РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2015Справа №910/21839/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо-виробничий комплекс "Панвітек"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Україна"

про стягнення 20 502 589,47 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Некрасов Д.А. - довіреність №345 від 20.08.2015 року;

від відповідача-1: не з'явилися;

від відповідача-2: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо-виробничий комплекс "Панвітек" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Україна" про стягнення 20 502 589,47 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "М'ясо-виробничий комплекс "Панвітек" не виконало умови Кредитного Договору №69613-20/13-1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 30.08.2013 року, щодо повернення позивачу кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Україна" не виконав умови Договору поруки №70091-20/13-5 від 04.09.2013 року.

З цих підстав позивач просив задовольнити позов стягнувши солідарно з відповідачів 11 200 000,00 грн. - основної суми заборгованості за кредитом, 2 363 504,32 грн. - нарахованих відсотків, 391 238,06 грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів, 3 150 415,35 грн. - пені за несвоєчасну сплату кредиту, 205 011,16 грн. - 30% річних за несвоєчасне погашення процентів, 3 246,58 грн. - 30% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 3 189 174,00 грн. - інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.08.2015 року порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 30.09.2015 року.

25.09.2015 року представник відповідача-2 подав клопотання про залишення позову без розгляду.

В судове засідання 30.09.2015 року представники відповідача-1, відповідача-2 не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження не виконали.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Провадження у справі порушено ухвалою від 28.08.2015 року, що свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду справи, подання суду відзиву на позов, доказів в обґрунтування своєї позиції, в разі їх наявності.

Відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні 30.09.2015 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 30.09.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.08.2013 року між Публічним акціонерним товариства "Банк "Київська Русь" (далі по тексту - позивач, Банк, ПАТ "Банк "Київська Русь", кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю " МВК "Панвітек" (далі по тексту - відповідач-1, ТОВ "М'ясо-виробничий комплекс "Панвітек", Позичальник, Боржник) укладено Кредитний Договір №69613-20/13-1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі по тексту - Кредитний договір), за умовами якого (п. 1.1. - 1.1.5. Кредитного договору) банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію та зобов'язується надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі. Кредит надається в грошовій формі на наступних умовах: ліміт кредитної лінії 11 200 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення кредиту 12 серпня 2015 р., з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом 21% річних.

В подальшому сторонами вносились зміни до Кредитного договору, які були оформлені Договорами про внесення змін №1 від 28.04.2014року; №2 від 01.09.2014 року; №3 29.09.2014 року.

Згідно змін та доповнень №1 та №2 до Кредитного договору, сторони домовилися про внесення змін до п.4.1. розділу, та виклали його в наступній редакції «Повернення Кредиту Позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів із свого поточного рахунку на Позичковий рахунок, заборгованість за Кредитом повертається Позичальником у відповідності до Графіка (Додаток: №1 від 28.09.2014) Остаточна повернення кредиту (заборгованості за всіма отриманими відповідно до Договору окремими частинами Кредиту), нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій Позичальник зобов'язаний здійснити не пізніше Кінцевого терміну повернення кредиту, визначеного п.1.1.2. Договору». Процентна ставка за користування кредитом - 21% річних, а починаючи з 01.04.2014 - 23% річних.

Згідно змін та доповнень №3 від 29.09.2014 р. до Кредитного договору, сторони домовилися внести зміни та доповнення у розділ 1.1.5 Кредитного договору, зокрема процентна ставка за користування кредитом - 23% річних, а починаючи з 01.10.2014р. - 25% річних.

Згідно з п. 2.1 Кредитного договору, для обліку строкової заборгованості позичальника за кредитом Банк відкриває позичальнику позичковий рахунок № в ПАТ «Банк «Київська Русь».

Пунктом 3.1.2 Кредитного договору визначено, що зобов'язання за кредитним договором забезпечується в тому числі порукою ТОВ "Ресурс-Україна", .

Згідно з п. 4.1 Кредитного договору, повернення кредиту позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів із свого поточного рахунку на позичковий рахунок. Заборгованість за кредитом повертається позичальником у відповідності до графіка (Додаток №1 від 13.08.2013 та зміни до нього 01.09.2014).

Остаточне повернення Кредиту (заборгованості за всіма отриманими відповідно до Договору окремими частинами Кредиту) нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій Позичальник зобов'язується здійснити не пізніше Кінцевого терміну повернення Кредиту, визначеного п.п. 1.1.2 Договору.

У випадку порушення позичальником встановлених п. 4.1 та 4.2 договору строків повернення кредиту, сума несплаченої в строк заборгованості за кредитом вважається простроченою з наступного робочого дня переноситься банком на рахунки для обліку простроченої заборгованості позичальника за кредитом (п. 4.3 кредитного договору).

Проценти за користування кредитом нараховуються банком з дня надання кредиту по дату кінцевого терміну повернення кредиту, зазначену в п. 1.1.2 договору (п. 4.4. Договору).

Також п. 4.6 Кредитного договору визначено, що сплата позичальником процентів здійснюється щомісячно на рахунок № в ПАТ "Банк "Київська Русь", код Банку (МФО) 319092 в строк з 25-го числа по останній робочий день поточного місяця виходячи з фактичної заборгованості за кредитом.

Пунктом 4.7 кредитного договору передбачено, що сплата позичальником пені/штрафів (за їх наявності) здійснюється Позичальником на рахунок № в ПАТ "Банк "Київська Русь", код Банку (МФО) 319092.

Крім того, п. 4.12 Кредитного договору визначено, що всі платежі позичальника, передбачені договором, вважаються здійсненими в установлений строк, якщо сума платежів у повному розмірі надійшла на рахунок банку до закінчення операційного дня банку, що є останнім днем строку сплати платежу, передбаченого договором.

Відповідно до п.10.1 Кредитного договору, договір набуває чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками та діє до моменту повного виконання сторонами зобов'язань за договором.

Позивачем виконане прийняте на себе зобов'язання за Кредитним договором та видано відповідачу-1 грошові кошти у сумі 11 200 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №4633 від 14.08.2013 року на суму 11 200 000,00 грн.

04.09.2013 року для забезпечення умов виконання кредитного договору між ПАТ "Банк "Київська Русь" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурс Україна" (далі по тексту - поручитель, відповідач-1, ТОВ "Ресурс Україна") укладено Договір поруки №70091-20/13-5, зі змінами та доповненнями до нього від 28.04.2014, 29.09.2014 (далі по тексту - Договір поруки), згідно якого поручитель ТОВ "Ресурс-Україна" поручився солідарно та в повному обсязі відповідати перед позивачем за виконання Боржником (TOB "МВК "Панвітек") зобов'язань за кредитним договором.

Пунктом 3.1.1 Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором у встановлені строки, кредитор надсилає поручителю повідомлення з вимогою про виконання забезпеченого порукою зобов'язання боржника за кредитним договором. Датою пред'явлення кредитором вимоги про виконання зобов'язання боржника є день вручення кредитором вимоги особисто поручителю або день здачі такої вимоги до установи зв'язку.

Згідно з п. 3.2.1 Договору поруки, у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, зазначених в п. 2.2 цього договору у відповідні строки, поручитель зобов'язується сплатити заборгованість боржника впродовж 10 (десяти) календарних днів з дати пред'явлення кредитором вимоги, зазначеної у п. 3.1.1 цього договору.

Відповідно до п. 3.2.4 договору поруки, поручитель не має права без згоди кредитора в односторонньому порядку відмовитися від прийнятих на себе зобов'язань за цим договором або змінити його умови.

Поручитель солідарно та в повному обсязі несе відповідальність перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані повністю (п. 5.1. - 5.2. Договору поруки).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач-1 не виконав умови Кредитного договору та не повернув позивачу кредит та не сплатив проценти за користування кредитом, а відповідач-2 не виконав умови Договору поруки. А тому позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів: 11 200 000,00 грн. - основної суми заборгованості за кредитом, 2 363 504,32 грн. - нарахованих відсотків.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Договір який укладено між позивачем та відповідачем-1 за своєю юридичною природою є кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За приписами ч. 1 ст. 527 ЦК України Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 528 ЦК України виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. У разі невиконання або неналежного виконання обов'язку боржника іншою особою цей обов'язок боржник повинен виконати сам.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надав відповідачу-1 кредитні кошти в розмірі 11 200 000,00 грн. згідно умов Кредитного договору, а відповідач-1 в порушення умовами Договору не повернув позивачу кредит та сплатив процентів за користування кредитом, а відповідач-2 не виконав умови Договору поруки.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач-1, відповідач-2 в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростували, розміру позовних вимог не оспорили, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів: 11 200 000,00 грн. - основної суми заборгованості за кредитом, 2 363 504,32 грн. - нарахованих відсотків, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідач-1 припустився порушення зобов'язання, а тому позивач, просить суд стягнути солідарно з відповідачів 391 238,06 грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів, 3 150 415,35 грн. - пені за несвоєчасну сплату кредиту.

Згідно з п. 8.1 кредитного договору, у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або винагород банку позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

Пунктом 8.6 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний сплатити нараховані штрафні санкції за весь час прострочення ним виконання своїх зобов'язань за договором, починаючи з дня, наступного за днем, коли зобов'язання мало бути виконано до дня його фактичного виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як слідує з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 статті 546, статті 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (згідно ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Згідно з п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині солідарного стягнення з відповідачів пені за несвоєчасне виконання взятих на себе зобов'язань в розмірі: 391 238,06 грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів, 3 150 415,35 грн. - пені за несвоєчасну сплату кредиту, нараховані відповідно до законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Також позивач, керуючись статтею 625 ЦК України та п. 8.2. Кредитного договору просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 205 011,16 грн. - 30% річних за несвоєчасне погашення процентів, 3 246,58 грн. - 30% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 3 189 174,00 грн. - інфляційних втрат.

Пунктом 8.2. Кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником строків (термінів) повернення кредиту та/або процентів позичальник зобов'язаний сплатити суму заборгованості за кредитом, нарахованими процентами та іншими платежами згідно з договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30 (тридцять) процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення (п. 8.2 кредитного договору).

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Згідно з п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині солідарного стягнення з відповідачів 205 011,16 грн. - 30% річних за несвоєчасне погашення процентів, 3 246,58 грн. - 30% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 3 189 174,00 грн. - інфляційних втрат, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідачів.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85, 121 ГПК України, суддя -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо-виробничий комплекс "Панвітек" (15622, Чернігівська обл., Менський район, селище міського типу Березна, ВУЛИЦЯ ГАГАРІНА, будинок 2 В, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Україна" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 32-Г, офіс 260, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" (04071, м. Київ, ВУЛИЦЯ ХОРИВА, будинок 11-А, ) 11 200 000 (одинадцять мільйонів двісті тисяч) грн. 00 коп. - основної суми заборгованості за кредитом, 2 363 504 (два мільйони триста шістдесят три тисячі п'ятсот чотири) грн. 32 коп. - нарахованих відсотків, 391 238 (триста дев'яносто одну тисячу двісті тридцять вісім) грн. 06 коп. - пені за несвоєчасну сплату процентів, 3 150 415 (три мільйони сто п'ятдесят тисяч чотириста п'ятнадцять) грн. 35 коп. - пені за несвоєчасну сплату кредиту, 205 011 (двісті п'ять тисяч одинадцять) грн. 16 коп. - 30% річних за несвоєчасне погашення процентів, 3 246 (три тисячі двісті сорок шість) грн. 58 коп. - 30% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 3 189 174 (три тисячі сто вісімдесят дев'ять тисяч сто сімдесят чотири) грн. 00 коп. - інфляційних втрат.

3. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо-виробничий комплекс "Панвітек" (15622, Чернігівська обл., Менський район, селище міського типу Березна, ВУЛИЦЯ ГАГАРІНА, будинок 2 В, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Україна" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 32-Г, офіс 260, ) на користь на користь Державного бюджету України 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 08.10.2015 року.