ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" жовтня 2015 р.Справа № 916/3340/15

За позовом: приватного акціонерного товариства "Технологія"

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Нептун"

про стягнення 39 038,98 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники:

від позивача: Клєвцов С.А. - довіреність

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Позивач, приватне акціонерне товариство "Технологія", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Нептун" основного боргу в сумі 132 353,08 грн., пені у сумі 1821,17 грн. та 3% річних у сумі 84,70 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.08.2015р. позовну заяву (вх.№3511/15) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

21.09.2015р. позивач надав суду заяву про зменшення позовних вимог (вх. № 2-5148/15) в якій просить суд стягнути з відповідача основний борг в сумі 128 258,95 грн., пеню у сумі 1821,17 грн. та 3% річних у сумі 84,70 грн.

Представник позивача в судові засідання не з'являвся, подав до суду заяву про розгляд справи без часті представника позивача (вх.№4666/14 від 21.02.2014р.), яка судом задоволена.

Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення повернуті на адресу суду з відміткою про вручення останньому поштової кореспонденції, відзив на позов та витребувані документи суду не надав, своїм правом на захист не скористався.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані позивачем докази, суд встановив:

10.07.2014р. ПрАТ "Технологія" (Постачальник) та ТОВ "Нептун" (Покупець) було укладено договір поставки №386, згідно умов п.1.1. якого, вбачається, що Постачальник передає у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення: етикетки самоклеючі (продукція), а Покупець зобов'язується прийняти продукцію та оплатити її на умовах договору..

Із змісту п.3.1. Договору вбачається, що ціна продукції погоджується сторонами в протоколі погодження ціни (додаток № 1), який є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 4.4. Договору передбачено, що умови поставки продукції FCA - склад продавця за адресою: м. Суми, проспект Курський, 147-а.

У відповідності до п.п.5.1. оплата продукції здійснюється покупцем у національній валюті України шляхом безготівково перерахування грошових коштів на рахунок продавця, вказаний у рахунку на оплату продукції наступним шляхом: 50% вартості замовленої партії покупець сплачує до початку її виготовлення; залишившиєся 50% вартості продукції покупець сплачує після отримання повідомлення про готовність продукції до поставки, перед її відвантаженням зі складу продавця.

Пунктом п.5.2. Договору передбачено, що роботи, вказані у п.1.2. Договору, оплачуються покупцем у строк, визначений у рахунку на оплату.

За приписами п.7.4. Договору за прострочення виконання грошових зобов'язань покупець зобов'язан виплатити постачальнику неустойку (пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов'язання за кожний день прострочення.

08.09.2014р. шляхом підписання Протоколу № 3 сторони погодили ціну етикеток самоклеючих в еквіваленті євро.

06.04.2015р. від відповідача до позивача надійшло усне замовлення щодо виготовлення та поставку партії продукції на умовах відстрочення платежу. У зв'язку із зміною умов оплати, позивач збільшив вартість продукції, про що повідомив відповідача засобами електронного зв'язку. При цьому, ні новий протокол погодження ціни продукції, ні додаткова угода до договору поставки сторонами не підписувалася.

09.04.2015р. відповідач надав позивачу заявку № 09/04/01 щодо виготовлення продукції певної кількості та асортименту.

Для оплати замовленої продукції, позивач надав відповідачу рахунок-фактуру № 000819 від 08.04.2015р. на суму 167 000 грн. з ПДВ та рахунок-фактуру № 001049 від 30.04.2015р. на суму 5369,08 грн. з ПДВ.

На виконання умов договору, відповідач 08.04.2015р. здійснив часткову попередню оплату продукції на загальну суму 25056 грн.

30.04.2015р. позивачем на адресу відповідача на підставі довіреності № 4 на отримання ТМЦ, була відвантажена продукція: за видатковою накладною №0001509 та ТТН № 1509 від 30.04.2015р. на загальну вартість 167 040 грн. з ПДВ; за видатковою накладною № 0001510 та ТТН № 1510 від 30.04.2015р на загальну суму 5369,08 грн. з ПДВ, всього на суму 172 409,08 грн.

18.06.2015р. відповідач сплатив позивачу в рахунок погашення боргу 15000 грн.

22.06.2015р. відповідач надав позивачу лист за № 22, яким гарантував погашення заборгованості до 06.07.2015р., однак зобов'язання не виконав.

13.07.2015р. позивач надіслав відповідачу вимогу про оплату поставленої продукції за № 118/4, в якої вимагав від відповідача на протязі 7 днів з дати отримання вимоги сплатити борг.

Відповідач вимогу отримав 15.07.2015р., але у строк до 23.07.2015р. борг не сплатив.

30.07.2015р. позивач знову направив відповідачу лист за № 130/4, в якому сповістив відповідача про звернення до суду із позовними вимогами про стягнення боргу та неустойки.

Відповідь відповідач не надав, борг не сплатив.

Порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки №386 від 10.07.2014р. в частині оплати вартості отриманого товару і стало підставою для позивача звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар,визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Приписами ст.663 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Умовами ст.665 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред'явити продавцеві вимоги відповідно до статті 620 цього Кодексу.

Із змісту ст.693 Цивільного кодексу України вбачається, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (п.1 ст. 656 Цивільного Кодексу України).

Судом встановлено порушення відповідачем зобов'язань, щодо своєчасного розрахунку з позивачем за послуги, надані за Договором поставки №386 від 10.07.2014р.

Як вбачається з розрахунку заборгованості приведеного позивачем в позовній заяві та не спростованого відповідачем, останнім в порушення вищезазначених приписів чинного законодавства України та договору - зобов'язання щодо оплати вартості отриманого від позивача товару на загальну суму 172 409,08 грн. виконані лише частково, а саме в сумі 46 056 грн., внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість, яка позивачем зазначена в розмірі - 126 353,08 грн., у зв'язку з чим, на думку суду, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості за отриманий товар, встановлена судом в розмірі 126 353,08 грн.

Оцінюючи вимоги про стягнення пені, суд зазначає наступне:

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами, зокрема.

Частина 1 ст.627 ЦК України встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як погоджено сторонами договору, відповідно до п. договору за несвоєчасну оплату рахунків виконавця за надані послуги згідно з умовами договору, замовник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Як було вище встановлено судом, за порушення зобов'язань за договором позивач нарахував відповідачу у відповідності до приписів договору пеню в сумі 1736,47 грн.

Судом проведено перевірку наданого позивачем розрахунку пені та встановлено, що наданий позивачем розрахунок пені здійснено не вірно. За розрахунком суду пеня становить.

Сума боргу (грн.)Період прострочкиКількість днів прострочкиРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочки
132353.0823.07.2015 - 30.07.2015830.0000 %0.164 %*1740.53
Проте, оскільки сума пені заявлена позивачем до стягнення менш, ніж розрахована судом, суд вважає, що задоволенню підлягає сума пені, визначена позивачем, а саме - 1 736,47 грн.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 84,70 грн. суд зазначає:

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В договорі сторони не погодили розмір річних, а тому слід застосувати приписи, передбачені у ЦК України.

Таким чином, на думку суду, право позивача вимагати від відповідача сплатити 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами, належним до сплати за договором про надання послуг.

Судом проведено перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних та встановлено, що позивач невірно здійснив розрахунок. За розрахунком суду 3% річних становить:

Сума боргу (грн.)Період прострочкиКількість днів прострочкиРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
132353.0823.07.2015 - 30.07.201583 %87.03
Оскільки сума 3% річних заявлена позивачем до стягнення менш, ніж розрахована судом, суд вважає, що задоволенню підлягає сума пені, визначена позивачем, а саме - 84,70 грн.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що силу вищенаведених приписів закону підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 84,70 грн. - 3% річних та 1740,53 грн. - пені.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищезазначені матеріали справи та проаналізовані положення чинного законодавства України, суд, вбачає доведеними та обґрунтованими заявлені позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Технологія", у зв'язку з чим стягненню з товариства з обмеженою відповідальністю "Нептун" на користь позивача підлягає сума основного боргу в розмірі 126 353,08 грн., пеня у розмірі 1 740,53 грн. та 3% річних у розмірі 84,70 грн.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме 1 827,00 грн.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного акціонерного товариства "Технологія" - задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальність " Нептун " (67668, Одеська обл., Біляївський р-н, с. Великий Дальник, пр. Шевченка, 3, буд.3, код ЄДРЮОФОП 30559309) на користь приватного акціонерного товариства "Технологія" (40031, м. Суми, проспект Курський, 147-а, код ЄДРЮОФОП 14022407) сума основного боргу в розмірі 126 353 (сто двадцять шість тисяч триста п'ятдесят) грн. 08 коп., пеня у розмірі 1 740 (одна тисяча сімсот сорок) грн. 53 коп. та 3% річних у розмірі 84 (вісімдесят чотири) грн. 70 коп. та 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат на оплату судового збору.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.116 ГПК України

Повний текст рішення складено 12 жовтня 2015 р.

Суддя О.В. Цісельський