ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2015р. Справа№ 914/3345/15

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Львівтурист», м. Львів до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Сервіс», м. Львів, про: стягнення в сумі 15 275,66 грн. Суддя М. М. Синчук При секретарі Гринчишин О.
За участю представників:
Позивача: ОСОБА_1 довіреність б/н від 10.03.2015 р.

Відповідача: не зявився.

Представнику позивача розяснено права та обовязки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Приватного акціонерного товариства «Львівтурист» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Сервіс» про стягнення в сумі 15 275,66 грн. Ухвалою від 21.09.2015 р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 05.10.2015 р.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач в порушення умов договору оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) №24/О від 15.01.2015 р. своєчасно та в повному обсязі не сплатив орендну плату та комунальні послуги, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 12 030,42 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3 089,01 грн. пені, 156,23 грн. 3% річних.

В судовому засіданні 05.10.2015 р. розгляд справи відкладено на 19.10.2015 р.

В судове засідання 19.10.2015 р. представник позивача зявився, вимоги ухвали суду від 21.09.2015 р. виконав. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, подав додаткові письмові пояснення.

В судове засідання 19.10.2015 р. представник відповідача повторно не зявлявся, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом за адресою зазначеною у Виписці з ЄДРПОУ, видану станом на 15.09.2015 р., причин неприбуття в судове засідання не повідомив, вимог ухвали суду від 21.09.2015 р. не виконав.

Відповідач відзив на позовну заяву, витребувані судом документи і документи, що підтверджують заперечення проти позову, не надав, в судові засідання жодного разу не з'явився.

За приписами ст. 17 Закону України від 15.05.2003р. N 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Таким чином, місцезнаходження відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, станом на 15.09.2015р. ТОВ «Бізнес-Сервіс» заходиться за адресою: 81110, Львівська область, Пустомитівський райое, с. Зимна Вода, вул. Опільського, 2/12.

Саме на цю адресу направлено судом копії всіх процесуальних документів по справі №914/3345/15 для відповідача.

В підпункті 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК.

В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Копія ухвали від 21.09.2015р. про порушення провадження у справі №914/3345/15, копія ухвали від 05.10.2015р. про відкладення розгляду справи, які були направлені на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, до суду не повертались.

Питання про визнання явки представника відповідача у засідання господарського суду обов'язковою, відповідно до п.7 ч.1 ст.65 ГПК України, судом не вирішувалось.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із пунктом 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011р. пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи господарський суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Надані позивачем матеріали свідчать про те, що неявка відповідача не перешкоджає вирішенню спору, отже справу розглянуто відповідно до ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

15 січня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Львівтурист» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Сервіс» укладено договір оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) №24/О (надалі Договір). За умовами цього Договору орендодавець (позивач у справі) передав, а орендар (відповідач у справі) прийняв в оренду, тобто в тимчасове і платне користування, будівлю (або іншу капітальну споруду чи їх окрему частину) нежилі приміщення, визначені нижче. Вступ орендаря у строкове користування обєктом настає з моменту підписання Акта приймання-передачі обєкта (Додаток 2, який є невідємною частиною цього Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору обєктом оренди є приміщення/кімната №610, загальною площею 32,00 кв.м., що розташоване на 6-му поверсі будівлі готелю «Турист» (літ. «А-9» - БТІ), що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Коновальця, 103, та зазначається в Акті приймання-передачі. Цільове призначення обєкта оренди: розміщення офісу.

15.01.2015 р. між Приватним акціонерним товариством «Львівтурист» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Сервіс» підписано Акт приймання-передачі в оренду приміщення згідно Договору оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) №24/О від 15.01.2015 р.

Відповідно до п. 4.1. Договору орендар починає сплачувати орендну плату з моменту підписання Акта приймання-передачі обєкта. На момент укладення цього Договору сторони домовились, що орендна плата за 1 кв.м. на місяць буде сплачуватись у розмірі 65,00 грн. (в т.ч. ПДВ). Розмір орендної плати за загальну площу згідно з цим Договором 32,00 кв.м. складає 2 080,00 грн. в т.ч. ПДВ 20% на місяць, на момент укладення цього Договору.

Згідно п. 4.2. Договору орендар зобовязаний самостійно отримати від орендодавця оформлений рахунок.

Відповідно до п. 4.4. Договору орендар має сплатити орендну плату протягом трьох банківських днів від дати одержання рахунку, але в будь-якому разі не пізніше 10 числа поточного місяця.

Згідно п. 4.7. Договору крім орендної плати, зазначеної в п. 4.1. Договору орендар окремо сплачує всі комунальні послуги (електро-, водо- та теплопостачання, вивіз сміття та ін.). Розмір плати за комунальні послуги розраховується на підставі тарифів підприємств-постачальників комунальних послуг і складеного орендодавцем розрахунку споживання орендарем зазначених послуг.

Згідно п. 4.9. Договору орендар сплачує за комунальні послуги на підставі рахунків, виставлених орендодавцем, протягом трьох банківських днів від дати одержання рахунку, але в будь-якому разі не пізніше 10 (десятого) числа поточного місця. Орендар зобовязаний самостійно отримати від орендодавця оформлений рахунок за комунальні послуги.

Відповідно до п. 5.2.2. Договору орендар зобовязаний своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату і платежі за комунальні послуги.

Станом на день розгляду справи судом, заборгованість відповідача по оплаті орендної плати та комунальних послугах перед позивачем згідно Договору становить 12 030,42 грн., що підтверджується рахунками №9 від 13.01.2015 р., №45 від 09.02.2015 р., №87 від 05.03.2015 р., №126 від 02.04.2015 р., а також довідкою про дебіторську заборгованість від 15.09.2015 р.

23.04.2015 р. позивачем скеровано на адресу відповідача претензію про погашення заборгованості у розмірі 12 030,42 грн.

Відповідач ОСОБА_2 б/н від 23.04.2015 р. повідомив позивача про те, що з 01.05.2015 р. орендар припиняє орендне користування обєктом оренди згідно Договору у звязку з підвищенням орендної плати.

На день розгляду справи заборгованість у сумі 12 030,42 грн. відповідачем не погашена, доказів зворотнього суду не представлено.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами у справі укладено між Приватним акціонерним товариством «Львівтурист» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Сервіс» укладено договір оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) №24/О (надалі Договір). За умовами цього Договору орендодавець (позивач у справі) передав, а орендар (відповідач у справі) прийняв в оренду, тобто в тимчасове і платне користування, будівлю (або іншу капітальну споруду чи їх окрему частину) нежилі приміщення, визначені нижче. Вступ орендаря у строкове користування обєктом настає з моменту підписання Акта приймання-передачі обєкта.

Відповідно до п. 4.1. Договору орендар починає сплачувати орендну плату з моменту підписання Акта приймання-передачі обєкта. На момент укладення цього Договору сторони домовились, що орендна плата за 1 кв.м. на місяць буде сплачуватись у розмірі 65,00 грн. (в т.ч. ПДВ). Розмір орендної плати за загальну площу згідно з цим Договором 32,00 кв.м. складає 2 080,00 грн. в т.ч. ПДВ 20% на місяць, на момент укладення цього Договору.

Згідно п.п. 4.2., 4.9. Договору орендар зобовязаний самостійно отримати від орендодавця оформлений рахунок. Орендар сплачує за комунальні послуги на підставі рахунків, виставлених орендодавцем, протягом трьох банківських днів від дати одержання рахунку, але в будь-якому разі не пізніше 10 (десятого) числа поточного місця. Орендар зобовязаний самостійно отримати від орендодавця оформлений рахунок за комунальні послуги.

Відповідно до п. 4.4. Договору орендар має сплатити орендну плату протягом трьох банківських днів від дати одержання рахунку, але в будь-якому разі не пізніше 10 числа поточного місяця.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 5.2.2. Договору орендар зобовязаний своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату і платежі за комунальні послуги.

Станом на день розгляду справи судом, заборгованість відповідача по сплаті орендної плати та комунальних послуг перед позивачем згідно Договору становить 12 030,42 грн., що підтверджується рахунками №9 від 13.01.2015 р., №45 від 09.02.2015 р., №87 від 05.03.2015 р., №126 від 02.04.2015 р., а також довідкою про дебіторську заборгованість від 15.09.2015 р.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з оплати орендної плати в розмірі 12 030,42 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності із ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно п. 7.1. Договору у випадку несвоєчасної оплати орендарем орендної плати та/або комунальних платежів за виставленими рахунками більш ніж на 3 дні з дня їх отримання він зобовязаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від розміру несплаченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 7.2. Договору якщо орендар своєчасно не сплатив орендні платежі і платежі за комунальні послуги орендодавець має право вимагати сплати пені згідно з п. 7.1. Договору.

У звязку із невиконанням відповідачем умов Договору, позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 3 089,01 грн. та 3% річних 156,23 грн.

Згідно п.1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.13 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (далі - Постанова № 14) з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

За результатами здійсненої за допомогою системи "ЛІГА" перевірки нарахування позивачем заявлених до стягнення суми пені судом встановлено, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є частково обґрунтованими та підлягають до задоволення в розмірі 3 087,04 грн. В задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення пені відмовити.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, вимоги позивача про стягнення 156,23 грн. 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Сервіс» (адреса: 81110, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 31507644) на користь Приватного акціонерного товариства «Львівтурист» (адреса: 79057, вул. Коновальця, 103, м. Львів; ідентифікаційний код 02594021) 12 030,42 грн. заборгованості з оплати орендної плати та комунальних послуг, 156,23 грн. 3% річних та 3 087,04 грн. пені.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Сервіс» (адреса: 81110, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 31507644) на користь Приватного акціонерного товариства «Львівтурист» (адреса: 79057, вул. Коновальця, 103, м. Львів; ідентифікаційний код 02594021) 1 217,84 грн. судового збору.

4. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

5. В задоволення решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 20.10.2015 р.

Суддя Синчук М.М.