КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2015 р. Справа№ 910/9544/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко О.В.

за участі представників:

від позивача: Стеланенко О.М. - представник

від відповідача: Білічак Х.В. - представник

від третьої особи-1: Таболін О.С. - представник

від третьої особи-2: Сичак М.В. - представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Національного банку України, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2015 року

у справі № 910/9544/15 (суддя - Стасюк С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРОСБІ - М»

до Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК»

треті особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. Національний банк України

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс»

про визнання зобов'язань припиненими

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.07.2015 (повний текст рішення складено 09.07.2015) у справі № 910/9544/15 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРОСБІ - М» задоволено частково. Визнано припиненим шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРОСБІ - М» перед Публічним акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» за Кредитним договором № 255/1/13-KL від 23.09.2013 року в частині заборгованості за кредитом в розмірі 2 136 850 (два мільйони сто тридцять шість тисяч вісімсот п'ятдесят) доларів США 78 центів; визнано відсутнім у Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРОСБІ - М» на загальну суму 2 136 850 (два мільйони сто тридцять шість тисяч вісімсот п'ятдесят) доларів США 78 центів за Кредитним договором № 255/1/13-KL від 23.09.2013 року; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРОСБІ - М» 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп. судового збору.

У іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Національний банк України, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» звернулись до Київського апеляційного Господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2015 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що рішення Господарського суду міста Києва винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок неповного та неналежного дослідження всіх матеріалів справи та неправильного з'ясування всіх обставин справи.

Апеляційна скарга третьої особи-2 мотивована тим, що висновки суду першої інстанції викладені в рішенні не відповідають обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга третьої особи-1 мотивована тим, що судом не доведено обставини, які мають значення для справи, висновки суду, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до правовідносин сторін.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 у зв'язку з виходом суддів Іоннікової І.А. та Тищенко О.В. з відпустки, для розгляду справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Тарасенко К.В., суддів: Іоннікової І.А., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 апеляційні скарги прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді: Тарасенко К.В., суддів: Іоннікової І.А., Тищенко О.В.

Представник відповідача 07.10.2015 через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду заявив клопотання про зупинення провадження у справі № 910/9544/15-г до розгляду пов'язаної справи № 910/18212/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» про визнання недійсним одностороннього правочину.

Представник позивачу у судовому засіданні проти клопотання заперечив.

Представники третіх осіб клопотання підтримали, та просили зупинити провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Дослідивши доводи учасників судового процесу, колегія суддів дійшла висновку, що заявником не доведено неможливості розгляду даної справи до вирішення справи № 910/18212/15, у зв'язку з чим клопотання про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Представник третьої особи-2 у судовому засіданні заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з розглядом адміністративним судом справи, вирішення якої може вплинути на вирішення справи № 910/9544/15.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є:

1) нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу;

1-1) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

2) неподання витребуваних доказів;

3) необхідність витребування нових доказів;

4) залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача;

5) необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Враховуючи, що заявником не доведено наявності обставин, які у відповідності до положень ст. 77 Господарського процесуального кодексу України можуть бути підставою для відкладення розгляду справи, з метою недопущення затягування судового процесу, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про відкладення розгляду справи є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Представник позивача письмового відзиву на апеляційні скарги не надав, однак у судовому засіданні проти їх доводів заперечував, вважаючи їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає залишенню без змін.

Дослідивши доводи апеляційних скарги, заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

23.09.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРОСБІ - М» (позичальник, боржник) та Публічним акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» (кредитодавець) був укладений Кредитний Договір № 255/1/13-KL (надалі - Кредитний договір).

Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов'язується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови цього Кредитного договору.

Згідно з п. 1.2. Кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у формі відкриття відкличної кредитної лінії, в межах максимального ліміту заборгованості, визначеного цим Кредитним договором. Кредит може надаватися траншами. Позичальник має право в будь-який час без повідомлення банку здійснювати погашення поточної заборгованості по кредиту і за умови дотримання умов надання кредитних коштів, встановлених цим Кредитним договором, може знову отримувати кредит в межах максимального ліміту за кредитною лінією.

Пунктом 1.3. Кредитного договору передбачено, що максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією становить 3 000 000,00 доларів США.

У відповідності до п. 1.4. Кредитного договору сторони погодили кінцеву дату повернення кредиту не пізніше 22.09.2015 року включно.

Позивач зазначає, що заборгованість позивача перед відповідачем за Кредитним договором становить 2 306 200,00 доларів США.

06.02.2015 року між ОСОБА_6 (первісний вкладник), який був вкладником Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» та мав відкритий депозитний рахунок в доларах США в Публічному акціонерному товаристві «ЗЛАТОБАНК» на підставі Договору банківського вкладу № 055270 від 14.02.2014 року на суму 1 427 452,00 доларів США, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» (новий вкладник) було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) за Договором № 055270 від 14.02.2014 року банківського вкладу «Універсальний» в іноземній валюті.

Згідно пунктом 1.1. Договору про відступлення права вимоги, предметом цього Договору є відступлення права вимоги первісним вкладником новому вкладнику на отримання в повній сумі вкладу, які випливають з Депозитного договору в сумі залишку на рахунку 1 427 452,00 доларів США, а також всіх відсотків, які нараховані банком або право на нарахування, яких виникло у вкладника після відступлення права вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що 06.02.2015 між ОСОБА_6 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» було підписано Акт приймання-передачі прав вимоги, за яким ОСОБА_6 передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» прийняло документи, які засвідчують права, що передаються за Договором про відступлення права вимоги (цесії) № 055270 від 14.02.2014 року банківського вкладу «Універсальний» в іноземній валюті.

12.02.2015 року ОСОБА_6 письмово повідомив Публічне акціонерне товариство «ЗЛАТОБАНК» про заміну кредитора у зобов'язанні, що виникло на підставі Договору банківського вкладу від 14.02.2014 року № 055270.

Згідно з пунктом 1.1 Договору банківського вкладу № 055270 «Універсальний» від 14.02.2014 року депозитний рахунок було відкрито строком до 19.02.2015 року.

За твердженням позивача, відповідно до Договору банківського вкладу № 055270 від 14.02.2014 року (пункт 1.1. та пункт 2.1.6 Договору вкладу), з урахуванням Договору про відступлення права вимоги (цесії) за Договором № 055270 від 14.02.2014 року банківського вкладу, Публічне акціонерне товариство «Златобанк» зобов'язане повернути Товариству з обмеженою «Фросбі-М» суму вкладу у розмірі 1 427 452,00 доларів США.

06.02.2015 року між ОСОБА_7 (первісний вкладник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» (новий вкладник) було укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії) за Договором № 055273 від 14.02.2014 року банківського вкладу «Універсальний» в іноземній валюті.

Згідно пунктом 1.1. вказаного Договору про відступлення права вимоги, предметом цього Договору є відступлення права вимоги первісним вкладником новому вкладнику на отримання в повній сумі вкладу, які випливають з Депозитного договору в сумі залишку на рахунку 651 576,01 доларів США, а також всіх відсотків, які нараховані банком або право на нарахування, яких виникло у вкладника після відступлення права вимоги.

06.02.2015 року між ОСОБА_7 (первісний вкладник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» (новий вкладник) було підписано Акт приймання-передачі прав вимоги, за яким ОСОБА_7 передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» прийняло документи, які засвідчують права, що передаються за договором про відступлення права вимоги (цесії) за Договором № 055273 від 14.02.2014 року банківського вкладу.

12.02.2015 року ОСОБА_7 письмово повідомив Публічне акціонерне товариство «ЗЛАТОБАНК» про заміну кредитора у зобов'язанні, що виникло на підставі Договору банківського вкладу від 14.02.2014 року № 055273.

Згідно з пунктом 1.1 Договору банківського вкладу № 055273 від 14.02.2014 року депозитний рахунок було відкрито строком до 19.02.2015 року.

Таким чином, на думку позивача, відповідно до Договору банківського вкладу № 055273 від 14.02.2014 року (пункт 1.1. та пункт 2.1.6 Договору вкладу), з урахуванням договору про відступлення права вимоги (цесії) за Договором № 055273 від 14.02.2014 року банківського вкладу Публічне акціонерне товариство «ЗЛАТОБАНК» зобов'язано повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» суму вкладу у розмірі 651 576,01 доларів США.

10.02.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Грандвіс» (первісний вкладник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» (новий вкладник) було укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії) за Договором депозиту № 5/51/1 від 13.10.2014 року та Договором про співробітництво між Публічним акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Грандвіс» № 13 від 08.10.2014 року.

Згідно з пунктом 1.1. вказаного Договору про відступлення права вимоги, предметом цього Договору є відступлення права вимоги первісним вкладником банку новому вкладнику на підставі укладеного між первісним вкладником та Публічним акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» Договору депозиту № 5/51/1 від 13.10.2014 року та Договору про співробітництво між Публічним акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Грандвіс» № 13 від 08.10.2014 року - право вимоги на отримання в повній сумі грошових коштів, що випливають з Депозитного договору, укладеного між первісним вкладником та банком в сумі залишку на рахунку 950 650,00 грн.

10.02.2015 року було підписано Акт приймання-передачі прав вимоги, за яким Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Грандвіс» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» прийняло документи, які засвідчують права, що передаються за Договором депозиту № 5/51/1 (на вимогу) від 13.10.2014 року та Договору про співробітництво між Публічним акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Грандвіс» № 13 від 08.10.2014 року.

10.02.2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Грандвіс» письмово повідомило Публічне акціонерне товариство «ЗЛАТОБАНК» про заміну кредитора у зобов'язанні, що виникло на підставі Договору депозиту № 5/51/1 (на вимогу) від 13.10.2014 року та Договору про співробітництво між Публічним акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Грандвіс» № 13 від 08.10.2014 року.

Відповідно до Договору депозиту № 5/51/1 (на вимогу) від 13.10.2014 року, враховуючи дії Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Грандвіс» щодо подання до Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» вимоги про дострокове повернення депозиту у повному обсязі від 14.01.2015 року № 20, з урахуванням договору про відступлення права вимоги (цесії) від 10.02.2015 року за Договором депозиту № 5/51/1 від 13.10.2014 року та Договору про співробітництво між Публічним акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Грандвіс» № 13 від 08.10.2014 року відповідач зобов'язаний повернути позивачу суму вкладу у розмірі 950 650,00 грн.

10.02.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Грандвіс» (первісний вкладник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» (новий вкладник) було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) за Договором депозиту № 1/1 08.02.2014 року та Генеральним договором банківського вкладу № 1 від 07.02.2013 року.

Згідно пункту 1.1. вказаного Договору про відступлення права вимоги, предметом цього Договору є відступлення права вимоги первісним вкладником банку новому вкладнику на підставі укладеного між первісним вкладником та Публічним акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» Договору депозиту № 1/1 від 08.02.2014 року та Генерального договору банківського вкладу № 1 від 07.02.2013 року у гривні - право вимоги на отримання в повній сумі грошових коштів, що вишивають з Депозитного договору, укладеного між первісним вкладником та банком в сумі залишку на рахунку 500 000,00 грн.

10.02.2015 року було підписано Акт приймання-передачі прав вимоги, за яким Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Грандвіс» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» прийняло документи, які засвідчують права, що передаються за Договором депозиту № 1/1 від 08.02.2014 року та Генерального договору банківського вкладу № 1 від 07.02.2013 року.

10.02.2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Грандвіс» письмово повідомило Публічне акціонерне товариство «ЗЛАТОБАНК» про заміну кредитора у зобов'язанні, що виникло на підставі Договору депозиту № 1/1 від 08.02.2014 року та Генерального договору банківського вкладу № 1 від 07.02.2013 року.

Відповідно до Договору депозиту № 1/1 від 08.02.2014 року та Генерального договору банківського вкладу № 1 від 07.02.2013 року, враховуючи дії Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Грандвіс» щодо подання до Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» вимоги про дострокове повернення депозиту у повному обсязі від 04.02.2015 року № 68/1, з урахуванням Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 10.02.2015 року за Договором депозиту № 1/1 від 08.02.2014 року та Генерального договору банківського вкладу № 1 від 07.02.2013 року відповідач зобов'язаний повернути позивачу суму вкладу у розмірі 500 000,00 грн.

Листом від 12 лютого 2015 року позивач просив відповідача на підставі Договору депозиту № 5/51/1 (на вимогу) від 13.10.12014 року та Договору депозиту № 1/1 від 08.02.2014 року здійснити перерахування грошових коштів на загальну суму 1 450 650 гривень (що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 12.02.2015 року встановленим Національним банком України складало 57 796,80 доларів США) на рахунок позивача для погашення зобов'язань за Кредитним договором № 255/1/13-КL від 23.09.2013 року.

Крім того, листом від 12.02.2015 року позивач просив відповідача на підставі Договору банківського вкладу № 055273 від 14.02.2014 року та Договору банківського вкладу № 055270 від 14.02.2014 року здійснити перерахування грошових коштів на загальну суму 2 079 028,01 доларів США на рахунок позивача для погашення зобов'язань за Кредитним договором № 255/1/13-КL від 23.09.2013 року

Проте, відповідач грошові кошти з депозитних рахунків, за якими позивач має право вимоги до відповідача, в рахунок погашення кредиторської заборгованості позивача перед відповідачем за Кредитним договором № 255/1/13-КL від 23.09.2013 року не перерахував.

В подальшому, позивач звернувся до відповідача повторно з листом від 24.03.2015 року, яким повідомив останнього, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» на підставі вищезазначених чотирьох договорів уступки права вимоги є кредитором по відношенню до відповідача на загальну суму 2 136 850,78 доларів США та боржником по відношенню до відповідача на підставі кредитного договору № 255/1/13-КL від 23.09.2013 року на загальну суму 2 306 200,00 доларів.

Враховуючи вищевикладене, позивач заявив про припинення грошового зобов'язання на загальну суму 2 136 850,78 доларів США яке виникло як за депозитними договорами, за якими позивач набув право вимоги, так і за Кредитним договором № 255/1/13-КL від 23.09.2013 року.

Листом від 01.04.2015 року відповідач повідомив позивача про неможливість припинення грошового зобов'язання на загальну суму 2 136 850,78 доларів США, яке виникло за Кредитним Договором № 255/1/13-KL від 23.09.2013 року. В обґрунтування зазначеного відповідач зазначив, що постановою правління Національного банку України від 13.02.2015 року № 105 Публічне акціонерне товариство «Златобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015 року № 30, яким вирішено запровадити тимчасову адміністрацію та призначити уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в Публічному акціонерному товаристві «Златобанк» Славінського В.І. на 3 три місяці з 14.02.2015 року до 13.05.2015 року включно. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

У зв'язку з наведеними обставинами, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просив визнати припиненими його зобов'язання перед відповідачем за Кредитним договором № 255/1/13-KL від 23.09.2013 року в частині боргу на загальну суму 2 136 850,78 доларів США.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч. 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач листом від 12 лютого 2015 року просив відповідача на підставі Договору депозиту № 5/51/1 (на вимогу) від 13.10.2014 року та Договору депозиту № 1/1 від 08.02.2014 року здійснити перерахування грошових коштів на загальну суму 1 450 650 гривень (що складало 57 796,80 доларів США на момент подання листа від 12.02.2015 року) на рахунок позивача для погашення зобов'язань за Кредитним договором № 255/1/13-КL від 23.09.2013 року.

Крім того, позивач також надіслав відповідачу лист від 12.02.2015 року в якому просив відповідача на підставі Договору банківського вкладу № 055273 від 14.02.2014 року та Договору банківського вкладу № 055270 від 14.02.2014 року здійснити перерахування грошових коштів на загальну суму 2 079 028,01 доларів США на рахунок позивача для погашення зобов'язань за Кредитним договором № 255/1/13-КL від 23.09.2013 року.

Статтею 601 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявлено однією із сторін у зобов'язанні, здійснюється в силу положень статті 601 Цивільного кодексу України та не пов'язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною; випадки, коли залік зустрічних однорідних вимог не допускається, визначені положеннями статті 602 Цивільного кодексу України. При цьому, чинним законодавством не передбачено спеціальних вимог щодо форми заяви про зарахування зустрічних вимог як одностороннього правочину, тому її слід вважати зробленою, а зобов'язання припиненим внаслідок заліку зустрічних однорідних вимог, в момент направлення такої заяви іншій стороні у зобов'язанні.

З наведеного вбачається, що зарахування здійснюється за наявності наступних умов:

1) вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов'язань, між двома особами, де кредитор одного зобов'язання є боржником іншого. Те саме повинно бути і з боржником;

2) вимоги мають бути однорідними, тобто в обох зобов'язаннях повинні бути речі одного роду;

3) необхідно, щоб за обома вимогами настав строк виконання, оскільки не можна пред'явити до зарахування вимоги за таким зобов'язанням, яке не підлягає виконанню.

Отже, зарахування є одностороннім правочином, для нього достатньо заяви однієї сторони.

Таким чином, для зарахування зустрічних однорідних вимог необхідно щоб сторони одночасно брали участь у двох зобов'язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов'язанні був боржником в іншому зобов'язанні. Також зарахування можливе у разі однорідності вимог. Однорідність вимоги визначається однорідністю підстав виникнення зобов'язань, які зараховуються, оскільки зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

З матеріалів справи вбачається, що сторони брали участь у зобов'язаннях в яких кредитор в одному зобов'язанні був боржником в іншому зобов'язанні, правовідносини, які склались між сторонами за Кредитним договором та Депозитними договорами стосуються родової ознаки - грошових коштів, строк виконання за Кредитним договором та Депозитними договорами настав.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, листом від 01.04.2015 року відповідач повідомив позивача про неможливість припинення грошового зобов'язання на загальну суму 2 136 850,78 доларів США, яке виникло за Кредитним Договором № 255/1/13-KL від 23.09.2013 року. В обґрунтування зазначеного відповідач зазначив, що постановою правління Національного банку України від 13.02.2015 року № 105 віднесено Публічне акціонерне товариство «Златобанк» до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015 року № 30, яким вирішено запровадити тимчасову адміністрацію та призначити уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в Публічному акціонерному товаристві «Златобанк» Славінського В.І. на 3 три місяці з 14.02.2015 до 13.05.2015 включно. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Листи позивача про зарахування зустрічних однорідних вимог було отримано відповідачем 12.02.2015 року, що підтверджується відбитком штемпеля установи банку на вказаних листах. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015 року № 30, яким вирішено запровадити тимчасову адміністрацію та призначити уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в Публічному акціонерному товаристві «Златобанк» Славінського В.І. на 3 три місяці з 14.02.2015 до 13.05.2015 включно. Тобто, вимоги про зарахування зустрічних однорідних вимог отримано банком до запровадження тимчасової адміністрації.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії банку не відповідали вимогам закону та умовам укладених з банком договорів.

Водночас, суд правомірно відмовив у позові в частині припинення зобов'язання саме з 12.02.2015 року, оскільки ані чинним законодавством, ані умовами укладених між сторонами договорів не ставиться в залежність припинення зобов'язання з конкретною календарною датою.

Колегія суддів не приймає посилання апелянтів на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме безпідставне прийняття заяви позивача про зміну підстав позову після початку розгляду справи по суті, з наступних підстав.

Відповідно до абз. 1 п. 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 «Про судове рішення» зміна предмета або підстав позову за заявою позивача допустима лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та якщо при цьому не порушено процесуальних прав відповідача, передбачених статтями 22 і 23 ГПК, і відповідачеві було надано можливість подання доказів щодо нового предмета або підстав позову та наведення його доводів у судовому засіданні. Волевиявлення позивача повинно викладатись у письмовій формі.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апелянтами не доведено належними та допустимими доказами, що на момент подачі заяви про зміну підстав позову суд перейшов до розгляду справи по суті, зазначені відомості також відсутні у протоколі та формулярах судових засідань. Крім того, апелянтами не доведено, що зміна підстав позову порушує їх права чи охоронювані законом інтереси.

Колегія суддів також не приймає посилання відповідача на те, що строк виконання зобовязання за Кредитним договором не настав, у звязку з чим відсутні підстави для зарахування зустрічних однорідних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3.3.1. Кредитного дговору позичальник має право здійснювати повне чи часткове повернення отриманих кредитних коштів в межах строку, встановленого п. 1.4. Кредитного договору.

Положеннями п. 1.4. Кредитного договору візначено, що кінцева дата повернення кредиту: не пізніше 22 вересня 2015 року включно.

Умовами п. 3.4.3. Кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредит в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені Кредитним Догвоором.

За таких обставин, часткове повернення кредитних коштів до 22.09.2015 відповідає умовам Договору, а строк виконання зобовязання є таким, що фактично настав.

У свою чергу, колегією суддів не приймаються посилання апелянтів на невідповідність листів позивача за формою та змістом заявам про зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки чинним законодавством не передбачено спеціальних вимог щодо форми заяви про зарахування зустрічних вимог як одностороннього правочину, однак матеріали справи підтверджують факт звернення до відповідача з такою заявою.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення скаржників, викладені у апеляційних скаргах, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, апеляційні скарги скарга Національного банку України, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Національного банку України, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2015 року по справі № 910/9544/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/9544/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

О.В. Тищенко