ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 р. Справа № 923/1280/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Александрової Л.І. при секретарі Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго", м. Херсон

до дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Херсон

про стягнення 103943 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, представник, дов. № 07/0240-15 від 30.07.2015 року;

від відповідача - не прибув.

Строк вирішення спору продовжено до 09.10.2015 року ухвалою суду від 28.07.2015 року (а.с. 63).

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (позивач) звернулося до господарського суду з позовом до ДП "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (відповідач), яким просить стягнути заборгованість за неналежне виконання умов договору про постачання електричної енергії №97 від 12.06.1997 року та додаткової угоди до нього від 26.03.2010 року у розмірі: 64652,07 грн. - за спожиту електричну енергію, 6492,28 грн. - за реактивну енергію, 14716,60 грн. - пені, 17326,84 грн. - інфляційних втрат, 755,21 грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 509, 525, 530, 692, ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 2, 22, 64 Господарського процесуального кодексу України, п.п. 6.1, 6.11, п. 8.1, пп. 2 п. 10.2 ПКЕЕ.

Ухвалою суду від 28.07.2015 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 25.09.2015 р. Ухвалою суду від 25.09.2015 р. розгляд справи відкладався на 06.10.2015 р. з метою надання можливості сторонам скористатись повним обсягом процесуальних прав.

Представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити повністю з зазначених у позовній заяві підстав.

Відповідач, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали від 28.07.2015 р. (а.с. 65), копією витягу з реєстру вихідної поштової кореспонденції канцелярії господарського суду Херсонської області від 28.09.2015 р., копією списку згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в Херсон-25с № 396 від 29.09.2015 р., але явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, витребувані судом документи не надав.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

12 червня 1997 року між публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» (далі Постачальник) та дочірнім підприємством Херсонський облавтодор' Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (далі Споживач), було укладено договір про постачання електричної енергії № 97, який на сьогоднішній день діє в редакції додаткової угоди від 26.03.2010 року (далі - Договір).

На момент укладення Договору сторони погодились під час виконання умов Договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, керуватись чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ).

Відповідно до п. 1 Договору Постачальник постачає електричну енергію Споживачу, а Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

Згідно п. 1 додатку № 2 до Договору «Порядок розрахунків та графік зняття показань лічильників та подання їх до електропостачальної організації» Відповідач знімає показання електролічильників, встановлених на своїх обєктах (передбачених у додатку № 5 Договору), 30 числа у місяці з 31 днем, 28 числа у місяці з 29 днями, 29 числа у місяці з 30 днями та 27 числа у місяці з 28 днями, та згідно п. п. 1,3 додатку № 2 оформлює акт про обсяги використаної електроенергії за розрахунковий період, який надає до розрахункового відділу Позивача протягом 0,5 доби з моменту зняття цих показників.

Пунктом 6.11 ПКЕЕ передбачено, що остаточний розрахунок споживача за електроенергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електроенергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електроенергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором.

Рахунок відповідач повинен сплатити у термін, встановлений умовами договору, а саме протягом 5 операційних днів з моменту отримання споживачем рахунку (передбачено п. 3 додатку № 2 до договору).

Так, на виконання умов Договору Позивач в період з січня 2015 року по червень 2015 року здійснював поставку електроенергії (реактивної та активної), а Відповідач, здійснював її споживання.

Про обсяги спожитої електроенергії Відповідач звітував Позивачеві за кожний розрахунковий період шляхом надання Позивачеві актів про обсяги спожитої електроенергії, які Відповідач складав самостійно на підставі показів приладів обліку . (п.1, 2 Додатку №2 до Договору).

Ґрунтуючись на отриманих від Відповідача даних, Позивач надав Відповідачеві рахунки для оплати спожитої активної, реактивної електроенергії. Представник Відповідача отримував рахунки №№ 97 від 30.01.2015р., 26.02.2015р., 30.03.2015р., 30.04.2015р, 29.05.2015р., 26.06.2015р. на сплату електричної енергії за період січень- червень 2015 року, особисто, що підтверджується відміткою про отримання на примірниках рахунків, які залишилися у Позивача.

Відповідно до ч.1 п. 8.1 Правил користування електричною енергією постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на отримання від споживача своєчасної оплати за електроенергію та інших платежів відповідно до умов договору та законодавства України.

Проте, Відповідач, споживаючи електричну енергію протягом періоду січень- червень 2015 року, не оплачував її, що призвело до утворення заборгованості в сумі 64 652,07 гри. за активну енергію та 6 492,28 грн. за реактивну електроенергію. Таким діями Відповідач грубо порушував право Позивача на отримання коштів за поставлену електроенергію, (а.с. 61).

Частиною ж 2 ст. 692 ЦКУ покладено на покупця обовязок сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Підпунктом 2 п. 10.2 ПКЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобовязаний оплачувати обсяг спожитої електроенергії, а також здійснювати інші платежі згідно умов договору. Відповідно до гіп. 1 п. 8.1. ПКЕЕ постачальник електроенергії має право на отримання від споживача своєчасної оплати електричної енергії.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи наведене позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію в розмірі 64652 грн. 07 коп., 6492 грн. 28 коп. за реактивну електричну енергію підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми позивач обґрунтовано нарахував відповідачу за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати платежів за спожиту електричну енергію 755 грн. 21 коп. 3 % річних та 17326 грн. 84 коп. інфляційних втрат.

Суд за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі «Ліга-Закон» перевірив розрахунок нарахованих відповідачу збитків від інфляції і 3% річних та встановив, що він здійснений позивачем арифметично та методологічно вірно.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення 755 грн. 21 коп. 3 % річних та 17326 грн. 84 коп. інфляційних втрат відповідають наведеним нормам, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вищезгаданого Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічна норма міститься в п. 2 ст. 343 ГК України.

В даному випадку у п. 5 Додатку № 2 до Договору, в якому передбачено, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується, а сума боргу повинна бути сплачена з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних.

На підставі вищезазначених норм чинного законодавства та умов договору позивач нарахував відповідачу за порушення виконання зобов'язань з оплати платежів за спожиту електричну енергію 14716 грн. облікової ставки НБУ від суми боргу.

Розрахунок пені здійснено вірно. Судом перевірено.

За правилами ч. 1 ст. 32, ст. 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду зазделегіть встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши відповідно до вимог ст. 43 ГПК України надані сторонами докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами діючого законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованості за спожиту активну електричну енергію в розмірі 64652 грн. 07 коп., 6492 грн. 28 коп. за реактивну електричну енергію, 14716 грн. 00 коп. пені, 755 грн. 21 коп. 3 % річних, 17326 грн. 84 коп. інфляційних втрат.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

У пункті 4.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" висловлено правову позицію згідно якої зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК), то судовий збір також покладається на відповідача.

Згідно вказаної вище правової позиції, суд покладає судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2078 грн. 86 коп. на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (73000, м. Херсон, вул. Поповича, 23, ) на користь публічного акціонерного товариство "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (73000, м. Херсон, вул. Пестеля, буд. 5, ідентифікаційний код 05396638, рахунок зі спеціальним режимом використання № 0852, в філії Херсонського обласного управління ПАТ "Ощадбанк № 10021 МФО 352457) - 64652 грн. 07 коп. за спожиту активну електричну енергію протягом січня - червня 2015 року

3.Стягнути з дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (73000, м. Херсон, вул. Поповича, 23, ) на користь публічного акціонерного товариство "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (73000, м. Херсон, вул. Пестеля, буд. 5, ідентифікаційний код 05396638, поточний рахунок № 2 у ФХОУ АТ "Ощадбанк" у м. Херсоні, МФО 352457) - 6492 грн. 28 коп. за реактивну електричну енергію, 14716 грн. 00 коп. пені, 755 грн. 21 коп. 3 % річних, 17326 грн. 84 коп. інфляційних втрат та 2078 грн. 86 коп. витрат по сплаті судового збору.

4.Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.10.2015 р.

Суддя Л.І. Александрова