УХВАЛА

20.10.2015Справа №910/1781/15-г
За позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" у м. Запоріжжі

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг"

2. Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ"

про стягнення заборгованості, -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Зуєва О.В. (представник за довіреністю №010-01/7024 від 03.09.2012р.);

від відповідача-1: не з'явились.

від відповідача-2: Лазор Я-Н.О (представник за довіреністю №75 від 18.05.2015р.).

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" у м. Запоріжжі (далі - АТ Укрексімбанк" в особі філії АТ "Укрексімбанк" у м. Запоріжжі) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг" (далі - ТОВ "КрАЗ Лізинг") та Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" (далі - ПАТ "АвтоКрАЗ") про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача кредитної заборгованості.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.04.2015 у справі №910/1781/15-г (суддя Лиськов М.О.) (з урахуванням ухвали господарського суду міста Києва від 30.04.2015 про виправлення описки) позов АТ Укрексімбанк" в особі філії АТ "Укрексімбанк" у м. Запоріжжі задоволено повністю. Стягнуто ТОВ "КрАЗ Лізинг" та ПАТ "АвтоКрАЗ" солідарно на користь АТ Укрексімбанк" в особі філії АТ "Укрексімбанк" у м. Запоріжжі кредитну заборгованість у розмірі 8 140 207,77 грн.; стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача судовий збір в сумі 73 080,00 грн.

27.04.2015р. Господарським судом міста Києва було видано накази на примусове виконання рішення.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2015 (колегія суддів у складі: Самсін Р.І. - головуючий, Скрипка І.М., Гончарова С.А.) рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2015 у справі №910/1781/15-г скасовано в частині задоволення вимог про стягнення з ТОВ "КрАЗ Лізинг" та ПАТ "АвтоКрАЗ" пені в розмірі 68 971,34 грн. із прийняттям в цій частині нового рішення про відмову у їх задоволенні. Рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2015 у справі № 910/1781/15-г змінено, викладено резолютивну частину рішення наступним чином: "1. Позов задовольнити частково. 2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг", Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Запоріжжі кредитну заборгованість в розмірі 8 071 236,43 грн., з яких: 6 109 315,19 грн. заборгованості по кредиту, 694 033, 51 грн. боргу по прострочених процентах, 15 395,79 грн. простроченої комісії за управління кредитною лінією, 1 038 400,41 грн. пені, 122 811,04 грн. 3% річних, 91 280,49 грн. втрати від інфляції. В іншій частині у задоволенні вимог відмовити. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Запоріжжі 36 174,60 грн. витрат по сплаті судового збору. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Запоріжжі 36 174,60 грн. витрат по сплаті судового збору.".

Постановою Вищого господарського суду України від 15.09.2015р. рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2015р. та постанова Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2015р. були скасовані, а справа №910/1781/15-г була передана на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату Кривенко О.М. від 28.09.2015р. призначено проведення повторного автоматичного розподілу справи №910/1781/15-г.

Проведеним 28.09.2015р. повторним автоматичним розподілом матеріали справи №910/1781/15-г були передані на розгляд судді Морозову С.М., про що свідчить наявний в справі протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2015р. справу №910/1781/15-г прийнято до провадження суддею Морозов С.М., розгляд призначено на 20.10.2015р.

20.10.2015р. до суду від позивача надійшов супровідний лист з документами для долучення до матеріалів справи, серед яких також міститься заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої заявлено до стягнення з відповідачів кредитну заборгованість в розмірі 10 350 041,58 грн.

Згідно ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011р. під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. Якщо ж до заяви про збільшення розміру позовних вимог не додано доказів сплати суми судового збору у встановленому порядку та розмірі (з урахуванням такого збільшення), то відповідна заява повертається господарським судом на підставі пункту 4 частини першої статті 63 ГПК.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно з ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Приписами ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014р. №80-VIII станом на день звернення до суду мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 218, 00 грн.

При цьому, згідно з п.п. 1 та п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 % ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, а із позовних заяв немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Як встановлено судом, позивачем додано до заяви про збільшення позовних вимог, в якості доказу сплати судового збору, меморіальний ордер №3128 від 15.10.2015р. на суму в розмірі 82 170,63 грн.

У пункті 2.20 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013р. роз'яснено, що перерахування сум судового збору здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

При цьому відповідно до приписів п. 1.191 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та п. 1.4 Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" меморіальний ордер є розрахунковим документом, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунку платника і внутрішньобанківських операцій, а не для здійснення переказу коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Крім того, суд зазначає, що в абзаці 6 Інформаційного листа Державної судової адміністрації України №12-6621/11 від 10.11.2011р. визначено, що документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв'язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

З урахуванням вищевикладеного, меморіальний ордер №3128 від 15.10.2015р. на суму в розмірі 82 170,63 грн. не є належним доказом, що підтверджує сплату позивачем судового збору у встановленому законом порядку, а тому заява позивача про збільшення позовних вимог підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", недодержання вимог пункту 4 частини першої статті 57 ГПК тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" у м. Запоріжжі №075-02/2356 від 15.10.2015р. з доданими до неї документами повернути без розгляду.

Суддя С.М. Морозов