ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2015 р. Справа № 911/3248/15

Господарський суд Київської області у складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віейбі Лізинг», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк Агроплюс», Київська область, м. Ірпінь, смт. Ворзель

про стягнення 15745,64 грн.

секретар судового засідання Шніт О.М.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №157 від 28 січня 2015 року);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Віейбі Лізинг» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк Агроплюс» (далі - відповідач) про стягнення 15745,64 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору фінансового лізингу №121015-38/ФЛ-Ю-А від 15 жовтня 2012 року, а саме, відповідач не сплатив грошові кошти за користування предметом лізингу за 31-й та 32-й періоди (19 травня 2015 року та 19 червня 2015 року), в результаті чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 9431,46 грн. Додатково, за прострочення виконання зобовязання позивач нарахував пеню в розмірі 441,85 грн., 30% річних в розмірі 220,93 грн. та штраф в розмірі 5651,40 грн.

Провадження у справі порушено відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 29 липня 2015 року та призначено справу до розгляду на 12 серпня 2015 року.

Відповідно до ухвали суду від 12 серпня 2015 року розгляд справи на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 9 вересня 2015 року.

У судовому засіданні 9 вересня 2015 року на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 23 вересня 2015 року.

Відповідно до ухвали суду від 23 вересня 2015 року розгляд справи на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 15 жовня 2015 року.

У судовому засіданні 15 жовтня 2015 року представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог.

З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача 5651,40 грн. штрафу.

На підставі статті 22 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог, подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням зазначеної заяви.

15 жовтня 2015 року відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Віейбі Лізинг» (за договором лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маяк Агроплюс» (за договором лізингоодержувач) 15 жовтня 2012 року укладено договір фінансового лізингу за №121015-38/ФЛ-Ю-А.

Пунктом 1.1 договору встановлено, що лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в додатку «специфікація».

15 жовтня 2012 року між сторонами підписано специфікацію, згідно якої, в лізинг передається автомобіль Renault Logan MCV Ambiance, 2012 року випуску вартістю 117737,50 грн.

Також, 15 жовтня 2012 року сторонами договору підписано графік сплати лізингових платежів (том 1, а.с. 21).

Свої зобов'язання за договором позивач виконав належним чином, передавши відповідачеві предмет лізингу, що підтверджується актом прийому-передачі предмета лізингу від 19 жовтня 2012 року (том 1, а.с. 34).

Судом оглянуто оригінали документів, залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Судом встановлено, що станом на день прийняття рішення у справі відповідач сплатив чергові (31-й та 32-й) платежі.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 5.2.1 договору передбачено, що лізингоодержувач зобовязаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) письмово інформувати лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу шляхом направлення лізингодавцю звіту у формі встановленого додатком «довідка» до договору.

Згідно пункту 7.1.3 договору, за ненадання при інспектуванні для огляду при поверненні (вилученні) предмета лізингу технічної документації, отриманої лізингоодержувачем разом з предметом лізингу, порушення умов пунктів 2.16, 4.1.2, 5.2, 10.2 загальних умов сплачує штраф у розмірі 1 (один відсоток) остаточної загальної вартості предмета лізингу, за кожен та будь-який випадок із зазначених порушень.

Судом встановлено, що відповідач не інформував позивача протягом 4-х кварталів (2-й, 3-й та 4-й квартали 2014 року та 1-й квартал 2015 року) про стан та адресу базування предмета лізингу.

Отже, заявлений до стягнення з відповідача штраф у розмірі 5651,40 грн. є обґрунтований та підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк Агроплюс» (08296, Київська область, м. Ірпінь, смт. Ворзель, вул. Окружна, 11, код 37508617) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віейбі Лізинг» (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 13/2, літера «Б», код 33880354) 5651 (пять тисяч шістсот пятдесят одна) грн. 40 коп. штрафу та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 19 жовтня 2015 року

Суддя Д.Г. Заєць