Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" жовтня 2015 р. Справа № 906/1200/15.

Господарський суд Житомирської області у складі:

cудді: Сікорської Н.А.

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2"

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 ОСОБА_2"

про стягнення 22275,00 доларів США

за участю представників:

позивача: ОСОБА_3 - довіреність №1-08/15 від 03.08.2015р.;

відповідача: ОСОБА_4 довіреність від 27.09.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач подав позов про стягнення з відповідача 20250,00 доларів США попередньої оплати, сплаченої на виконання умов контракту № EXP/0412/2014 від 04.12.2014 та 2025,00 дол. США неустойки за прострочення відвантаження товару.

Ухвалою господарського суду від 29.07.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 21.09.2015р.

Ухвалою господарського суду від 21.09.2015р. відкладено розгляд справи на 28.09.2015р.

Ухвалою господарського суду від 28.09.2015р. продовжено строк розгляду спору до 13.10.2015р. включно та відкладено розгляд справи на 12.10.2015р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та письмових поясненнях.

Представник відповідача підтримав клопотання про залишення позову без розгляду та припинення провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 11.09.2015р.

Вказав, що до п. 9 контракту, сторонами включено арбітражне застереження, відповідно до якого будь-які спори по контракту, які неможливо вирішити шляхом переговорів підлягають вирішенню в Міжнародному Комерційному арбітражному суді при ОСОБА_5 України (п. 1 статті 9 контракту).

Представник позивача щодо припинення провадження у справі на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України заперечив. Зазначив, що вимоги позивача ґрунтуються на підставі п. 2 ст. 693 ЦК України, а не на умовах контракту.

Вказав, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав. Вважає, що звернення до третейського суду на підставі третейської угоди, укладеної до виникнення спірних правовідносин, у даному випадку - третейського застереження, не є обов'язком особи, а її правом, яким вона може користуватись на власний розсуд. За таких обставин, вважає, що спір підлягає розгляду господарським судом Житомирської області (а.с. 47-48).

Заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов до висновку щодо припинення провадження у справі на підставі п.1 ст. 80 ГПК України, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв'язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном, а також спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об'єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб'єктами права України.

Приписами статті 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" передбачено, що арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв'язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Арбітражна угода укладається в письмовій формі. Угода вважається укладеною в письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням інших засобів електрозв'язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, або шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, в яких одна із сторін стверджує наявність угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання в угоді на документ, що містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що угода укладена в письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною угоди (частина 2 статті 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж").

Як вбачається з матеріалів справи, 04.12.2014р. між ТОВ "ОСОБА_1 ОСОБА_2" (замовник) та ТОВ "ОСОБА_2 ОСОБА_2" (виконавець) укладено контракт № EXP/0412/2014, за умовами якого виконавець зобов'язався поставити горох колотий шліфований жовтий, а замовник зобов'язався оплатити вартість поставленого товару на умовах попередньої оплати.

Пунк 9 контракту містить арбітражне застереження, згідно якого, спори, що виникають по виконанню контракту, які неможливо вирішити шляхом переговорів, підлягають вирішенню в Міжнародному Комерційному арбітражному суді при ОСОБА_5 України.

Відповідно до п. 3 ст. 2 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 1958 рік) та ч. 1 ст. 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Матеріали справи не містять доказів того, що пункт 9 контракту сторонами змінювався, розривався чи визнавався в судовому порядку недійсним. Сторони в судовому засіданні також не наголошували про недійсність останнього.

Згідно з п. 18 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.03.2009 р. № 01-08/163 «Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України» наявність арбітражної угоди унеможливлює вирішення спору у господарському суді, оскільки сторони домовилися про вирішення спору іншим органом. З'ясування обставин, пов'язаних з недійсністю арбітражної угоди, втратою нею чинності або з неможливістю її виконання, може бути здійснене господарським судом лише за результатами судового розгляду, проведеного в установленому законом порядку. Тому за наявності арбітражної угоди суд не повинен відмовляти у прийнятті позовної заяви з посиланням на пункт 1 частини першої статті 62 Господарського процесуального кодексу України, але має прийняти її до розгляду, а в разі відсутності зазначених обставин - припинити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 80 названого Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, представником ТОВ "ОСОБА_2 ОСОБА_2" 11.09.2015р. до розгляду справи по суті подано клопотання про припинення провадження у справі відповідно до п. 1 ст. 80 ГПК України. Будь-яких пояснень та заяв щодо суті спору відповідач не подавав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

З огляду на викладене, враховуючи наявність арбітражного застереження в контракті та заяву відповідача про припинення провадження у справі, суд припиняє провадження у справі за п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

В порядку ч. 1 ст. 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», направити сторони до Міжнародного Комерційного арбітражного суду при ОСОБА_5 України.

Згідно п. 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатили за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

За таких обставин, судовий збір, сплачений платіжною квитанцією № 0.0.404320522.1 від 01.07.2015 р. в сумі 9355,50 грн. підлягає поверненню з Державного бюджету позивачу .

Керуючись ст.ст. 80, 86 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі припинити на підставі п.1 ст. 80 ГПК України.

2 Ухвалою господарського суду повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2" з Державного бюджету України 9355,50 грн. судового збору.

Суддя ОСОБА_6

Друк:

1 - в справу

2- позивачу (рек.з пов.)

3- відповідачу (10002, м. Житомир, вул. Ватутіна, 184 кім. 302) (рек. з пов)