УХВАЛА

05.10.2015Справа №910/21762/15

За заявоюСільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива»
проскасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22.06.2015 р. у справі №915/15
за позовомПублічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк»
до1) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Мічуріне» 3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозакупівля»
простягнення заборгованості
Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача:Перевертун В.Г. (дов. від 12.02.2015 р.);
від відповідача 1 (заявника):не з'явився;
від відповідача 2:не з'явився;
від відповідача 3:не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нива» звернулось до господарського суду міста Києва із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22.06.2015 р. у справі №915/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Мічуріне» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозакупівля» про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи подану заяву, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нива» зазначає, що третейське застереження було укладено між сторонами за відсутності спору на момент його укладення, а отже Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків здійснено розгляд спору, не передбаченого третейською угодою, а також те, що третейським судом вирішено питання про права і обов'язки Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива», яке не було належним чином повідомлено про третейський розгляд справи, у зв'язку з чим не брало участі у розгляді справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.08.2015 р. розгляд заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22.06.2015 р. у справі №915/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Мічуріне» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозакупівля» про стягнення заборгованості, призначено до розгляду на 15.09.2015 р.

01.09.2015 р. через загальний відділ суду від Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 21.08.2015 р.

15.09.2015 р. представником заявника через загальний відділ суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.09.2015 р. у зв'язку із неявкою представників сторін та невиконанням ними вимог ухвали суду від 21.08.2015 р., а також клопотанням представника заявника, розгляд заяви було відкладено на 05.10.2015 р.

05.10.2015 р. представником позивача через загальний відділ суду було подано заперечення на заяву про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22.06.2015 р. у справі №915/15 згідно змісту якої просить відмовити в її задоволенні.

Представник позивача в судове засідання 05.10.2015 р. з'явився, проти заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22.06.2015 р. у справі №915/15 заперечує та просить залишити її без задоволення.

Представники відповідачів, що належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви, в судове засідання 05.10.2015 р. не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали третейської справи, розглянувши подані відповідачем 1 (заявником) документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, суд дійшов висновку, що заява про скасування рішення Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22.06.2015 р. у справі №915/15 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про третейські суди» третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Як вбачається з ст. 4 Закону України «Про третейські суди», третейський суд утворюється та діє на принципах:

1) законності;

2) незалежності третейських суддів та підкорення їх тільки законові;

3) рівності всіх учасників третейського розгляду перед законом і третейським судом;

4) змагальності сторін, свободи в наданні ними третейському суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості;

5) обов'язковості для сторін рішень третейського суду;

6) добровільності утворення третейського суду;

7) добровільної згоди третейських суддів на їхнє призначення чи обрання у конкретній справі;

8) арбітрування;

9) самоврядування третейських суддів;

10) всебічності, повноти та об'єктивності вирішення спорів;

11) сприяння сторонам у досягненні ними мирової угоди на будь-якій стадії третейського розгляду.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем 1 (заявником) було укладено Кредитний договір №1/1122564 від 26.07.2011 р., статтею 12 якого встановлено, що спори в рамках договору підлягають вирішенню в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків в порядку, передбаченому третейським застереженням (нижче). Якщо спір не підвідомчий третейському суду, такий спір передається на розгляд суду. Третейське застереження (третейська угода). Будь-які вимоги, які виникають при виконанні договору або у зв'язку із ним , або випливають з нього та становлять предмет спору підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламентом вказаного третейського суду, текст якого розміщено на http://tretsud.aub.org.ua та який є невід'ємною частиною даної третейської угоди. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення договору.

Крім того, 25.04.2014 р. та 14.03.2014 р. між позивачем та відповідачами 2, 3 було укладено Договори поруки №1/1122564-П та №1/1122564-П, статтями 9 яких визначено, що спори в рамках договорів поруки підлягають вирішенню в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків в порядку, передбаченому третейським застереженням (нижче). Якщо спір не підвідомчий третейському суду, такий спір передається на розгляд суду. Третейське застереження (третейська угода). Будь-які вимоги, які виникають при виконанні договорів поруки або у зв'язку із ними, або випливають з них та становлять предмет спору підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламентом вказаного третейського суду, текст якого розміщено на http://tretsud.aub.org.ua та який є невід'ємною частиною даної третейської угоди. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення договору.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

З огляду на вищенаведене, між сторонами було укладено три договори, які містять третейське застереження. Матеріали справи не містять жодного посилання щодо внесення сторонами змін до вищезазначених договорів в частині третейського застереження або щодо протоколів розбіжностей про виключення пунктів договорів, які містять третейське застереження у зв'язку з тим, що на момент укладення договорів між сторонами не існувало спору.

Крім того, зі змісту третейських застережень, які містяться у вищезазначених договорах, вбачається, що сторони звертаються до третейського суду лише у випадку виникнення спору, що означає, що станом на дату укладення зазначених договорів між сторонами спору не існувало.

Крім того, як на підставу для скасування рішення Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22.06.2015 р. у справі №915/15 заявник посилається на те, що третейським судом вирішено питання про права і обов'язки Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива», яке не було належним чином повідомлено про третейський розгляд справи, у зв'язку з чим не брало участі у розгляді справи.

Стосовно таких посилань заявника суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 15 Закону України «Про Третейські суди», обмін документами та письмовими матеріалами між сторонами, а також між сторонами і третейським судом чи третейськими суддями здійснюється у порядку, погодженому сторонами, і за вказаними ними адресами.

У постійно діючому третейському суді порядок обміну документами та письмовими матеріалами визначається регламентом третейського суду.

Так, статтею 56 Регламенту Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків визначено, що третейський суддя, прийнявши позовну заяву надсилає сторонам ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні третейського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні. Ухвала надсилається не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання.

Згідно статті 52 Регламенту Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків обмін документами та письмовими матеріалами між сторонами, а також між сторонами і третейським судом (третейськими суддями) здійснюється у порядку, встановленому Регламентом.

Документи та інші письмові матеріали направляються за останнім відомим місцем проживання фізичної особи чи за юридичною адресою або місцезнаходженням юридичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи в інший спосіб, що передбачає отримання доказів доставки документів та інших письмових матеріалів адресатові, та вважаються такими, що отримані в день такої доставки, навіть якщо на цей час одержувач за цією адресою не знаходиться чи не проживає, а про зміну своєї адреси ним не було повідомлено іншу сторону належним чином.

При цьому, статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно із ч. 4 ст. 89 вказаного Кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

За змістом наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача є: 87100, Донецька область, Тельманівський район, селище міського типу Тельманове, вулиця Леніна, 6.

Разом з тим, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. №1085 із змінами внесеними розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.02.2015 р. №128-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Так, відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 р. №875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 р. «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (зі змінами внесеними розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.02.2015 р. №128-р), Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта» не здійснюється пересилання пошти у Донецьку область, зокрема у Тельманівський район у зв'язку із чим ухвалою Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21.05.2015 р. про порушення провадження у справі №915/15 Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» було зобов'язано повідомити відповідачів про порушення провадження у справі №915/15 та призначення її до розгляду шляхом опублікування відповідного оголошення в газеті «Урядовий кур'єр».

Як вбачається з матеріалів третейської справи №915/15 позивачем на виконання вимог ухвали Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21.05.2015 р. таке оголошення було опубліковано в газеті «Урядовий кур'єр» №95(5469) від 29.05.2015 р. тобто майже за місяць до судового засідання, яке було призначено на 22.06.2015 р.

Крім того, оголошення про порушення провадження у справі №915/15 та призначення її до розгляду на 22.06.2015 р. було розміщено на сайті третейського суду tretsud.aub.org.ua.

За таких обстави, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нива» було належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду третейської справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Аналогічні підстави для скасування рішення третейського суду визначені в ст. 1225 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 6.1.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. за №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", перелік підстав, з яких може бути оскаржене та скасоване рішення третейського суду, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Отже, у разі оскарження рішення третейського суду з інших підстав, ніж наведені в частині другій статті 1225 ГПК, у прийнятті відповідної скарги слід відмовити з посиланням на частину четверту статті 1221 і відповідний пункт частини другої статті 1225 ГПК названого Кодексу. Якщо заява про скасування рішення третейського суду обґрунтована посиланням як на підставу (підстави), зазначені в Законі та в ГПК, так і на іншу підставу (підстави), які не передбачені цими законодавчими актами, то відповідна заява підлягає розглядові в тій частині, що підпадає під ознаки частини третьої статті 51 Закону та частини другої статті 1225 ГПК, а в прийнятті її в іншій частині слід відмовити.

Згідно з ст. 1226 Господарського процесуального кодексу України, за наслідками розгляду справи про оскарження рішення третейського суду господарський суд виносить (постановляє) ухвалу за правилами, встановленими цим Кодексом для прийняття (ухвалення) рішення. В ухвалі господарського суду мають бути також зазначені: 1) відомості про рішення третейського суду, що оскаржується, місце його прийняття; 2) найменування і склад третейського суду, що прийняв рішення, яке оскаржується; 3) прізвища, ім'я та по батькові (найменування) сторін третейського спору; 4) вказівка про скасування рішення третейського суду повністю або частково чи про відмову в задоволенні вимог заявника повністю або частково.

Частиною ч. 4 ст. 1224 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду господарський суд має право, зокрема, постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви і залишення рішення третейського суду без змін.

Враховуючи встановлені вище судом обставини, суд дійшов висновку, що заява Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» про скасування рішення Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22.06.2015 р. у справі №915/15 не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 4.9, п. 4.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", розподілу підлягають і суми судового збору, сплачені із заяв про скасування рішення третейського суду та про примусове виконання рішення третейського суду. Такий розподіл засновується на загальних засадах статті 49 ГПК; зокрема, в разі відмови в задоволенні відповідної заяви судовий збір покладається на заявника, а в разі скасування рішення третейського суду або видачі згаданого виконавчого документа - на іншу сторону третейського спору. Розподіл сум судового збору (так само як й інших судових витрат) у непозовному провадженні, як-от у справах про банкрутство, про оскарження рішень третейських судів та про видачу виконавчих документів на примусове виконання рішень третейських судів тощо, здійснюється, оскільки інше не передбачено законом, за загальними правилами статті 49 ГПК.

Таким чином, враховуючи те, що у заяві Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» про скасування рішення Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22.06.2015 р. у справі №915/15 відмовлено, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на заявника - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива».

Керуючись Законом України "Про третейські суди", ст.ст. 86, 1221 - 1226 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» про скасування рішення Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22.06.2015 р. у справі №915/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Мічуріне» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозакупівля» про стягнення заборгованості - відмовити.

2. Рішення Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22.06.2015 р. у справі №915/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Мічуріне» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозакупівля» про стягнення заборгованості залишити без змін.

3. Ухвала може бути оскаржена у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя В.О. Демидов