Господарський суд Чернігівської області
====================================================================================================================================================================
"19" жовтня 2015 року Справа № 927/1258/15
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Цимбал-Нарожної М.П., розглянувши матеріали справи
за позовом: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ЕГРЕС-АГРО
про стягнення 387150,50 грн.;
за участю представників сторін:
позивача: ОСОБА_2 довіреність № б/н від 07.10.2015 -представник;
відповідача: не зявився;
Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Чернігівської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Егрес Агро про стягнення заборгованості за договором про виконання сільськогосподарської роботи від 01.11.2014 № 01/11/14 в розмірі 387150,50 грн., де 263450,00 грн. сума заборгованості, 123700,50 грн. пеня.
Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 28.09.2015. порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 12.10.2015, після чого розгляд справи відкладався до 19.10.2015.
Відповідач в судові засідання не з'явився, представника не направив, відзив на позов не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
До початку судового розгляду справи через загальний відділ документального забезпечення Господарського суду Чернігівської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового розгляду справи у зв'язку із знаходженням представника відповідача на лікарняному.
Відповідно до статті 77 ГПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи в разі незявлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, неподання витребуваних доказів.
Представник позивача щодо поданого відповідачем клопотання про відкладення заперечує.
Вказане клопотання відповідача відхиляється судом, враховуючи наступне.
Так, пункт 3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 зазначає, що неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України.
Крім того, статтею 28 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представниками сторін у справі можуть бути як керівники підприємств та організацій так і інші особи, повноваження яких визначені законодавством та установчими документами, тобто коло осіб, які можуть здійснювати представництво в суді, чинним законодавством не обмежується.
В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (пункт 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі „Смірнова проти України").
З огляду на наведене, суд відхиляє клопотання відповідача про відкладення розгляду справи через необґрунтованість доводів (оскільки позивач мав право направити необмежену кількість повноважних представників у судове засідання) та неподання відповідних доказів, з урахуванням відсутності перешкод для розгляду справи по суті за наявними у справі доказами, а також з метою недопущення затягування вирішення спору.
Суд перейшов до розгляду спору по суті в судовому засіданні 19.10.2015.
Рішення приймається за наявними у справі матеріалами на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

01.11.2014 між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ Егрес-Агро укладено договір № 01/11/14 про виконання сільськогосподарської роботи (далі Договір).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

За юридичною природою вказаний Договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.1.1. підрядник зобов'язується за завданням замовника виконати сільськогосподарську роботу, що полягає в збиранні врожаю кукурудзи (далі робота), використовуючи комбайн марки CASE IH 8010. T07157 AH д.р.н. та комбайн марки CASE IH8010 д.н.р. Т 07156 АН, а замовник зобов'язується оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто.

П. 2.1. Договору зазначено про те, що виконати роботу Підрядник зобов'язується в строк з 01.11.2014 до 31.12.2014.

Позивач надав відповідачу послуги по збиранню врожаю кукурудзи в повному обсязі, що підтверджується актом здачі-прийняття виконаних робіт № ОУ-0000027 від 30.11.2014 на суму 393450,00грн., який підписаний повноважним представниками позивача та відповідача та скріплений печатками.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно п.1.2. Договору, зазначено, що ціна роботи становить 430,00 грн. без ПДВ за збирання 1 га. врожаю кукурудзи, що належить Замовнику. Орієнтовна площа земельних ділянок, на яких буде виконано роботу становить 915 га.

Позивачем надано суду рахунок фактуру № СФ 0000036 від 30.11.2014 про надання послуг по збиранню кукурудзи на суму 393450,00 грн.

Відповідно до п.3.1. Договору, по завершенню робіт за договором, Замовник зобов'язаний повністю розрахуватися з виконавцем протягом 30-ти банківських днів після підписання останнього акту про надання послуги.

Позивачем виконані умови Договору, а саме виконано роботи по збиранню врожаю кукурудзи за Договором на суму 393450,00 грн.

Відповідно до п. 2 ст. 530 ГПК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, позивачем було направлено відповідачу лист-претензію №б/н від 17.02.2015 з вимогами про сплату заборгованості до Договору в сумі 393450,00 грн..

Виходячи з викладеного, у відповідача виник обовязок щодо оплати наданих послуг перед позивачем за Договором.

Так, Відповідачем частково було сплачено заборгованість на суму 130 000,00 грн. що підтверджується виписками по рахунку № 5700 від 22.05.2015 на суму 20000,00 грн., № 5700 від 12.06.2015 на суму 30000,00 грн. та № 5700 від 14.07.2015 на суму 80 000,00 грн.

Крім того, сторонами був складний акт звірки розрахунків від 19.08.2015 підписаний сторонами, відповідно до якого заборгованість за договором складає 263450,00 грн.

Обовязок щодо оплати наданих послуг за Договором відповідачем не виконаний в повному обсязі, що є порушенням ст. ст. 525 ЦК України і ст.193 ГК України.

Отже відповідач свої зобовязання по оплаті наданих послуг не виконав, станом на час подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становила 263450,00грн..

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що факт наявності основного боргу у відповідача перед позивачем в сумі 263450,00грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем належним чином не спростований, а відтак, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 263450,00грн. основного боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.3 статті 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Також, частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідно до п. 4.4. Договору, при порушенні строків розрахунків за виконану роботу Замовник сплачує Підрядникові неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Так, договором встановлено про те, що по завершенню робіт за договором, Замовник зобов'язаний повністю розрахуватися з виконавцем протягом 30-ти банківських днів після підписання останнього акту про надання послуги.

Отже, враховуючи що відповідачем у вищезазначений строк, а саме до 17.01.2015 заборгованість за отримані за отримані послуги сплачена не була, а тому пеня повинна бути нарахована за 6 місяців, починаючи з 17.01.2015.

Позивач просить стягнути на його користь пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 14.01.2015 по 07.09.2015 в сумі 123700,00грн.

За перерахунком суду пеня має нараховуватись за період з 17.01.2015 по 17.07.2015 та складає 100110,75грн., нарахування якої відповідає вимогам норм матеріального права та умовам Договору та підлягає задоволенню і стягненню на користь позивача.

В іншій частині нарахованої позивачем пені слід відмовити.

Частиною 6 ст. 84 ГПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно ст.49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно статті 49 ГПК України та Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5453,41 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, ст.75, ст.82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Егрес-Агро» (16311, вул. Миру, 97, с. Горбове, Куликівський район, Чернігівська обл., р/р 669 у ПАТ КБ Фінансова ініціатива м. Київ, МФО 380054, ) на користь Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 (85107, вул. Советська, 1, м.Костянтинівка, Донецька обл., р/р5700 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, ІНП НОМЕР_1) 263450,00 грн. основного боргу, 100110,75 грн. пені, а всього 363560,75 грн., а також 5453,41 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна

Повний текст рішення підписано 20 жовтня 2015 року.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна