ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2015 р. Справа № 909/515/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

суддів Скрипчук О.С.

ОСОБА_1

при секретарі Довгополові А.О.

розглянув апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_2, б/н від 30.06.15 (вх. № 01-05/3232/15 від 16.07.2015 року)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 16.06.2015 р.

у справі № 909/515/15 (суддя Калашник В. О.)

за позовом: ФОП ОСОБА_2, Івано-Франківськ

до відповідача: Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, м. Івано-Франківськ

про визнання укладеним договору на право тимчасового користування окремими елементами благоустрою комунальної власності для розміщення літнього торгового майданчика для здійснення підприємницької діяльності в редакції запропонованій позивачем.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, представник (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача: ОСОБА_4, представник (довіреність в матеріалах справи).

Причини зміни складу колегії розгляду даної справи викладені у розпорядженнях голови Львівського апеляційного господарського суду від 20.07.2015р. та від 22.09.2015р.

Судом розяснено права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України).

Відводів складу суду в порядку ст. 20 ГПК України не заявлялось. Заяв про технічну фіксацію судового процесу від учасників судового процесу не надходило, у звязку з чим хід судового засідання фіксується у протоколі.

В судовому засіданні 22.09.2015р. оголошено перерву по розгляді даної справи.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 16.06.2015р. (суддя Калашник В. О.) в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання укладеним договору на право тимчасового користування окремими елементами благоустрою комунальної власності для розміщення літнього торгового майданчика для здійснення підприємницької діяльності в редакції запропонованій позивачем відмовлено повністю.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував ст. 187 ГК України, ст. 52, 59 Закону України Про місцеве самоврядування, пунктом 35 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994р. № 198, нормами Положення Про розміщення та порядок облаштування літніх майданчиків в м. Івано-Франківську, затвердженого рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 20.03.2014р. № 152 та Положенням про тимчасове користування елементами благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, літніх торгових майданчиків та збірно-розбірних металевих гаражів, затверджених рішенням сесії Івано-Франківської міської ради від 21.03.2014р. № 1372-43. Місцевим господарським судом зроблено висновок, що обовязковою умовою для укладення договору на право тимчасового користування елементом благоустрою комунальної власності для розміщення літнього торгового майданчика є наявність рішення виконавчого органу місцевого самоврядування про надання відповідного погодження, а таке 28.04.2015р. більшістю голосів на засіданні виконкому прийняте не було.

Не погоджуючись із даним рішенням з підстав прийняття такого з порушенням норм матеріального та процесуального права, ФОП ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. Скаржник вважає, що відповідно до Закону України Про оренду державного та комунального майна не є обовязковим укладення нового договору оренди, якщо попередній договір є пролонгований, що, на думку позивача, має місце у даних правовідносинах. ФОП ОСОБА_2 зазначає, що вона продовжує користуватися орендованим майном (відсутній акт передачі орендарем орендодавцю майна з оренди) і протягом місяця після припинення договору оренди з боку відповідача відсутні заперечення щодо використання нею орендованого майна.

Невірна юридична оцінка місцевим господарським судом вищенаведених обставин справи, на думку апелянта, є порушенням вимог процесуального закону.

У відзиві на апеляційну скаргу виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради доводи апеляційної скарги заперечив зазначаючи при цьому, що Закон України Про оренду державного та комунального майна до даних правовідносин застосовуватись не може, так як елементи благоустрою комунальної власності не відносяться до обєктів, які регулюються даним законом. Крім того, відповідач вказує, що обовязковою умовою для розміщення літніх торгових майданчиків в м. Івано-Франківську є наявність рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про їх розміщення та облаштування на території м. Івано-Франківська, а таке в матеріалах справи відсутнє. Без отримання погодження на розміщення та облаштування літнього торгового майданчика, перехід до укладення договору тимчасового користування окремими елементами благоустрою комунальної власності є неможливим і передчасним. Відповідач вважає також, що позивачем обраний невірний спосіб захисту, так як вимога про визнання укладеним договору суперечить принципу свободи укладення договору, а також у законодавстві України відсутня імперативна вказівка про обовязок укласти договір на право тимчасового користування окремими елементами благоустрою комунальної власності для розміщення літнього торгового майданчика для здійснення підприємницької діяльності без отримання дозволу виконкому на це.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, керуючись нормами ст. 101 ГПК України щодо меж перегляду справи в апеляційній інстанції, вважає, що є можливим прийняти за наслідками розгляду апеляційної скарги постанову в даному судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, заслухавши в судовому засіданні думку представників сторін, оцінивши зібрані докази по справі, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що підстав для скасування рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 16.06.2015р. не має, при цьому, колегія суддів встановила наступні обставини та керувалася такими мотивами.

Згідно статті 11 ЦК України, однією із підстав виникнення зобовязань є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Частиною 1 ст. 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 ГК України).

Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2014 на підставі п. 4.3 Положення про тимчасове користування окремими елементами благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, літніх торгових майданчиків та збірно-роздрібних металевих гаражів, затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради № 1372-43 від 21.03.2014р., між ФОП ОСОБА_2 та виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради укладено договір №100 на право тимчасового користування окремими елементами благоустрою комунальної власності для розміщення літнього торгового майданчика для здійснення підприємницької діяльності, відповідно до якого відповідач передав у тимчасове платне (щомісячний розмір оплати - 1560, 00 грн.) користування позивачу окремі елементи благоустрою комунальної власності, з метою встановлення літнього торгового майданчика для провадження підприємницької діяльності. У користування, зокрема, передано (характеристика літнього торгового майданчика): площа по зовнішньому контуру 52,0 кв. м. викладена бруківкою, що знаходиться за адресою вул. Страчених, 7а, поруч лобі-бару "Цимес".

Строк дії зазначеного договору у його п. 2.1. визначено до 01.11.2014р. Право на користування обєктом виникає у замовника після укладення договору та його реєстрації (п. 2.2. договору)

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що ч. 2 ст. 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна визначено можливість пролонгації зазначеного вище договору оренди за умови відсутності протягом одного місяця після припинення дії такого договору заяви однієї із сторін про його припинення або зміну умов, також скаржник посилається на ч. 1 ст. 764 ЦК України та ч. 4 ст. 284 ГК України, відповідно до яких при відсутності протягом одного місяця заперечень наймодавця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Судова колегія Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України Про оренду державного та комунального майна даний закон не регулює відносин по використанню елементів благоустрою населених пунктів для розміщення літніх торгових майданчиків, крім того, як вірно відзначає, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, елементи благоустрою комунальної власності не віднесено до категорії обєктів щодо яких застосовуються норми цього закону.

Колегія суддів звертає увагу на те, що підпунктом 2.3.1. пункту 2.3. договору, положення якого відповідає також його п. 6.2 визначено, що дія договору припиняється, зокрема, у випадку закінчення строку, на який його було укладено.

Крім того, умовами даного договору, зокрема, його пп. 5.3.13 п. 5.3. визначено, що замовник зобовязаний демонтувати літній торговий майданчик і торговельне обладнання та повернути обєкт уповноваженому органу протягом 10 календарних днів після припинення дії договору.

Також у п. 8.7. договору, що кореспондує і його п. 6.1., сторони визначили, що після закінчення терміну дії цього договору подальші взаємовідносини сторін регулюються укладенням нового договору.

Умови щодо передачі з оренди майна по акту прийняття-передачі в договорі відсутні. Матеріали справи також не підтверджують факту користування окремими елементами благоустрою позивачем після закінчення дії договору.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Наведене вище свідчить, що використання норм Закону України Про оренду державного та комунального майна до даних правовідносин не застосовується, а положення укладеного договору не передбачають можливості продовження стоку його дії за умови відсутності заперечень сторін про продовження його дії, відтак, помилковими є твердження позивача про необхідність вважати продовженим термін дії договору оренди № 100 від 01.09.2014р.

Законом України Про благоустрій населених пунктів № 2807-ІV від 06.09.2005р. визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Статтею 13 вказаного вище закону визначено, що до об'єктів благоустрою населених пунктів належать: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам'ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам'ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. До об'єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Статтею 21 цього ж закону встановлено, що елементами (частинами) об'єктів благоустрою є: 1) покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів; 2) зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об'єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; 3) будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; 4) засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; 5) технічні засоби регулювання дорожнього руху; 6) будівлі та споруди системи інженерного захисту території; 7) комплекси та об'єкти монументального мистецтва, декоративні фонтани і басейни, штучні паркові водоспади; 8) обладнання (елементи) дитячих, спортивних та інших майданчиків; 9) малі архітектурні форми; 10) інші елементи благоустрою, визначені нормативно-правовими актами.

Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначає правові основи організації та діяльності органів місцевого самоврядування, їх завдання і компетенцію, закріплює їх права та обовязки, в тому числі право на оскарження дій (бездіяльності) їх органів та посадових осіб.

Одним із органів, що входить у структуру системи органів місцевого самоврядування є виконавчий комітет відповідної ради.

Згідно з ч. 6 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

З матеріалів справи вбачається, що 20.03.2014р. виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради прийнято рішення № 152, яким затверджено нову редакцію Положення про розміщення та порядок облаштування літніх торгових майданчиків в м. Івано-Франківську (далі Положення № 152), яке регулює порядок розміщення та облаштування в м. Івано-Франківську літніх торгових майданчиків для здійснення підприємницької діяльності з врахуванням архітектурних, санітарно-гігієнічних, пожежних, торгівельних норм, функціонально-планувальних та історико-культурних чинників.

Відповідно до пункту 1.4. Положення, суб'єкти господарювання набувають право на розміщення літнього торгового майданчика на підставі і в порядку, передбаченим чинним Законом України Про благоустрій населених пунктів, а також при наявності витягу з рішення на розміщення та облаштування літнього торгового майданчика на території міста та укладеного договору на право тимчасового користування елементами благоустрою комунальної власності.

16 березня 2015р. позивач звернувся до міського голови з відповідною заявою за №107502, в якій просив надати дозвіл на розміщення літнього торгового майданчика поруч Лобі-бару "Цимес" за адресою: вул. Страчених Націоналістів 7а, площею 52 кв. м.

На засіданні комісії з організації сезонної торгівлі виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради 30.03.2015р., протоколом № 7 вирішено рекомендувати виконавчому комітету міської ради погодити розгляд документів суб'єкту господарювання ОСОБА_2 для облаштування літнього торгового майданчику поруч лоббі-бару Цимес готелю Під Темплем за адресою: вул. Страчених 7А м. Івано-Франківськ пл. 52 м. кв.

Листом від 30.04.2015р. № 218-41-13 "Про розгляд документів дозвільного характеру" Управління торгівлі виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернулось до позивача, в якому повідомило останнього, що на засіданні виконкому від 28.04.2015 заява щодо облаштування літнього торгового майданчика не була прийнята більшістю голосів.

Порядок та умови для отримання права тимчасового користування елементами благоустрою комунальної власності регулюється Положенням про тимчасове користування окремими елементами благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, літніх торгових майданчиків та збірно-розбірних металевих гаражів, затвердженим рішенням сесії Івано-Франківської міської ради від 21.03.2014 р. №1372-43 (далі Положення № 1372-43).

Відповідно до вимог розділу 4 Положення, після прийняття рішення виконавчого комітету про погодження на розміщення та облаштування літнього торгового майданчика замовник протягом п'яти робочих днів звертається в управління торгівлі виконавчого комітету міської ради із заявою про укладення договору, до якої обов'язково додається витяг з рішення виконавчого комітету міської ради.

Таким чином, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що укладення договору тимчасового користування окремими елементами благоустрою комунальної власності є правовим наслідком та наступною юридичною дією, за отриманням погодження, після чого суб'єкт господарювання набуває право на розміщення літнього торгового майданчика.

Відповідно до п. 2.5. Положення № 152 погодження на розміщення та облаштування літнього торгового майданчика це адміністративна послуга, що забезпечується шляхом надання виконавчим комітетом міської ради витягу з рішення та визначає право субєкта підприємницької діяльності розпочати роботи зі встановлення літнього торгового майданчика на певний термін, у визначеному місці, відповідної форми та на певній площі.

Заявою від 06.05.2015р. позивач звернувся до Управління торгівлі виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з заявою про укладення договору на право тимчасового користування елементами благоустрою комунальної власності для розміщення літнього торгового майданчика і подав для підписання відповідний договір.

Листом № 246-41-13 від 21.05.2015р. Управління торгівлі виконавчого комітету Івано-Франківської міської позивача повідомлено, що підстави для укладення договору у нього відсутні, оскільки рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради не надано погодження на облаштування літнього торгового майданчика за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Страчених націоналістів, 7А.

Звертаючись із позовом до суду ФОП ОСОБА_2 виходила із обовязковості укладення договору в силу ст. 187 ГК України.

Частино. 3 ст. 179 встановлено, що укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 187 ГК України визначено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Таким чином вірним є висновок місцевого господарського суду про те, що у ст. ст. ст. 179, 187 ГК України йде мова про імперативне застереження щодо необхідності укладення договору в законі (чи підзаконні нормативно-правові акти). Відсутність такого застереження зумовлює відмову в задоволенні позовних вимог про зобов'язання укласти договір з огляду на порушення ст. 19 Конституції, згідно з якою ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачене законом. Важливо, що така обумовленість у законі має бути виписна в імперативній формі з прямою вказівкою на обов'язок відповідної сторони укласти договір.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 10.10.2012р. у справі № 6-110цс12 за позовом ТОВ Ковальська-Житлосервіс до ОСОБА_10 про зобов'язання укласти договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території та від 25.09.2012р. у справі № 19/074-11 за позовом Новопетрівської сільської ради до Вишгородського районного споживчого товариства про визнання укладеним договору оренди землі

За таких обставин, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 16.06.2015р. у цій справі є законним та обґрунтованим, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Також суд апеляційної інстанції враховуючи положення ст. 49 ГПК України, зробив висновок про те, що витрати за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 103, 105 ГПК України,

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 16.06.2015р. у справі №909/515/15 без змін.

2. Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на ФОП ОСОБА_2.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-І ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 12.10.2015 року

Головуючий суддя Дубник О.П.

Судді Матущак О.І.

ОСОБА_5