ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2015 р. Справа №917/1726/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка", вул.Саксаганського, 70а,Київ 34,01032

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавахліб-3", вул.Комарова, 10-А, Полтава, Полтавська область,36016

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про стягнення 50 000 грн.

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_2 дов. б/н від 18.08.2015р.

від третьої особи: не з'явився

В судовому засіданні 20.10.2015 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив дату складання повного тексту рішення у відповідності до ст. 85 ГПК України.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 50 000 грн. відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

В судовому засіданні 06.10.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. В засідання 20.10.2015 року представник позивача не з'явився, його явка обов'язковою судом не визнавалась.

Відповідач відзив на позов не надав, його представник проти задоволення позовних вимог усно заперечував. Підстави для своїх заперечень представник відповідача суду не повідомив.

Третя особа в судове засідання не з'явилась. Ухвала суду від 06.10.2015 року, яка направлялась третій особі, повернулась без вручення адресату за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до пп. 3.9.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення строку вирішення спору, встановленого ст. 69 ГПК України, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи та розглядає справу відповідно до ст. 75 ГПК України за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

28 травня 2014 року між ПрАТ «СК «Уніка» (позивач) та ТОВ «Полтавахліб-3» (відповідач) укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2881532 (арк. справи 9), предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «ГАЗ AC-G 3302», державний № НОМЕР_1.

Як свідчать матеріали справи, 17 листопада 2014 року на а/д Київ - Харків м. Полтава відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ГАЗ AC-G 3302», державний № НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 (третя особа), транспортного засобу «BMW 325» державний №ВІ 6099 ВІ під керуванням ОСОБА_3.

Зі змісту довідки ВДАІ (арк. справи 24-25) та постанови Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 554/63/15-п від 21.01.2015року (арк. справи 58) , вбачається що вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19.11.2014 року до нього на підставі полісу № АІ/2881532 звернулась потерпіла сторона, а саме - власник транспортного засобу «BMW 325» державний № НОМЕР_2 , який зазнав пошкодження - ОСОБА_4 з повідомленням та поясненням про ДТП. 06 березня 2014 року позивачем на підставі Звіту експерта № 2/2 від 05.02.2014 року (арк. справи 28-55) було складено страховий акт № 00157064 ( арк. справи 8). На підставі вищевказаних документів позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі: 50 000,00грн., що підтверджується платіжним дорученням № 008253 від 10.03.2015року ( арк. справи 59).

10 червня 2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію стосовно вище вказаної події, яка залишена відповідачем без реагування, що й стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, які регулюються главою 67 Цивільного кодексу України, Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно до ч. 1 ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката);

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За приписами ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним свої трудових (службових) обов'язків.

Наявна в матеріалах справи копія наказу № 49/1-П від 02.11.2014 року (арк. справи 20) свідчить, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавахліб-3" на посаду водія автотранспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 554/63/15-п від 21.01.2015року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 990 ЦК України також визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Так, пошкодження автомобіля НОМЕР_3 було визнано позивачем страховим випадком, що підтверджується страховим актом ПрАТ СК Уніка № 00157064 від 06.03.2015 року ( арк. справи 8).

Крім того, на підставі вказаного страхового акту та заяви ОСОБА_4 на виплату матеріального збитку ( арк. справи 10) , позивач здійснив виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 50 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 008253 від 10.03.2015року ( арк. справи 59).

Відповідно до вимог ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідного до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Таким чином, вказаними нормами встановлено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Регрес (зворотна вимога) - це право кредитора (регредієнта) вимагати відшкодування шкоди, що виникла в результаті виплати ним сум для виконання обов'язку або з вини боржника (регресата), і обов'язок останнього виконати цю вимогу.

Підставою виплати страхового відшкодування є страховий випадок, тобто дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулось пошкодження майна, із володінням та користуванням якого пов'язані майнові інтереси страхувальника, що є об'єктом страхування за укладеним з ним договором.

За приписами ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Будь-яких обґрунтувань своїх заперечень проти позовних вимог відповідач суду не надав.

Отже, суд дійшов висновку, що після сплати потерпілій особі страхового відшкодування у позивача виникло право зворотної вимоги до юридичної особи-роботодавця

ОСОБА_1, винної у ДТП особи, щодо виплати страхового відшкодування.

Таким чином, враховуючи, відповідач є не тільки страхувальником, з яким було укладено договір у вигляді полісу №АІ/2881532 від 05.06.2014 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а і власником транспортного засобу, яким під час ДТП керував його працівник ОСОБА_1 суд вважає позовні вимоги, заявлені до відповідача, законними, обґрунтованими і доведеними матеріалами і обставинами справи, тобто, такими, що підлягають задоволенню.

Сплата судового збору покладається на відповідача у відповідності до приписів ст. 49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 33,43, 49,75, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавахліб-3" (вул.Комарова, 10-А, Полтава, Полтавська область,36016, ідентифікаційний код 38667449) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (вул.Саксаганського, 70а,Київ 34,01032, ідентифікаційний код 20033533) 50 000 грн. - відшкодування шкоди, 18827грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ із набранням рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.10.2015 року.

Суддя Тимощенко О.М.