ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2015 р. Справа № 926/616/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Мирутенко О.Л.

Якімець Г.Г.

розглянувши апеляційні скарги Чернівецької міської ради за вих. № 0/101-8-2692/2 від 17.07.2015р. (вх. № ЛАГС 01-05/3356/15 від 23.07.2015р.) та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі ФОП ОСОБА_2.), б/н від 29.06.2015р. (вх. № ЛАГС 01-05/3354/15 від 23.07.2015р.)

на рішення господарського суду Чернівецької області від 17.06.2015р.

у справі № 926/616/15

за позовом: прокурора міста Чернівці, м. Чернівці

до відповідача-1: Чернівецької міської ради, м. Чернівці

до відповідача-2: ФОП ОСОБА_2, м. Чернівці

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3, м. Чернівці

про визнання незаконним рішення сесії, визнання недійсним договору оренди землі,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Яворський Я.Т. - прокурор;

від відповідача-1: Юзьків М.І - представник (довіреність №01/02-18/603 від 02.06.2014р.);

від відповідача-2: ОСОБА_6 - представник (довіреність б/н від 27.04.2015р.);

від третьої особи: не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 17.06.2015р. у справі № 926/616/15 (суддя Проскурняк О.Г.) позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним п. 13 рішення 61 сесії Чернівецької міської ради VI скликання №1528 від 27.02.2015р. "Про розгляд звернень юридичних осіб і підприємців щодо надання земельних ділянок в оренду, поновлення договорів оренди землі, визнання такими що втратили чинність та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань". Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки № 935 від 17.03.2015р., укладеного між Чернівецькою міською радою та ФОП ОСОБА_2 про передачу в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_3. Зобов'язано ФОП ОСОБА_2 звільнити та повернути Чернівецькій міській раді у трьохденний термін з моменту набрання рішення законної сили, земельну ділянку по АДРЕСА_2, розміром 0,0850 га, кадастровий номер НОМЕР_3, в стані не гіршому ніж на момент укладення договору оренди. Стягнуто з Чернівецької міської ради в дохід державного бюджету судовий збір у сумі 1218,00 грн. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 в дохід державного бюджету судовий збір у сумі 1218,00 грн.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення 61 сесії Чернівецької міської ради VI скликання (п. 13) № 1528 від 27.02.2015р. прийняте з порушенням норм Земельного кодексу України, зокрема не було дотримано порядку передачі земельних ділянок в оренду шляхом проведення земельних торгів. Відтак, договір оренди землі № 9352 від 17.03.2015р., укладений на підставі вищенаведеного неправомірного рішення Чернівецької міської ради також є недійсним.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ФОП ОСОБА_2 та Чернівецькою міською радою подано апеляційні скарги, в яких вказують, що оскаржуване рішення господарського суду Чернівецької області прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, просять його скасувати та відмовити в задоволені позовних вимог прокурора міста Чернівці. Зокрема, скаржники зазначають, що судом першої інстанції не надано належної оцінки рішенню господарського суду Чернівецької області від 18.12.20102р. у справі № 5027/798/2012 як преюдиційному факту. Також скаржники вважають, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки рішення Чернівецької міської ради від 26.07.2012р. № 575 не було предметом спору у даній справі, а суд йому надав оцінку. Звертають також увагу на те, що господарським судом проігноровано вимоги статті 207 ГПК України щодо суб»єктів на вимогу яких суд може визнати господарське зобов»язання недійсним.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2015р. справу № 926/616/15 розподілено до розгляду судді - доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. - головуючий суддя, Гнатюк Г.М. та Мирутенко О.Л.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 27.07.2015р. поновлено строк на подання апеляційної скарги ФОП ОСОБА_2, прийнято її до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.08.2015р.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 27.07.2015р. поновлено строк на подання апеляційної скарги Чернівецької міської ради, прийнято її до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.08.2015р.

Розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 20.08.2015р., у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Мирутенка О.Л. в склад колегії суддів замість судді Мирутенка О.Л. введено суддю Якімець Г.Г.

Ухвалою суду від 20.08.2015р. об'єднано апеляційні скарги в одне провадження, розгляд справи відкладено на 17.09.2015р.

У зв'язку з перебуванням у відпустці судді Гнатюк Г.М., розпорядженням голови суду від 17.09.2015р. внесено зміни в склад колегії суддів для розгляду справи № 926/616/15, замість судді Гнатюк Г.М. введено суддю Данко Л.С.

17.09.2015р. в судовому засіданні оголошено перерву до 15.10.2015р., про що сторони були повідомлені під розписку.

У зв'язку із занятістю судді Данко Л.С. в іншому судовому засіданні, розпорядженням голови суду від 15.10.2015р. внесено зміни в склад колегії суддів по розгляду справи № 926/616/15, замість судді Данко Л.С. введено суддю Мирутенко О.Л.

В судовому засіданні представник Чернівецької міської ради підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просить рішення місцевого господарського суду від 17.06.2015р. скасувати та прийняти постанову, якою відмовити прокурору міста Чернівці в задоволенні позовних вимог.

Представник ФОП ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та поясненні (зареєстроване в канцелярії суду за вх. № 01-04/6480/15 від 15.10.2015р.), просить рішення місцевого господарського суду від 17.06.2015р. скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти доводів скаржників, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням Чернівецької міської ради від 12.07.2007р. № 354 "Про надання в оренду суб'єктам підприємницької діяльності дозволів на складання, затвердження проектів відведення земельних ділянок в оренду для влаштування літніх майданчиків та відміну раніше прийнятих рішень", пунктом 1 надано дозвіл на складання проектів відведення земельних ділянок в оренду для влаштування літніх майданчиків згідно з додатком 1 (а.с. 54).

Пунктом 1 додатку 1 до рішення № 354 "Список осіб, яким надається дозвіл на складання проектів відведення земельних ділянок в оренду для влаштування літніх майданчиків" надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 площею 0,0850 га, приватному підприємцю ОСОБА_3 для влаштування літнього майданчика та парковки автомобілів (а.с. 55).

Рішенням Чернівецької міської ради від 27.11.2008р. № 742 "Про надання в оренду суб'єктам підприємницької діяльності земельних ділянок для влаштування літніх майданчиків та внесення змін в раніше прийняті рішення", а саме п. 2: затверджено проект відведення та надано підприємцю ОСОБА_3 (іден. номер НОМЕР_1), який зареєстрований на АДРЕСА_1 земельну ділянку на АДРЕСА_2 площею 0,0850 га в оренду на 2 роки для влаштування літнього майданчика та парковки автомобілів (підстава: рішення 18 сесії міської ради V скликання від 12.07.2007р. № 354 (дод.1 пункт 1) (а.с. 56).

На основі вищевказаних рішень 29.12.2008р. між Чернівецькою міською радою (орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_3 (орендар) укладено договір оренди землі № 5521, відповідно до умов якого передано земельну ділянку загальною площею 0,0850 га. строком на один рік та одинадцять місяців, тобто - по 27.11. 2010р. включно (а.с. 57-58).

Рішенням Чернівецької міської ради від 26.07.2012р. № 575 "Про надання підприємцям дозволу на реконструкцію, складання проектів відведення земельних ділянок та внесення змін до окремих рішень" (а.с 24), а саме п.2 вирішено внести зміни до п. 1 додатка 1 до рішення міської ради від 12.07.2007р. № 354 "Про надання суб'єктам підприємницької діяльності дозволів на складання, затвердження проектів відведення земельних ділянок в оренду для влаштування літніх майданчиків та відміну раніше прийнятих рішень" щодо надання підприємцю ОСОБА_3 дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки за рахунок земель запасу міста в оренду до 01.01.2010р. для влаштування літнього майданчика та парковки автомобілів на земельній ділянці площею 0,0850 га на АДРЕСА_2, а саме: в графі 2 слова "ОСОБА_3 (ідент. номер НОМЕР_1)"замінити словами "ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2)"; в графі 3 слова "АДРЕСА_1"замінити словами "АДРЕСА_1" та в графі 7 слова "оренда до 01.01.2010р. "замінити словами "оренда до 01.01.2015" (підстава: заява ОСОБА_2, зареєстрована 18.06.2012р. за №П-107/2, акт вибору земельної ділянки від 03.10.2011р. ескізна пропозиція).

Згідно з п. 2.1. рішення № 575 визнано припиненим договір оренди землі від 29.12.2008р. № 5521 на земельну ділянку площею 0,0850га на АДРЕСА_2 в зв'язку з закінченням терміну дії договору земельної ділянки.

Підприємцю ОСОБА_2 звернутися в ліцензовану проектну організацію для виготовлення проекту відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 в оренду (п. 2.1.1. рішення)

Пунктом 2.1.2. рішення зобов'язано ОСОБА_2 сплатити заборгованість з орендної плати за користування ОСОБА_3 земельною ділянкою площею 0,0850га на АДРЕСА_2.

Рішення набирає чинності за умови сплати заборгованості по одноразовому внеску в сумі 28305,22 грн. (двадцять вісім тисяч триста п'ять грн. двадцять дві коп.) на розвиток соціально-культурної інфраструктури м. Чернівців згідно з договором оренди землі від 29.12.2008р. № 5521." (п. 2.1.3 рішення).

Таким чином, з наведеного вбачається, що договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_3 діяв в період з 29.12.2008р. до 26.07.2012р.

Рішенням Чернівецької міської ради від 27.09.2012 р. №622 "Про поновлення договорів оренди землі для обслуговування літніх майданчиків та визнання такими, що втратили чинність, окремих пунктів рішень" (а.с. 16) вирішено:

"2. Визнати таким, що втратив чинність, пункт 2 рішення міської ради від 27.11.2008р. №742 "Про надання в оренду суб'єктам підприємницької діяльності земельних ділянок для влаштування літніх майданчиків та внесення змін в раніше прийняті рішення" в частині надання підприємцю ОСОБА_3 земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2, площею 0,0850га в оренду на 2 роки (до 27.11.2010р.) для влаштування літнього майданчика та парковки автомобілів та визнати припиненим договір оренди землі від 29.12.2008р. № 5521, укладений між міською радою і ОСОБА_3, у зв'язку з закінченням терміну оренди земельної ділянки.

2.1. Зобов'язати ОСОБА_3 земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2, площею 0,0850 га впродовж 60 календарних днів з дня отримання листа-повідомлення привести у належний стан, звільнити та передати міській раді по акту приймання-передавання.

2.2. Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради до 20.10.2012р. направити:

2.2.1. ОСОБА_3 лист-повідомлення.

2.2.2. Лист Державній інспекції сільського господарства в Чернівецькій області щодо проведення державного контролю за використанням земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2, площею 0,0850га.

2.3. Управлінню містобудування та архітектури департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради підготувати документи для продажу на аукціоні земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2, площею 0,0850 га".

Проте, рішенням господарського суду Чернівецької області від 18.12.2012р. у справі № 5027/798/2012 (а.с. 65-67) визнано незаконним та скасовано вищезазначене рішення Чернівецької міської ради від 27.09.2012р. № 622. "Про поновлення договорів оренди землі для обслуговування літніх майданчиків та визнання такими, що втратили чинність, окремих пунктів рішень", зокрема, пункти 2, 2.1, 2.2, 2.3, що стосуються спірної земельної ділянки. Вказане рішення ніким не оскаржувалося та набрало законної сили.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що чинним залишилося лише рішення Чернівецької міської ради від 26.07.2012р. № 575 "Про надання підприємцям дозволу на реконструкцію, складання проектів відведення земельних ділянок та внесення змін до окремих рішень".

27.02.2015р. Чернівецькою міською радою прийнято рішення № 1528 "Про розгляд звернень юридичних осіб і підприємців щодо надання земельних ділянок в оренду, поновлення договорів оренди землі, визнання такими що втратили чинність, та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань" (а.с. 68). Відповідно до п. 13 даного рішення підприємцю ОСОБА_2 надано земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2, площею 0,0850га (кадастровий номер НОМЕР_3), в оренду терміном на 5 (п'ять) років, для влаштування літнього майданчика та парковки автомобілів (код 03.07).

17.03.2015р. між Чернівецькою міською радою (орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар) укладено договір оренди землі № 9352.

У зв'язку з тим, що прокурор міста Чернівців вважає незаконним рішення Чернівецької міської ради від 27.02.2015р. № 1528 та недійсним договір оренди землі, тому заявив позов до Чернівецької міської ради та ФОП ОСОБА_2 про визнання їх незаконними та скасування.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Відповідно до ст.1 ГПК України підприємства, установи та організації мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюванних прав і охоронюваних законом інтересів.

Господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві (ст. 2 ГПК України).

Згідно ч.2 ст.21 ГПК України позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

З вищенаведеного вбачається, що правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, прокурор та юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, щодо регулювання земельних відносин є прийняття рішення сесії на пленарному засіданні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України при реалізації даних повноважень органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Як зазначалося вище, Чернівецька міська рада, прийнявши рішення № 354 від 12.07.2007р., № 742 від 27.11.2008р. та уклавши договір оренди земельної ділянки від 29.12.2008р. надала в оренду приватному підприємцю ОСОБА_3 для влаштування літнього майданчика та парковки автомобілів земельну ділянку по АДРЕСА_2, площею 0,0850 га.

В подальшому, рішенням Чернівецької міської ради від 26.07.2012р. № 575 було внесено зміни в рішення від 12.07.2007р. № 354 та замінено орендаря ОСОБА_3 на нового орендаря - ОСОБА_2, термін, на який було надано в оренду земельну ділянку останньому продовжено до 01.01.2015р., а з ОСОБА_3 припинено договір оренди землі від 29.12.2008р.. Тобто, ОСОБА_2, як новому орендарю, в період з 26.07.2012 р. до 01.01.2015 р. необхідно було виготовити проект землеустрою, затвердити його, укласти новий договір оренди з терміном дії до 01.01.2015р.

У відповідності до ч. 1 ст.34 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998р., № 161-XIV, у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ні третьою особою - ОСОБА_3 не виконано вимог ч. 1 ст.34 Закону України "Про оренду землі", ні відповідачем -2 не було дотримано вимог чинного законодавства.

Окрім того, щодо законності рішення Чернівецької міської ради від 26.07.2012р. № 575 суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 4 ГПК України визначено, що господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України. Це означає, що господарський суд застосовує лише ті акти, які прийняті у встановленому порядку і в межах компетенції відповідних органів. Сама по собі чинність відповідного акта на час вирішення спору господарським судом не зобов»язує останнього керуватися цим актом, якщо він не відповідає чинному законодавству.

Станом на момент прийняття рішення Чернівецькою міською радою від 12.07.2007р. № 354 пунктом 1 додатку 1 до якого було надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 площею 0,0850 га, приватному підприємцю ОСОБА_3 для влаштування літнього майданчика та парковки автомобілів, Земельним кодексом України не було передбачено передачі в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній чи комунальній власності за результатами проведення земельних торгів.

16.08.2008р. Законом України № 509-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву», статтю 124 Земельного кодексу України викладено в новій редакції, зокрема пункт 2: Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення Чернівецької міської ради № 575 від 26.07.2012р. прийняте з порушенням норм чинного законодавства, оскільки Чернівецька міська рада не вправі була змінювати орендаря без проведення земельних торгів, відтак, суд першої інстанції вірно встановив, що вказане рішення не підлягає застосуванню.

В подальшому, лише 27.02.2015р. Чернівецькою міською радою прийнято рішення № 1528 "Про розгляд звернень юридичних осіб і підприємців щодо надання земельних ділянок в оренду, поновлення договорів оренди землі, визнання такими що втратили чинність, та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань" (а.с. 68). Відповідно до п. 13 даного рішення підприємцю ОСОБА_2 надано земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2, площею 0,0850га (кадастровий номер НОМЕР_3), в оренду терміном на 5 (п'ять) років, для влаштування літнього майданчика та парковки автомобілів (код 03.07). Підставою надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 є його заява, датована 25.11.2014р. Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Чернівецька міська рада прийняла оскаржуване рішення про надання ОСОБА_2 в оренду земельної ділянки , а не про поновлення договору оренди землі.

17.03.2015р. між Чернівецькою міською радою (орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар) укладено договір оренди землі № 9352.

Відповідно до п.1.1. договору оренди предметом даного договору є правовідносини, котрі виникли на підставі рішення 61 сесії Чернівецької міської ради VІ скликання від 27 лютого 2015р. № 1528, згідно з яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для влаштування літнього майданчика та парковки автомобілів, яка знаходиться у АДРЕСА_2.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2., 3.1 даного договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0850 га, строком на п'ять років, з кадастровим номером НОМЕР_3.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки; передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою ст. 134 цього Кодексу; передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою ст. 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому ст. 123 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 134 ЗК України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 ЗК України, земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів; продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених ч. 2 і ч. 3 ст. 134 цього Кодексу.

У відповідності до статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Наведене свідчить про те, що передумовою для визнання недійсним акта (рішення) є як невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, так і порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

З огляду на викладене, Львівський апеляційний господарський суд погоджується з місцевим господарським судом, що земельна ділянка по АДРЕСА_2 площею 0,0850 га. повинна надаватись в оренду виключно на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування на конкурентних засадах (земельних торгах) у формі аукціону. Проте, Чернівецька міська рада в порушення зазначених норм Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України - порядку передачі земельних ділянок в оренду, недотримання обов'язковості продажу земельних ділянок на конкурентних засадах (земельних торгах), не проведення земельних торгів, прийняла неправомірне рішення № 1528 від 27.02.2015р щодо надання відповідачу-2. в оренду земельної ділянки.

Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013р. №11, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Таким чином, договір оренди землі № 9352 від 17.03.2015р. укладений на підставі неправомірних рішень Чернівецької міської ради, відтак, місцевий господарський суд визнав даний договір недійсним та зобов'язав ФОП ОСОБА_2, звільнити та повернути Чернівецькій міській раді у трьохденний термін з моменту набрання рішення законної сили, земельну ділянку по АДРЕСА_2, розміром 0,0850 га, кадастровий номер НОМЕР_3, в стані не гіршому ніж на момент укладення договору оренди.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим та безпідставним покликання скаржника на рішення господарського суду Чернівецької області від 18.12.2012р. у справі № 5027/798/2012, як на преюдиційний факт , яким було визнано незаконним та скасовано рішення Чернівецької міської ради від 27.09.2012р. № 622 "Про поновлення договорів оренди землі для обслуговування літніх майданчиків та визнання такими, що втратили чинність, окремих пунктів рішень".

Щодо твердження скаржників про те, що прокурором при поданні позовної заяви не було подано обґрунтування в розумінні ст. 2 ГПК України того, в чому полягає порушення інтересів держави у спірних правовідносинах, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 36-1 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави (ч.3 ст. 36-1 вказаного Закону).

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частиною 3 згаданої статті передбачено, що у позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999р. у справі №1-1/99 з урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Інтереси держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Відповідно до статей 1 та 2 Господарського процесуального кодексу України прокурор має право звернутися до суду за захистом порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів держави, що відповідає також положенням статей 15 та 16 Цивільного кодексу України щодо підстав судового захисту порушеного, невизнаного чи оспорюваного права особи, зокрема, шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, визнання договору недійсним.

У випадку, коли судом не встановлено порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, це є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Відтак, при зверненні з позовом у даній справі прокурором доведено наявність порушеного права або охоронюваного законом інтересу держави у зв'язку з прийняттям Чернівецькою міською радою оскаржуваного рішення та подальшого укладення на його підставі договору оренди земельної ділянки.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що позов заявлено прокурором міста Чернівці в межах наданих йому законодавством повноважень.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, скаржниками всупереч вищенаведеній нормі права, не подано доказів, які спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним, обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Чернівецької області від 17.06.2015р. у справі № 926/616/15 залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до господарського суду Чернівецької області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Мирутенко О.Л.

Якімець Г.Г.