номер провадження справи 22/28/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.10.2015 Справа № 908/666/15-г

Суддя Алейникова Т.Г., розглянувши скаргу у відкритому судовому засіданні Товариства з обмеженою відповідальністю Азовмотор на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області у справі,

за позовом: Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль в особі Запорізької обласної дирекції АТ ОСОБА_1 Аваль (69063, м. Запоріжжя, вул. Тургенєва, 29, скорочено ПАТ ОСОБА_1 Аваль в особі Запорізької обласної дирекції АТ ОСОБА_1 Аваль)

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю Автогалс (83049, м. Донецьк, вул. Воїнська, буд. 36, скорочено ТОВ Автогалс);

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю Автовінд (91047, м. Луганськ, вул. Оборонна, буд. 44Б, скорочено ТОВ Автовінд);

до відповідача 3: Товариства з обмеженою відповідальністю Донлекс (83049, м. Донецьк, вул. Воїнська, буд. 36, скорочено ТОВ Донлекс);

до відповідача 4: Товариства з обмеженою відповідальністю Азовмотор (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Червонофлотська, буд. 204, скорочено ТОВ Азовмотор);

про стягнення 9477445,53 грн.

Представники сторін:

Від позивача не зявився;

Від відповідача 1,2,3,4 не зявилися;

Від ВДВС не зявився.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Азовмотор зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області у справі № 908/666/15-г.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 31.03.2015 р. у справі № 908/666/15-г позовні вимоги було задоволено у повному обсязі.

17.04.2015 р. на виконання даного рішення видано відповідний наказ.

У звязку із закінченням терміну повноважень судді-доповідача по справі ОСОБА_2, відповідно до положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р., протоколом автоматичного розподілу справи між суддями від 18.09.2015 р., розгляд скарги по справі № 908/666/15-г передано на розгляд судді Алейниковій Т.Г.

Ухвалою суд прийняв скаргу до розгляду та призначив судове засідання на 30.09.2015 р. о 10 год. 40 хв.

Представники сторін у судове засідання 30.09.2015 р. не зявились. Відповідачі та представник ВДВС відзивів та клопотань на адресу суду не надали. Від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду скарги.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що незявлення в судове засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, є підставою для відкладення розгляду справи в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

У звязку із неявкою сторін у судове засідання, ненадання відзивів на скаргу, беручи до уваги клопотання позивача стосовно відкладення розгляду скарги, судом було відкладено розгляд скарги на 15.10. 2015 р. о 09:40 год.

Представники сторін в судове засідання 15.10.2015 р. не зявилися, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Представник ВДВС на адресу суду направив заперечення на скаргу від 23.09.2015 р. № 26, в якому просив суд відмовити в задоволенні скарги та розглядати скаргу без їхньої участі.

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши скаргу, суд встановив:

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 13 Закону України Про державну виконавчу службу, частиною третьою статті 6, частиною першою статті 12, статтею 82 Закону України Про виконавче провадження. Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців. Подання скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби в порядку ст. 121-2 ГПК України має на меті відновлення порушеного права сторони виконавчого провадження. У відповідності до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Крім того, як передбачено ч. 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В обґрунтування своєї скарги позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Азовмотор» (далі - ТОВ «Азовмотор») отримало 22.09.2015 р. лист № 225/5-1511/3399 від 14.09.2015 р. від Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області додатком до якого була постанова Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 14.09.2015 р. про арешт коштів боржника.

Зазначеною постановою накладено арешт, в тому числі, на рахунок зі спеціальним режимом використання №0400, відкритий у ПАТ «УкрСиббанк» МФО 351005 та на рахунок №0401, відкритий у ПАТ «УкрСиббанк» МФО 351005, що призначений на виплату заробітної плати робітникам ТОВ «Азовмотор».

Спеціалізований рахунок №0400 є рахунком Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, на якому обліковуються кошти, які надійшли ТОВ «Азовмотор» від Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності для виплати коштів працівникам ТОВ «Азовмотор». На підтвердження цього боржником було надано належним чином засвідчені копії виписки з банку від 16.12.2014 р., з якої вбачається надходження фінансування для надання застрахованим особам матеріального забезпечення на спеціалізований рахунок. Крім того, статус вказаного рахунку вбачається безпосередньо із заяв-розрахунків, які подаються ТОВ «Азовмотор» до Маріупольського обласного відділення Фонду соціального страхування з метою здійснення фінансування застрахованих осіб.

В ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

В ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується та мають право на заробітну плату. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Скаржник стверджує, що арешт вказаних рахунків порушує права та охоронювані законом інтереси працівників ТОВ «Азовмотор», які обмежені у праві на отримання коштів зі спеціального рахунку та позбавлені права на отримання належної їм заробітної плати.

Господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Статтею 11 Закону України Про виконавче провадження передбачені права та обовязки державного виконавця. Аналіз зазначеної норми свідчить, що виконання державним виконавцем обовязків, які визначені законом, будуть вважитися належними у разі вжиття останнім всіх необхідних заходів для повного виконання виконавчого документа (наказу господарського суду) в установлені законом строки. Законодавець покладає на державного виконавця коло обовязків та надає йому права, які мають бути застосовані державним виконавцем для повного виконання, в даному випадку, рішення господарського суду, тобто державний виконавець повинен вжити всі можливі та необхідні заходи, які встановлені Законом України Про виконавче провадження для примусового виконання виконавчого документу. Закон України Про виконавче провадження зобовязує державного виконавця вчиняти дії у певній послідовності для задоволення вимог стягувача та дотримання прав боржника, тобто, виконавче провадження має послідовні стадії виконання виконавчого документу і порушувати цей порядок незаконно.

В статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-ХІV закріплено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок оскарження дій чи бездіяльності органів Державної виконавчої служби передбачений ст. 121-2 ПІК України, відповідно до частини 1 якої скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

В п. 9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» закріплено, що за змістом цієї статті ГПК скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об'єктивні обставини, як-от звільнення судді, його захворювання, перебування у відпустці тощо). Оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 121-2 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів.

Виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу, тому господарські суди не повинні порушувати нове провадження за скаргою на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби. У зв'язку з цим відповідна скарга не підлягає оплаті судовим збором (п.9.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»). Скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності -зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в пунктах 3-5 частини сьомої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" (п. 9.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

Відкриття виконавчого провадження - це стадія, яка полягає у діях державного виконавця, що спрямовані на визначення підстав для відкриття виконавчого провадження.

Питання про відкриття виконавчого провадження вирішує державний виконавець у триденний строк із моменту звернення із заявою про виконання або надходження виконавчого документу від суду. У такому разі державний виконавець відкриває провадження не пізніше наступного дня після одержання виконавчого документа і в той самий день проводить виконавчі дії. При винесені постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання боржником рішення суду; попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних із провадженням виконавчих дій; за заявою стягувача державний виконавець має право накласти арешт на майно боржника та оголосити заборону на його відчуження, одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника.

Підготовка до примусового виконання - це дії державного виконавця, спрямовані на встановлення місця знаходження (проживання) боржника, наявності рухомого або нерухомого майна, грошових коштів в установах банків, пропозиції виконати рішення добровільно, створення умов для подальшого виконання виконавчого документу. Мета цієї стадії - створити належні умови для своєчасного й ефективного виконання документів, що надійшли до державного виконавця, а також забезпечити умови для добровільного виконання рішення боржником.

Примусове виконання (застосування заходів примусового виконання рішення) - це вжиття державним виконавцем заходів щодо реалізації припису юрисдикційного акта способами, які визначено законом, із покладанням на боржника виконавчого збору та інших витрат, пов'язаних із виконанням.

Закінчення виконавчого провадження - це дія державного виконавця, що полягає у завершенні проведення виконавчих дій у певному виконавчому провадженні, за певним виконавчим документом. Підстави закінчення виконавчого провадження визначено у ст. 49 Закону України Про виконавче провадження.

Законодавець покладає на державного виконавця коло обов'язків та надає йому права, які мають бути застосовані державним виконавцем для повного виконання, в даному випадку, рішення господарського суду, тобто державний виконавець повинен вжити всі можливі та необхідні заходи, які встановлені Законом України Про виконавче провадження, для примусового виконання виконавчого документу.

Тобто, Закон України Про виконавче провадження зобов'язує державного виконавця вчиняти виконавчі дії у певній послідовності для задоволення вимог стягувача та дотримання прав боржника.

Згідно з п.п. 1. п. 1 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 25 зазначеного Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частиною 5 вказаної статті встановлено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Частиною 1 ст. 31 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги зазначені обставини та норми права, суд враховує доводи скаржника про неправомірність дій державного виконавця.

Отже, дії вчинені державним виконавцем, не відповідають положенням Закону України Про виконавче провадження та нормативно-правовим актам Кабінету Міністрів України і Міністерства юстиції України.

Таким чином, вимоги скаржника про визнання незаконною (недійсною) та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 14.09.2015 р. про арешт коштів боржника та скасування арешту коштів на рахунках ТОВ «Азовмотор» зі спеціальним режимом використання № 0400, відкритий у ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005 та №0401, відкритий у ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005, що призначений на виплату заробітної плати робітникам ТОВ «Азовмотор» задовольнити.

На підставі викладеного, Закону України Про виконавче провадження, керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю Азовмотор на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області у справі у справі № 908/666/15-г.

Визнати незаконною (недійсною) та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 14.09.2015 р. про арешт коштів боржника.

Скасувати арешт коштів на рахунках ТОВ «Азовмотор» зі спеціальним режимом використання №0400, відкритий у ПАТ «УкрСиббанк» МФО 351005 та №0401, відкритий у ПАТ «УкрСиббанк» МФО 351005, що призначений на виплату заробітної плати робітникам ТОВ «Азовмотор».

Копію ухали направити сторонам у справі та управлінню державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень.

Суддя Т. Г. Алейникова