РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2015Справа №910/19874/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

про стягнення 50 000,00 грн.

за участю представників:

від позивача:Приходько Л.В.- представник за довіреністю б/н від 07.08.2015 р. Конюшко Д.Б.- представник за довіреністю б/н від 30.07.2015 р. Пашун А.С.- представник за довіреністю б/н від 30.07.2015 р.
від відповідача:не з'явився

встановив :

До господарського суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Автомобільна компанія "Укртранс" з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про стягнення 50 000,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.02.2014 р. сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль "Рено", державний реєстраційний номер АА 6426 СВ, який належить позивачу, а цивільно-правова відповідальність винної особи за вказаною подією була застрахована за договором обов'язкового страхування у ПрАТ "Страхова група "ТАС" (Поліс АС/3574647), отже, останній має сплатити страхове відшкодування позивачу у сумі 50 000,00 грн.

У позові Публічне акціонерне товариство "Автомобільна компанія "Укртранс" просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн.

У судовому засіданні представники позивача підтримали та обґрунтували позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, у минулому судовому засіданні проти позову заперечив, вказав, що позивач пропустив строк, передбачений законом для подачі заяви на страхове відшкодування, а тому підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.04.2014 р. між власником автомобіля "ВАЗ-2108", державний реєстраційний номер 29561 ВО Семерей Ю.М. та Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, автомобіля "ВАЗ-2108", державний реєстраційний номер 29561 ВО (Поліс АС/3574647). Строк дії даного полісу визначений з 22.02.2014 р. по 21.02.2015 р.

Також встановлено, що 28.02.2014 р. на автодорозі Ковель-Київ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Рено", державний реєстраційний номер АА 6426 СВ, що належить позивачу - ПАТ "Автомобільна компанія "Укртранс", під керуванням Кобилько Ю.Г. та автомобіля "ВАЗ-2108", державний реєстраційний номер 29561 ВО, під керуванням Пуся М.Г., застрахованого у відповідача, внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб, що належить позивачу.

04.03.2014 р. водій пошкодженого транспортного засобу Кобилько Ю.Г. повідомив ПрАТ "Страхова група "ТАС" про настання вказаного страхового випадку.

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 26.03.2014 р. у справі № 163/661/14-п водія автомобіля "ВАЗ-2108", державний реєстраційний номер 29561 ВО, Пуся М.Г. було визнано винним у скоєнні вказаної ДТП і притягнуто його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що 31.03.2014 р. позивачем був здійснений відновлювальний ремонт автомобіля "Рено", державний реєстраційний номер АА 6426 СВ, на суму 50 737,10 грн., про що свідчить акт виконаних робіт № 401399.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як встановлено судом, отримавши від потерпілої особи повідомлення про настання страхового випадку, але не отримавши заяви на виплату страхового відшкодування, 21.11.2014 р. ПрАТ "Страхова група "ТАС" направило на адресу позивача лист № 01-14/1003 з проханням надати документи, необхідні для врегулювання страхового випадку, зокрема, заяву про виплату страхового відшкодування із зазначенням реквізитів отримувача та постанову суду про притягнення винної особи у скоєнні ДТП до адміністративної відповідальності. Однак, вказаний лист позивачем був залишений без відповіді.

Лише 03.04.2015 р. позивач звернувся до відповідача із заявою № 146 про виплату страхового віддшкодування у сумі 50 000,00 грн. Також із цією вимогою позивач направив постанову Любомльського районного суду Волинської області від 26.03.2014 р. у справі № 163/661/14-п про визнання Пуся М.Г. винною особою у скоєнні ДТП.

Розглянувши цю заяву відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, у зв'язку з неподанням страхувальником заяви про страхове відшкодування впродовж одного року відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Позивач вважає такі дії неправомірними та просить суд стягнути на його користь страхове відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 22.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Згідно з п. 37.1.4 ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто наведена норма визначає підставу для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування страхувальнику в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж встановлених строків. Аналогічні положення зазначені у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 р. у справі № 910/9494/14.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 3 ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 991 Цивільного кодексу України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі наявності інших підстав, встановлених законом.

Отже, суд вважає, що відповідач правомірно відмовив страхувальнику у виплаті страхового відшкодування, оскільки його дії узгоджуються з наведеними вище нормами чинного законодавства.

Пояснення позивача про те, що заява на виплату страхового відшкодування була ним подана з порушенням передбаченого законом строку по тій причині, що у нього була відсутня постанова суду про притягнення винної у ДТП особи до відповідальності, суд відхиляє, оскільки дана обставина не є умовою, з якою пов'язується перебіг однорічного строку для подачі заяви на виплату відшкодування, а також не є відкладальною умовою договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для виплати страхового відшкодування.

Також суд не приймає до уваги наявну у матеріалах справи заяву, підписану ПАТ "Автомобільна компанія "Укртранс" від 04.03.2014 р., оскільки ця заява страховику не подавалась і відповідач про неї дізнався під час розгляду справи у суді. Про вказане свідчать також лист ПрАТ "Страхова група "ТАС" № 01-14/1003 від 21.11.2014 р. та вимога ПАТ "Автомобільна компанія "Укртранс" № 146 від 03.04.2015 р.

Крім того, повідомлення про настання ДТП, на яке вказував позивач, як на завчасну заяву про сплату страхового відшкодування, не може бути належним способом на звернення за виплатою такого відшкодування.

За таких обставин, оскільки позивач не подав заяву про виплату страхового відшкодування протягом року з дати ДТП у передбачений законом строк, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс" до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про стягнення 50 000,00 грн. відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 5 жовтня 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 12 жовтня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна