарно з відповідачів (МПП "ВК ІМПЕКС" та ТОВ "СЕТЕРУС") 584 337, 06 доларів США простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів, 9 123 494, 41 долари США поточної заборгованості з повернення кредитних коштів (разом 9 707 831, 47 доларів США), 230 695, 82 доларів США простроченої заборгованості за нарахованими процентами, поточної заборгованості за нарахованими процентами в сумі 66 606, 51 доларів США та 89 534, 33 долари США пені нарахованої за прострочення повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами.

Судом встановлено, що 29 березня 2013 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором та усіма змінами та доповненнями до нього, між Позивачем (Кредитором) та ТОВ ПРОМ-ГАЗ-ІНВЕСТ (Поручителем, яке переіменоване в ТОВ СЕТЕРУС, що підтверджується протоколом загальних зборів учасників ТОВ ПРОМ-ГАЗ-ІНВЕСТ та статутом останнього), укладено Договір поруки № 1-0101/13/38-Р (далі - Договір поруки). За умовами вказаного договору, враховуючи Договір про внесення змін №1 до Договору поруки від 23 травня 2013 року, Поручитель поручився перед Кредитором за належне та своєчасне виконання Відповідача (Боржника-2 за Договором поруки) у повному обсязі зобовязань за Кредитним договором включаючи всі дійсні та/або можливі зміни та/або доповнення, внесенні та/або такі, що можуть бути внесені в майбутньому (т. 1 а.с. 59-63, 64-65, 85-87).

Згідно п. 2.1.2. Договору про внесення змін № 1 порука за цим договором забезпечує в повному обсязі виконання всіх платіжних зобовязань Відповідача за Кредитним договором.

Відповідно до п.1.1. Договору поруки, у разі порушення Боржником забезпечених порукою згідно з Договором зобов'язань за Кредитним договором Поручитель та Боржник відповідають перед Кредитором як солідарні Боржники, а Кредитор, відповідно, має право звернутися з вимогою про повне або часткове виконання будь-якого із забезпечених порукою зобовязань як до Боржника та Поручителя разом, так і до будь-кого з них окремо.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором 19 листопада 2014 року Позивач звернувся до відповідача-2 (ТОВ СЕТЕРУС) з вимогою № 14501/3.1 про дострокове виконання порушених зобов'язань за Кредитним договором та Договором поруки (докази направлення наявні в матеріалах справи), в якій просив протягом семи дні від дати отримання вимоги сплатити загальну заборгованість Відповідача-1 (т. 1 а.с. 74 78).

Однак, Відповідачем-2 (Поручителем) направлена вимога була залишена без відповіді та задоволення.

Судом встановлено, що ухвалою суду у справі про банкрутство ТОВ СЕТЕРУС від 01.04.2015 року № 918/1729/14 позивача було визнано кредитором вказаного товариства із сумою вимог, які виникли у звязку із невиконанням зобовязань за договором кредитної лінії від 29.03.2013 року № 1-0021/13/30-KL, про стягнення якої заявляється у даній справі № 918/1059/14 (т. 2 а.с. 231-255).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Пунктом 55 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про банкрутство від 18.12.2009 року визначено, що у разі звернення позивача із заявою про визнання його вимог до боржника у справі про банкрутство після винесення ухвали суду про порушення справи про банкрутство за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає припиненню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК.

Згідно із п. 4.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 р. № 18, питання про припинення провадження у справі в частині позовних вимог, а так само про залишення позовних вимог у певній частині без розгляду господарський суд вирішує у резолютивній частині рішення, яке приймається по суті справи. Відповідні процесуальні дії суд може вчиняти й шляхом винесення відповідної ухвали як окремого процесуального документа, продовжуючи розгляд справи в іншій частині.

На підставі вказаного вище, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача-2 - ТОВ СЕТЕРУС.

Судом також встановлено, що за умовами п. 8.2. Кредитного договору за несвоєчасне погашення заборгованості за Кредитом, несвоєчасну сплату процентів та/або комісій за цим Договором ОСОБА_9 сплачує Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діятиме протягом відповідного порушення, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня сплачується окремо від процентів, комісій та штрафу, що підлягають сплаті відповідно до цього Договору.

Однак, Додатковим договором № 1 від 23.05.2013 року до Кредитного договору сторони виклали Кредитний договір в новій редакції.

Згідно із п. 8.1 Кредитного договору, в редакції від 23.05.2013 року, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань за цим договором, сторони несуть відповідальність у порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно із ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

За вказаних обставин судом встановлено, що сторони, виклавши Кредитний договір в новій редакції, не передбачили такого виду відповідальності за невиконання зобовязань за договором як неустойка (пеня).

До того ж, суд вважає за необхідне вказати про те, що нарахування пені має здійснюватись у національній валюті України відповідно до курсу долара за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Однак, на вимогу суду позивачем вказаного перерахунку пені з урахуванням вказаних вище приписів закону зроблено не було, що підтверджується матеріалами справи. Такий перерахунок пені витребовувався ухвалами суду неодноразово.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем заявляться до стягнення з відповідача 24 442 280, 50 грн. пені, тоді як розрахунок нейстойки проведено в доларах США і тільки кінцева сума нарахованої пені переведена у національну валюту.

Стаття 524 ЦК України визначає, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 3 ст. 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 5 Декрету неплатоспроможні комерційні банки, ліквідацію яких здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, мають право здійснювати валютні операції без ліцензії Національного банку України з дотриманням законодавства України про систему валютного регулювання і валютного контролю з метою здійснення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону).

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 року у справі № 909/660/14

Згідно із ч. 1 ст. 111-28 ГПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суд вважає за необхідне вказати про те, що перерахунок як відсотків за користування кредитними коштами так і пені, а також заявлення таких вимог в національній валюті України здійснено банком після початку розгляду судом справи по суті (03.03.2015 року).

Згідно із п. 1.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.2013 року № 14, грошове зобов'язання виражається в грошових одиницях України або в грошовому еквіваленті в іноземній валюті.

Відповідно до п. 8.1 вказаної постанови Пленуму, вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України).

Враховуючи все вказане вище в сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача-1 МПП «ВК ІМПЕКС» пені, нарахованої за несвоєчасне повернення кредитних коштів (973 597, 63 долари США) та за несвоєчасне повернення нарахованих процентів (71 210, 43 долари США) у заявленому позивачем розмірі у національній валюті України - 24 442 280, 50 грн. (т. 2 а.с. 229 зворот).

Стосовно нарахованих відсотків за користування кредитними коштами суд зазначає наступне.

Відповідно до п 4 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Відповідно до ч. 9 ст. 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність" забороняється здійснювати банківську діяльність без отримання банківської ліцензії.

Згідно із ч. 3 ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Враховуючи приписи п 4 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" судом визнаються необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам Закону доводи Відповідача-1 про неможливість нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами з дня відкликання банківської ліцензії.

Позивачем заявлено до стягнення в поданій позовній заяві 230 695, 82 доларів США простроченої заборгованості за нарахованими процентами (станом на 12.12.2014 р.), в подальшому позивач, подавши заяви про збільшення вимог від 23.03.2015 року, про зменшення вимог від 27.04.2015 року та заяву про уточнення вимог від 08.10.2015 року, просить в їх резолютивних частинах стягнути з відповідача-1 МПП «ВК ІМПЕКС» 630 334, 88 доларів США простроченої заборгованості за нарахованими процентами (станом на 19.03.2015 року) (т. 1 а.с. 8, 11, т. 2 а.с. 119, 123 зворот, 221 зворот, 217). Докази надіслання заяв містяться в матеріалах справи (т. 2 а.с. 120, 215). Заяви прийняті судом і розглянуті по суті як подані в порядку ч. 4 ст. 22, ст. 57 ГПК України.

Згідно із ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору.

Оцінюючи контррозрахунок відповідача заборгованості по сумі кредиту та процентів, поданий суду 10.09.2015 року, судом встановлено, що МПП «ВК ІМПЕКС» розрахунок відсотків здійснений станом на 15.12.2014 року (тоді як розрахунок позивача на 19.03.2015 року) і складає 297 040, 27 доларів США, в еквіваленті згідно розрахунку відповідача-1 - 4 666 502, 55 грн. (т. 3 а.с. 54).

Як вже було встановлено судом і вказано вище, згідно із п. 3.2. Додаткового договору-1 сторони внесли зміни щодо умов про розмір та порядок сплати процентів по кредиту, а саме за користування Кредитом ОСОБА_9 сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою, яка встановлюється на весь період дії цього Договору в розмірі 10,5% річних - для Вибірок, наданих в рамках Субліміту-2 згідно п. 1.2.2. Договору.

Позивачем було нараховано проценти за користування кредитом з 30.10.2013 року по 31.08.2014 року, за процентною ставкою 10,5%, з 01.09.2014 року по 19.03.2015 року за процентною ставкою 13%.

Відповідно до п. 1.2 Додаткового договору-1 максимальна заборгованість ОСОБА_9 за цим Договором не може перевищувати кредитний ліміт в сумі 18 000 000,00 доларів США, з урахуванням, зокрема, Субліміту-2 - 17 000 000,00 (сімнадцять мільйонів) доларів США 00 центів - для Вибірок, наданих починаючи з « 23» травня 2013 року.

Підпунктами 3.4.1. та 3.4.2. п. 3.4. Додаткового договору-1 сторони погодили, що у разі порушення (невиконання або неналежного виконання) ОСОБА_9 будь-якого з своїх платіжних зобов'язань за цим Договором (зокрема, не здійснення погашення заборгованості, несплати процентів та/або комісії, можливої неустойки (штрафу, пені)), розмір процентної ставки, встановлений згідно з п. 3.2. цього Договору, збільшується на 12,99% річних та становить 13% річних - для Вибірок, наданих в рамках Субліміту-1, та збільшується на 2,5% річних та становить 13% річних - для Вибірок, наданих в рамках Субліміту-2. У разі невиконання зобов'язань, передбачених п. п. 5.5. та/або 5.6. та/або 5.7. Договору, розмір процентної ставки, встановлений згідно з п. 3.2. цього Договору, збільшується на 6,5% річних та становить 6,51% річних - для Вибірок, наданих в рамках Субліміту-1, та збільшується на 1,25% річних та становить 11,75% річних - для Вибірок, наданих в рамках Субліміту-2.

Згідно із пп. 3.4.3. п. 3.4. Додаткового договору-1 про факт збільшення розміру процентної ставки, а також дату, з якої остання вважається збільшеною, Кредитор посьмово повідомляє ОСОБА_9.

Судом встановлено, що Кредитор повідомляв Відповідача-1 про вказаний вище факт зміни відсоткової ставки на 13% річних, про що свідчить лист банку та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу-1 від 29.09.2014 року (т. 2 а.с. 126-127).

За офіційним курсом валют, визначеним Національним банком України, станом на день подання позову (23.12.2014 року) курс долара США до гривні становив 18,8870 грн. за 1 долар.

Ціна позову про стягнення іноземної валюти визначається в іноземній валюті та національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову (пункт 4 ч. 1 статті 55 ГПК).

За змістом згаданого припису п. 4 ч. 1 ст. 55 ГПК у разі подання до господарського суду позову про стягнення іноземної валюти обов'язковим є зазначення еквіваленту в національній валюті України (гривнях). Виходячи з останнього й визначається сума судового збору, що сплачується з позовної заяви у національній валюті. .

Судом перевірено розрахунок позивача нарахованих процентів і визнано його арифметично вірним, у зв'язку з чим враховуючи вказані вище умови договору та приписи закону щодо права на нарахуавння процентів суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 простроченої заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитними коштами в сумі 630 334, 88 долари США.

За вказаних обставин, 9 707 831, 47 долар США загального боргу за кредитним договором та 630 334, 88 доларів США простроченої заборгованості за нарахованими процентами, а разом 10 338 166, 35 доларів США, в перерахунку до гривні на день подання позову еквівалентно 195 256 947, 85 грн.

Вказані вимоги є такими, що відповідають умовам договору та нараховані згідно чинного законодавства України, у звязку з чим підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наданих Позивачем доказів вбачається, що Позивач прийняті на себе зобовязання виконав належним чином, проте, Відповідачем-1 в повному обсязі та своєчасно розрахунків за кредитним договором проведено не було.

Доказів на обґрунтування своїх заперечень, а також доказів сплати боргу під час розгляду справи Відповідач-1 суду не надав.

Враховуючи викладене вище, заслухавши пояснення позивача, відповідача-1, враховуючи докази надані Позивачем на підтвердження заявлених вимог, а також припинення провадження у справі в частині вимог до відповідача-2, відмову у задоволенні вимог про стягнення пені, суд дійшов висновку про те, що вимоги Позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру у розмірі - 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Згідно із п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на день подання позову) уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, звільнена від сплати судового збору.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 №719-VII встановлено, що розмірі мінімальної заробітної плати з 1 січня 2014 року 1218 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,- у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 49 ГПК України, ст.ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи мінімальний розмір заробітної плати у 2014 році - 1 218 грн., судовий збір в сумі 73 080 грн. покладається на Відповідача та підлягає стягненню в дохід державного бюджету України.

Керуючись статтями ст. 1, ч. 3 ст. 17, ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Малого приватного підприємства "ВК ІМПЕКС" (43023, Волинська область, м. Луцьк, вул. Єршова, 1, код 21751236) на користь Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» (02100, м. Київ, бульвар Верховної ради, 7, код 21574573) 9 707 831 (девять мільйонів сімсот сім тисяч вісімсот тридцять один) долар США 47 центів заборгованості по поверненню кредитних коштів за кредитним договором від 29.03.2013 року № 1-0021/13/30-KL та 630 334 (шістсот тридцять тисяч триста тридцять чотири) долари США 88 центів простроченої заборгованості за нарахованими процентами, що разом еквівалентно 195 256 947, 85 грн.

2. Стягнути з Малого приватного підприємства "ВК ІМПЕКС" (43023, Волинська область, м. Луцьк, вул. Єршова, 1, код 21751236) в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн.

3. В частині стягнення з Малого приватного підприємства "ВК ІМПЕКС" пені у позові відмовити.

4. Припинити провадження у справі в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕТЕРУС".

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 12.10.2015 року.

Головуючий суддя Гудзенко Я.О.

Судді Горплюк А.М.

ОСОБА_3