РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2015 р. Справа № 903/661/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Гудак А.В.

суддів Грязнов В.В.

суддів Олексюк Г.Є.

при секретарі судового засідання Лукащик Г.В.

розглянувши апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 управління водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал" на рішення господарського суду Волинської області від 22.07.15 р.

у справі № 903/661/15 (суддя Кравчук Антоніна Михайлівна )

позивач ОСОБА_1 управління водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал"

відповідач ОСОБА_2 сільська рада

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3

про визнання незаконним та скасування рішення сесії ОСОБА_2 сільської ради Ковельського району Волинської області (шосте скликання) від 10.10.2014 року № 33/20 "Про відміну рішення сільської ради від 22.11.2013 року № 25/10 "Про надання дозволу на виготовл

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_4, ОСОБА_5В ( представники, довіреності у справі)

відповідача - ОСОБА_6В.( представник, довіреність у справі)

третя особа - ОСОБА_6В.( представник, довіреність у справі)

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 22 липня 2015 року у справі № 903/661/15 в позові Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал" до ОСОБА_2 сільської ради Ковельського району Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення сесії ОСОБА_2 сільської ради Ковельського району Волинської області (шосте скликання) від 10.10.2014 року № 33/20 "Про відміну рішення сільської ради від 22.11.2013 року № 25/10 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)" для розміщення та обслуговування об'єкта водопостачання-свердловини № 2 по вул. Піщана у с. Воля Ковельська площею 1065 кв.м. відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд керувався положеннями ст. 13, 19, 143, 144 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2009 року від 16.04.2009 року у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст. 19, ст. 144 КУ, ст. 25, ч.14 ст. 46, ч.ч.1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. 12 Земельного кодексу України, ст.ст. 25, 26 , ч.1,10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 44 Водного кодексу України та прийшов до висновків, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами неправомірності рішення ОСОБА_2 сільської ради від 10.10.2014 року № 33/20 "Про відміну рішення сільської ради від 22.11.2013 року № 20/10 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)".

Не погодившись з постановленим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню у зв»язку з тим, що судом неповно з'ясовані всі обставини, що мають значення для справи, а також має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

Зокрема, апелянт у скарзі вказує про помилкові висновки суду першої інстанції , оскільки свердловина №2 затампонована, то відсутні підстави надавати дозвіл для виготовлення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки для розміщення та обслуговування саме цього об»єкту» не відповідає дійсності та обставинам справи. Адже, об»єкт водопостачання свердловина №2 наявний та фактично існує. Він належним чином обслуговується ОСОБА_1 УВКГ, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Вважає, що судом не з»ясовувалися ті обставини, що ОСОБА_1 УВКГ «Ковельводоканал» з 1968 року відкрито розташувало та обслуговувало свердловину №2 на земельній ділянці по вул.Піщана у с.Воля Ковельська та інші об»єкти нерухомого майна для її експлуатації та обслуговування . Судом не досліджувалася та обставина, що від ОСОБА_2 сільської ради у період з 1968 року по момент звернення управління із позовом до суду (26.05.2015р.) не надходило жодної скарги, заяви , повідомлення про те, що ОСОБА_1 УВКГ незаконно розміщено на вказаній земельній ділянці об»єкт водопостачання свердловину №2 та про те, що управління даний об»єкт неналежно обслуговується.

Скаржник наголошує, що суд помилково дійшов висновку про те, що рішення ОСОБА_2 сільської ради №33/20 від 10.10.2014 року прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства. Зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України та ст.59 Закону України вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Це не позбавляє орган місцевого самоврядування права змінити чи скасувати прийнятий ним акт . Але будь-яка дія з боку органу місцевого самоврядування має бути чітко передбачена тією чи іншою нормою права.

Апелянт у скарзі вказує, що з рішення ОСОБА_2 сільської ради Ковельського району Волинської області №25/10 від 22.11.2013 року виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією ОСОБА_1 УВКГ «Ковельводоканал» його законних прав на здійснення централізованого водопостачання ( забору, очищення та постачання води) згідно умов Дозволів на спеціальне водокористування Укр.№27 . При цьому Ковельводоканал заперечує проти припинення цих правовідносин. Саме тому ОСОБА_2 сільська рада як орган місцевого самоврядування не вправі приймати рішення, що буде повністю або частково змінювати дію раніше прийнятого акта індивідуальної дії.

Враховуючи наведене , скаржник просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 22.07.2015 року у справі № 903/661/15 . Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Ковельського управління водопровідно- каналізаційного господарства «Ковельводоканал» до ОСОБА_2 сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення сесії ОСОБА_2 сільської ради Ковельського району Волинської області (шосте скликання) від 10.10.2014 року №33/20 «Про відміну рішення сільської ради від 22.11.2013 року №25/10 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» для розміщення та обслуговування об»єкта водопостачання - свердловини №2 по вул.Піщана у с.Воля Ковельська площею 1065 кв.м. задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу, що відповідач вказує, що рішення ОСОБА_2 сільської ради № 25/10 від 22.11.2013р. не було виконане (Позивач не виготовив на його підставі технічної документації і навіть не приступив до її виготовлення), не подав органу місцевого самоврядування будь-якого проекту технічної документації, виготовленої на виконання рішення ОСОБА_2 сільської ради № 25/10 від 22.11.2013 р. Наголошує, що з рішення ОСОБА_2 сільської ради № 25/10 від 22.11.2013 р. не виникли правовідносини, які «пов'язані з реалізацією ОСОБА_1 УВКГ «Ковельводоканал» його законних прав на здійснення централізованого водопостачання (забору, очищення тапостачання води) згідно умов дозволів на спеціальне водокористування Укр.№27», то ОСОБА_2 сільська рада встановивши, що ліквідовано об'єкт водопостачання для розміщення та обслуговування якого Позивачу надавався дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою рішенням № 25/10 від 22.11.2013 р., правомірно, в межах своєї компетенції, на підставі положень ст. 12 ЗК України, п. 34 ч. 1 ст. 26, ч.ч. 1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та враховуючи тлумачення, наведене в Рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009 р., скасувала це рішення. Просить врахувати обставини викладені у відзиві на апеляційну скаргу та залишити рішення місцевого суду без змін.

В судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги апеляційної скарги, з підстав викладених у ній. Просять скасувати рішення господарського суду Волинської області від 22.07.2015 року у справі № 903/661/15 . Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Ковельського управління водопровідно- каналізаційного господарства «Ковельводоканал» до ОСОБА_2 сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення сесії ОСОБА_2 сільської ради Ковельського району Волинської області (шосте скликання) від 10.10.2014 року №33/20 «Про відміну рішення сільської ради від 22.11.2013 року №25/10 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» для розміщення та обслуговування об»єкта водопостачання - свердловини №2 по вул.Піщана у с.Воля Ковельська площею 1065 кв.м. задовольнити.

Представник відповідача, третьої особи, заперечив щодо вимог апеляційної скарги, з підстав викладених у відзиві. Просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача та третьої особи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга позивача до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в 1968 році на території м. Ковель Волинської області пробурена артезіанська свердловина, що підтверджується паспортом артскважини № 8003 (а.с. 14-17).

В 12.08.2013 року між ОСОБА_1 УВКГ "Ковельводоканал" та ТОВ "Центр "Ковельгеодезія" укладено договір на виконання комплексу робіт із землеустрою № 145, згідно якого виконавець зобов'язується виконати з дотриманням вимог законодавства комплекс робіт по встановленню меж земельної ділянки в натурі для розміщення та обслуговування артсвердловини № 2 в м. Ковелі, а замовник прийняти та оплатити виконані роботи (а.с. 264-265).

Як вбачається з клопотання № 2352 від 10.10.2013 року ОСОБА_1 УВКГ "Ковельводоканал" на підставі ст. ст. 22, 55 ЗУ "Про землеустрій" просило надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для розміщення та обслуговування об'єктів водопостачання, що знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради: свердловини № 2 - с. Воля Ковельська, вул. Піщана.

Рішенням ОСОБА_2 сільської ради від 22.11.2013 року № 25/10 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)" вирішено дати дозвіл Ковельському управлінню водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал" на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1065 кв.м. для розміщення та обслуговування об'єкту водопостачання в с. Воля Ковельська, вул. Піщана (а.с. 11 т.1).

В подальшому, листом № 556 від 03.03.2014 року, з метою дотримання вимог законодавства України, зокрема ОСОБА_1 УВКГ "Ковельводоканал" звернулось до ОСОБА_2 сільської ради з проханням внести зміни до вищевказаного рішення та надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для розміщення та обслуговування об'єкта водопостачання- свердловини №2 площею 1466 кв.м. (а.с. 266-269 т.1).

Як вбачається, з відповіді № 320 від 06.06.2014 року на лист позивача ОСОБА_2 сільська рада повідомила, що задовольнити питання щодо внесення змін до рішення сільської ради № 25/10 від 22.11.2013 року з приводу надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо збільшення площі на 401 кв.м. не є можливим, так як усі суміжні земельні ділянки є приватизованими та мають оформлені відповідні документи, а саме: державні акти на право власності земельних ділянок (а.с. 18, 273-276 т.1 ).

Відповідно до листа № 420 від 28.07.2014 року ОСОБА_2 сільська рада повідомила ОСОБА_1 УВКГ, що на підставі наявних правовстановлюючих документів щодо використання артезіанської свердловини № 2 виконаний ліквідаційний тампонаж свердловини, тому збільшувати зони санітарної охорони немає потреби (а.с. 272 т.1).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся з позовом про визнання незаконним та скасування рішення сесії ОСОБА_2 сільської ради Ковельського району Волинської області (шосте скликання) від 10.10.2014 року № 33/20 "Про відміну рішення сільської ради від 22.11.2013 року № 25/10 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)" для розміщення та обслуговування об'єкта водопостачання-свердловини № 2 по вул. Піщана у с. Воля Ковельська площею 1065 кв.м."

Рішенням ОСОБА_2 сільської ради від 10.10.2014 року № 33/20 "Про відміну рішення сільської ради від 22.11.2013 року № 20/10 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)"" вирішено скасувати рішення ОСОБА_2 сільської ради № 22.11.2013 року № 25/10 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для розміщення та обслуговування об'єкта водопостачання - свердловини № 2 по вул. Піщана у с. Воля-Ковельська". на підставі отриманих документів, а саме акт на ліквідаційний тампонаж свердловини від 15.06.2011 року (а.с. 13).

19.11.2013 року між позивачем та ДП "Львівдіпрокомунбуд" укладено договір № 4931/102/13 на виконання проектно-вишукувальних робіт, згідно якого останній зобов'язаний виконати роботу по об'єкту "Схема оптимізації роботи системи водопостачання м. Ковеля зі створенням комп'ютерно-гідравлічної моделі існуючої системи її оптимізації". В п. 3.1 "Реконструкції свердловини" даної схеми передбачено провести роботи з буріння дублюючої свердловини на ділянці затампонованої свердловини № 2 "Ковельського" водозабору (а.с.277-281, 290-311).

Під час виконання рішення ОСОБА_2 сільської ради №25/10 від 22.11.2013 року щодо виготовлення технічної документації, у зв'язку з відмовою її погодження суміжними землекористувачами - ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_1 УВКГ "Ковельводоканал" звернувся до ОСОБА_2 сільської ради із клопотанням погодити межі ділянок суміжних користувачів на погоджувальній раді (а.с. 19).

В листі № 634 від 22.10.2014 року ОСОБА_2 сільська рада повідомила, що депутатами була розглянута заява щодо погодження меж спірної земельної ділянки із суміжними землекористувачами та проголосоване питання про скасування рішення сільської ради від 22.11.2013 року № 25/10 на підставі отриманих документів, зокрема, акту на ліквідаційний тампонаж свердловини від 15.06.2011 року (а.с. 12).

10.06.2011 року між ТОВ "Ковельгеологія" та ОСОБА_3 укладений договір № 5-2011 на ліквідаційний тампонаж свердловини по замовленню населення. 15.06.2011 року складено акт, замовником якого є ОСОБА_3, на ліквідаційний тампонаж свердловини № 2, що належить Ковельському УВКГ, підписаний, зокрема, головним інженером Ковельському УВКГ - ОСОБА_8. 17.06.2011 року складено акт прийому виконаних робіт по договору, згідно якого всі передбачені договором роботи виконані вчасно та якісно (а.с. 47-50).

Рішення ОСОБА_2 сільської ради від 10.10.2014 року № 33/20 "Про відміну рішення сільської ради від 22.11.2013 року № 20/10 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)"" приймалося саме на підставі акту на ліквідаційний тампонаж свердловини від 15.06.2011 року . ОСОБА_1 УВКГ клопотало про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою для розміщення та обслуговування свердловини №2 , а не будь-яких інших об'єктів, і оскільки проведено ліквідаційний тампонаж вказаної свердловини, то відсутні підстави надавати дозвіл для виготовлення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки для її обслуговування.

Не погодившись з Рішенням ОСОБА_2 сільської ради від 10.10.2014 року № 33/20 "Про відміну рішення сільської ради від 22.11.2013 року № 20/10 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)"", позивач звернувся з позовом про визнання його незаконним та скасування рішення сесії.

Аналізуючи зазначені обставини справи, судова колегія Рівненського апеляційного господарського суду вважає за необхідне застосувати наступні положення чинного законодавства та вказати наступне.

Так, згідно положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства.

Повноваженнями на вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин сільські ради наділені також ст.ст. 25,26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.

Відповідно до п. 12 розділу Х „Перехідні положення" ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Як зазначалось вище, 22.11.2013 р. ОСОБА_2 сільською радою прийнято рішення № 25/10 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», яким Ковельському УВКҐ«Ковельводоканал» надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 1065 кв.м. для розміщення та обслуговування об'єкту водопостачання - свердловини № 2 по вул. Піщана у с. Воля-Ковельська.

В подальшому, 02.09.2014р. ОСОБА_1 УВКГ «Ковельводоканал» звернулось до ОСОБА_2 сільської ради з листом № 2423 про вирішення питання погодження технічної документації із суміжними землекористувачами зазначеної земельної ділянки - ОСОБА_3 та ОСОБА_7

Як вбачається з матеріалів справи, в ході підготовки до вирішення даного питання було встановлено , що свердловина № 2 по вул. Піщаній у с. Воля-Ковельська № 2 не використовується і не може використовуватись для водопостачання, оскільки ще 15.06.2011 р. була затомпонована, про що складено акт на ліквідаційний тампонаж свердловини від 15.06.2011 р. ( а.с. 44 т.1)

Відповідно до ч.3 ст. 105 Водного кодексу України, всі свердловини на воду, не придатні для експлуатації, покинуті спостережні та пошукові свердловини на всі види корисних копалин, а також вертикальні й інші гірничо пошукові та експлуатаційні гірничі виробки і покинуті криниці повинні бути за тампоновані чи ліквідовані. Тобто ліквідаційному затомпонуванню, згідно ч. 3 ст. 105 ВК України, підлягають саме непридатні до експлуатації свердловини на воду.

Разом тим, апелянт вважає таку свердловину придатною до експлуатації, покликаючись на Дозвіл Укр. № 27 від 27.10.2013 р., в якому ця свердловина зазначена.

Щодо даних доводів скаржника , колегія суддів вважає за необхідне зауважати таке.

Так, відповідно до пункту 4 ОСОБА_5 на ліквідаційний тампонаж свердловини від 15.06.2011 р. вбачається, що дана свердловина «1. на глибині 40-80 м. засипана піском, глиною; 2. в інтервалі 40-40 м засипана щєбіньом; 3. в інтервалі від 00-20 м. залита цементним розчином». З огляду на дані обставини, покликання Апелянта на Дозвіл Укр. № 27 від 27.10.2013 р. не є доказом того, що з вказаної свердловини здійснюється забір води, оскільки в цьому дозволі чітко зазначено, що свердловина № 2 затомпонована.

Крім того, судова колегія погоджується з висновками місцевого суду, зокрема в тій частині, що у звітному балансі використання підземних вод Ковельського УВКГ за 2012 рік свердловина № 2 в с. Воля Ковельська, вул. Піщана, не значиться, в той час як в звітних балансах за 2006-2011 вона обліковувалася, а тому дійшов правильного висновку про те, що «згідно дозволу на спеціальне водокористування УВКГ "Ковельводоканал", виданого 27.12.2013 року, дозволу забору води із артсвердловини № 2 немає, оскільки вона затампонована».

Щодо покликань апелянта на графіки та журнали, які підтверджують функціонування свердловини№ 2 , колегія суддів зазначає таке.

Так, згідно п.2.1 Державних санітарних норм та правил «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 12.05.2010 № 400, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.07.2010 р. за № 452/17747, трубчастий колодязь (свердловина) - це інженерна споруда, що є вертикальною виробкою з невеликим розміром поперечного перерізу круглої форми, що призначена для забору підземних вод, розташованих на різній глибині.

Відповідно до ст..1 Водного кодексу України, визначено,що використання води для використання у виробництві з метою отримання продукції та для господарсько- питних потреб населення, а також без її вилучення для потреб гідроенергетики, рибництва, водного , повітряного транспорту та інших потреб; водозабір споруда або пристрій для забору води з водного об»єкта.

З огляду на вищезазначені норми чинного законодавства, слід вказати, що експлуатацію свердловини, як споруди, призначеної для забору води з водного об'єкта (підземні води) можливо лише тоді, коли такий забір за допомогою цієї споруди здійснюється фактично і внаслідок чого відбувається використання води.

Судова колегія погоджується з доводами відповідача, що апелянтом не подано жодних доказів, в силу ст.. 34 ГПК України про те, що свердловину № 2 експлуатують для забору води.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 19.11.2013 року між позивачем та ДП "Львівдіпрокомунбуд" укладено договір № 4931/102/13 на виконання проектно-вишукувальних робіт, згідно якого останній зобов'язаний виконати роботу по об'єкту "Схема оптимізації роботи системи водопостачання м. Ковеля зі створенням комп'ютерно-гідравлічної моделі існуючої системи її оптимізації". В п. 3.1 "Реконструкції свердловини" даної схеми передбачено провести роботи з буріння дублюючої свердловини на ділянці затампонованої свердловини № 2 "Ковельського" водозабору (а.с.277-281, 290-311 т.1).

Як зазначалось вище, на виконання рішення ОСОБА_2 сільської ради №25/10 від 22.11.2013 року щодо виготовлення технічної документації, у зв'язку з відмовою її погодження суміжними землекористувачами - ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_1 УВКГ "Ковельводоканал" звернувся до ОСОБА_2 сільської ради із клопотанням погодити межі ділянок суміжних користувачів на погоджувальній раді (а.с. 19).

В листі № 634 від 22.10.2014 року ОСОБА_2 сільська рада повідомила, що депутатами була розглянута заява щодо погодження меж спірної земельної ділянки із суміжними землекористувачами та проголосоване питання про скасування рішення сільської ради від 22.11.2013 року № 25/10 на підставі отриманих документів, зокрема, акту на ліквідаційний тампонаж свердловини від 15.06.2011 року (а.с. 12).

В подальшому, рішенням ОСОБА_2 сільської ради від 10.10.2014 року № 33/20 "Про відміну рішення сільської ради від 22.11.2013 року № 20/10 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)"" приймалося саме на підставі акту на ліквідаційний тампонаж свердловини від 15.06.2011 року , замовником якого є ОСОБА_3, на ліквідаційний тампонаж свердловини № 2, що належить Ковельському УВКГ, підписаний, зокрема, головним інженером Ковельському УВКГ - ОСОБА_8. 17.06.2011 року складено акт прийому виконаних робіт по договору, згідно якого всі передбачені договором роботи виконані вчасно та якісно (а.с. 47-50).

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що рішення від 22.11.2013 р. № 25/10 , не стосується дозволу на виготовлення технічної документації для відведення земельної ділянки з метою буріння ( будівництва) на ній «дублюючої» свердловини , тобто нової інженерної споруди , призначеної для забору підземних вод.

Щодо покликань апелянта на неправомірне прийняття Рішення ОСОБА_2 сільської ради від 10.10.2014 року № 33/20 "Про відміну рішення сільської ради від 22.11.2013 року № 20/10 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)", судова колегія вважає за необхідне вказати таке.

Так, на переконання судової колегії, зазначене вище Рішення ОСОБА_2 сільської ради від 10.10.2014 року № 33/20 прийняте у відповідності до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 12 Земельного кодексу України .

Крім того, у відповідності до ст.. 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

В даному конкретному випадку такими іншими питаннями у галузі земельних відносин є питання надання органом місцевого самоврядування дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, особі яка зацікавлена в її одержанні з земель комунальної власності. При цьому, закон не обмежує органи місцевого самоврядування вирішувати ці питання, в тому числі, шляхом скасування рішень про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Відповідно до ч.ч.1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень; акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2009 року від 16.04.2009 року у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст. 19, ст. 144 КУ, ст. 25, ч. 14ст. 46, ч.ч. 1, 10 ст. 59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", надано наступне офіційне тлумачення ч.ч. 1,10 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні": в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно мотивувальної частини вищевказаного рішення зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України). Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Тобто, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997року № 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В мотивувальній частині вказаного Рішення Конституційний Суд України зазначив, що:

"Зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України)."

"Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання."

Отже, виходячи з наведеного в Рішенні Конституційного Суду України тлумачення, на підставі положень ч.ч. 1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може скасовувати попередньо прийняті рішення, за умови, якщо вони не вичерпали свою дію Фактом їхнього виконання.

З огляду на вищевикладене, орган місцевого самоврядування може скасовувати попередньо прийняті рішення, за умови, якщо вони не вичерпали свою дію фактом їхнього виконання.

Системний аналіз наведених положень законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов»язковими до виконання на відповідній території , оскільки вони є суб»єктами правотворчості , яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування.

У той же час у ст..3 Конституції України закріплено принцип , за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави , яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону № 280/97-ВР , згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.07.2015 року позивач долучив копію технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Ковельському УВКГ "Ковельводоканал" для розміщення свердловини № 2 с. Воля Ковельська, вул. Піщана (а.с. 67-87). Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції , позивач не отримав погодження меж спірної ділянки від суміжних землекористувачів.

Згідно відповіді №1255 від 10.07.2015 року ОСОБА_2 сільської ради на адвокатській запит № 22/1-87 від 09.07.2015 року до даного часу не погоджувались документи на будівництво будь-яких об'єктів нерухомості для обслуговування свердловини № 2 по вул. Піщана у с. Воля Ковельська, в тому числі для Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводокнала". Крім того, останнім орендна плата за користування спірною земельною ділянкою не вносилась (а.с. 156).

Таким чином, як встановлено в суді першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду, рішення ОСОБА_2 сільської ради №25/10 від 22.11.2013 року на момент його скасування виконаним не було, оскільки позивач не розробив і не подав на погодження відповідний проект технічної документації із землеустрою.

Судова колегія апеляційної інстанції , вважає за необхідно застосувати до спірних правовідносин, ст. 22 Закону України « Про землеустрій», що Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Разом з тим, апелянтом не в суді першої інстанції ні під час апеляційного перегляду , скаржником не подано жодних доказів , про те що технічна документація згідно рішення ОСОБА_2 сільської ради від 22.11.2013 року № 25/10 - є остаточно виготовленою. Навпаки, ні станом на 10.10.2014 р. (тобто на дату прийняття Відповідачем оспорюваного рішення № 33/20), ні на даний час Позивач не розробив і не подав на погодження відповідний проект землеустрою (технічну документацію). Відтак, рішення ОСОБА_2 сільської ради від 22.11.2013 року № 25/10 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» не було виконане. Більше того, саме в процесі виконання цього рішення, на стадії вирішення питання про погодження меж із суміжними землекористувачами.

За таких обставин, колегія суддів відзначає, що рішення ОСОБА_2 сільської ради від 10.10.2014 року № 33/20 "Про відміну рішення сільської ради від 22.11.2013 року № 20/10 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)"" про скасування, на підставі акту на ліквідаційний тампонаж свердловини від 15.06.2011 року, рішення ОСОБА_2 сільської ради № 22.11.2013 року № 25/10 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для розміщення та обслуговування об'єкта водопостачання - свердловини № 2 по вул. Піщана у с. Воля-Ковельська", є правомірним.

Судова колегія апеляційної інстанції, вважає за необхідне зауважити, що рішенням ОСОБА_2 сільської ради № 25/10 від 22.11.2013 р. не вирішувались питання здійснення Позивачем централізованого водопостачання, адже ним вирішувалось питання про надання Позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки для розміщення та обслуговування конкретного об'єкта водопостачання - свердловини №2, який, як виявилось, ліквідований і не експлуатується ще з 15.06.2011 р. За отриманням дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для розміщення нового об'єкта водопостачання (дублюючої свердловини) Позивач до Відповідача не звертався. Ці обставини належним чином встановлені місцевим господарським судом, не спростовуються і навіть не оспорюються Апелянтом. Тобто, з рішення ОСОБА_2 сільської ради № 25/10 від 22.11.2013 р. правовідносин пов'язаних зі «здійсненням централізованого водопостачання (забору, очищення та постачання води)» не виникало і не могло виникнути, оскільки на земельній ділянці відсутній об'єкт, придатний для забору, очищення та постачання води, а тому скаржника з цього приводу, є також безпідставними.

Крім того, необхідно наголосити, що позивач почав виготовляти технічну документацію задовго до отримання дозволу на її виготовлення, що вбачається з Договору № 145 про виготовлення технічної документації від 12.08.2013р.; рішення ОСОБА_2 сільської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, було прийняте лише 22.11.2013 р. № 25/110, що суперечить положенням ст. 123 Земельного кодексу України ( в редакції , що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.4 ст. 123 Земельного кодексу України ( в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, надалі - Земельний кодекс), проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 186-1 Земельного кодексу, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Пунктом 6 ст. 123 Земельного кодексу України визначено, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Крім того, пунктом 13,14 ст. 123 Земельного кодексу, підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів; відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Такі докази в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч.3 ст. 123 Земельного кодексу України надано право особі, зацікавленій в одержанні у користування земельної ділянки замовити розроблення документації із землеустрою без надання відповідного дозволу, однак лише тоді коли орган місцевого самоврядування не розглянув в місячний строк клопотання особи про надання дозволу і про самостійне розроблення технічної документації особа має повідомити, відповідний орган місцевого самоврядування з наданням копії договору на виконання робіт.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що до жовтня 2013 року ( в т.ч. в червні 2013р), позивач звертався до відповідача з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою і в подальшому не повідомляв ОСОБА_2 сільську раду про те, що він самостійно приступив до розроблення технічної документації та не надав копії відповідного договору, отже, виготовлення технічної документації позивач розпочав з порушенням вимог ст. 123 ЗК України.

З огляду на вищенаведе та обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що рішення ОСОБА_2 сільської ради від 10.10.2014 року № 33/20 "Про відміну рішення сільської ради від 22.11.2013 року № 20/10 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)"" про скасування, на підставі акту на ліквідаційний тампонаж свердловини від 15.06.2011 року, рішення ОСОБА_2 сільської ради № 22.11.2013 року № 25/10 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для розміщення та обслуговування об'єкта водопостачання - свердловини № 2 по вул. Піщана у с. Воля-Ковельська", є правомірним.

А тому, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В силу ст.ст. 33, 38, 43,47 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, коли кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а суд, оцінивши подані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен прийняти рішення за результатами обговорення усіх цих обставин.

Апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції в порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи та вірно застосовані норми процесуального і матеріального права, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни рішення господарського суду Волинської області від 22 ли пня 2015 року у справі № 903/661/15.

Керуючись ст.ст. 49,99,101,103,105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Волинської області від 22.07.2015 р. року у справі № 903/661/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал" - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

3. Справу № 903/661/15 повернути до господарського суду Волинської області.

Головуюча суддя Гудак А.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Олексюк Г.Є.