ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.10.2015 Справа № 908/2899/15

Господарський суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя Харакоз К.С.,

при секретарі судового засідання Колтак Т.М.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво АЛЬТКОМ, м.Маріуполь, Донецька область,

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ, м.Донецьк,

про витребування майна з чужого незаконного володіння,

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ м.Донецьк

до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком м.Маріуполь, Донецька область,

про стягнення 12000грн., -

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_2 м.Київ,

до відповідачів: 1) ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво АЛЬТКОМ, м.Маріуполь, Донецька область, 2) ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ, м.Донецьк,

про визнання Договору зберігання б/н від 03.06.2014р. недійсним та витребування майна,

За участю:

представник позивача за первісним позовом не з'явився;

представник відповідача за первісним позовом не з'явився;

представник третьої особи із самостійними вимогами не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво АЛЬТКОМ, м.Маріуполь, Донецька область звернувся до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ, м.Донецьк про витребування майна колесний каток HD 150TT фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, серійний номер Н1830045 з незаконного володіння ТОВ ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ та передати його у володіння ТОВ Шляхове будівництво АЛЬТКОМ.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ Шляхове будівництво АЛЬТКОМ посилається на те, що на підставі договору Фінансового лізингу №L390-03/07 від 22.03.2007р. ТОВ «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ» набуло у володіння та користування майно - колесний каток HD 150TT фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком. З виникненням з травня 2014р. непередбачуваних обставин на території м.Донецька та області, виникла загроза значного пошкодженя або врати цього майна, у звязку з чим між ТОВ Шляхове будівництво АЛЬТКОМ та ТОВ ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ було укладено договір зберігання б/н від 03.06.2014р. На вимогу позивача про повернення спірного майна у звязку із закінченням терміту його зберігання було отримано відповідь про неможливість його повернути з підстав відсутності співробітників відповідача у місці зберігання спірного майна в місті Донецьку.

Як на правову підставу позивач посилається на ст.ст. 400, 526, 759, 763, 764, 806 ЦК України.

Ухвалою суду від 14.05.2015р. було порушено провадження у справі.

Розгляд справи неодноразово відкладався у звязку з необхідністю отримання додаткових документів.

Ухвалою суду від 02.06.2015р. було залучено ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_2 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Ухвалою суду від 22.06.2015р. було прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком про стягнення 12000,00грн. завданих збитків, для спільного розгляду з первісним позовом. Сплату судового збору ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ було відстрочено до 01.07.2015р.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ посилається на те, що на підставі договору зберігання від 03.06.2014р. ТОВ «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ» передало ТОВ ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ протягом дії договору рухоме майно - спеціальну будівельну техніку та автомобілі, в тому числі колесний каток HD 150TT фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, державний номер НОМЕР_1, відповідно та на підставі акту-приймання передачі, який є невідємною частиною Договору. У звязку з виникненням в літку 2014 року непередбачуваних обставин діяльності терористичних організацій та проведення ними воєнних дій на території міста Донецька та області, ТОВ ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ було змушено понести додаткові витрати на зберігання зазначеного вантажного автомобіля в сумі 12000,00грн. Усна вимога товариства щодо необхідності ТОВ «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ» сплатити понести ТОВ ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ додаткові витрати, була проігнорована.

Як на правову підставу ТОВ ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ посилається на ст.22 ЦК України.

01.07.2015р. до суду надійшла заява третьої особи про зупинення провадження у справі №908/2899/15 до вирішення по суті господарської справи №908/1764/15-г, що розглядається господарським судом Запорізької області.

В задоволенні даної заяви судом було відмовлено з огляду на недоведеність неможливості розгляду даної справи до вирішення справи №908/1764/15-г.

Ухвалою суду від 25.08.2015р. було прийнято позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_2 м.Київ, до відповідачів: 1) ТОВ Шляхове будівництво АЛЬТКОМ, м.Маріуполь, Донецька область, 2) ТОВ ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ, м.Донецьк, про визнання Договору зберігання б/н від 03.06.2014р. укладеного між ТОВ Шляхове будівництво АЛЬТКОМ та ТОВ ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ недійсним та витребування з незаконного володіння ТОВ Шляхове будівництво АЛЬТКОМ та ТОВ ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ на користь ТОВ Райффайзен ОСОБА_2 майна, до спільного розгляду з первісним та зустрічним позовами по справі № 908/2899/15. Сплату судового збору було відстрочено Райффайзен ОСОБА_2 м.Київ до 24.09.2015р.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ Райффайзен ОСОБА_2 посилається на те, що третя особа є власником предмету лізингу за договором фінансового лізингу №L390-03/07 від 22.03.2007р., у звязку з чим позивач не має правової підстави витребовувати спіре майно у відповідача. Зазначає, що на підставі рішення господарського суду Запорізької області від 28.04.2015р. по справі №908/1764/15-г було зобовязано боржника ТОВ Шляхове будівництво АЛЬТКОМ повернути кредитору - ТОВ Райффайзен ОСОБА_2 майно колесний каток HD 150TT фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком.

24.09.2015р. через канцелярію суду від ТОВ Райффайзен ОСОБА_2 надійшло платіжне доручення №46978 від 04.09.2015р. в підтвердження сплати судового збору за подання позовної заяви третьою особою з самостійними вимогами на предмет спрору.

Представники позивача та відповідача в судове засідання 12.10.2015р. не зявилися.

Представник третьої особи з самостійними вимогами в судове засідання 12.10.2015р. зявилися, позовні вимоги третьої особи підтримав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

22.03.2007р. між Третьою особою (Лізингодавецем) та Позивачем (Лізингоодержувачем) було укладено Договір Фінансового лізингу №L390-03/07 (а.с. 8), за умовами п.1.1., 3.1. якого, з урахуванням угоди про внесення змін до договору лізингу (а.с.12-оборот), та Спеціфікації (Додаток №2 до Договору фінансового лізингу), Третя особа на підставі Договору купівлі-продажу (поставки) зобовязується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у володіння та користування протягом усього строку лізингу за плату (лізингові платежі) майно - колесний каток HD 150TT фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, вартістю 579350,42грн., а Позивач зобовязується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору.

Згідно п.2.5. Договору після сплати лізингових платежів за Договором у повному обсязі Лізингодавець зобовязаний укласти з Лізингоодержувачем Договір купівлі-продажу (викупу) предмету лізингу.

Викупна вартість предмета лізингу становить 5646,95грн. в тому числі 20% ПДВ: 941,16грн. (пункт 3.3. Договору).

У графіку платежів (Додаток №1 до договору фінансового лізингу) сторони погодили, що строк лізингу за договором складається з 60 періодів лізингу з серпня 2007 року по липень 2012 року (а.с. 17).

Відповідно до п.8.2.1 Загальних умов фінансового лізингу (Додаток до договору №4) лізингоодержувач має право використовувати предмет лізингу протягом строку лізингу.

Відповідно до п.9 Загальних умов фінансового лізингу, по закінченню строку лізингу та за умови належного виконання Лізингоодержувачем своїх зобовязань за договором Лізингоодержувач має виключне право придбання у власність (викупити) Предмет лізингу. Придбання у власність (викуп) Предмету лізингу відбуваеться на підставі Договору купівлі-продажу (викупу). (а.с. 12-13).

Лізингоодержувач зобовязаний викупити предмет лізингу на умовах Договору (п.8.1.14. Загальних умов фінансового лізингу).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 02.07.2015р. по справі №908/1764/15-г, ТОВ Шляхове будівництво АЛЬТКОМ зобовязано передати ТОВ Райффайзен ОСОБА_2 майно колесний каток HD 150TT фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком (а.с. 126-131).

При розгляді справи №908/1764/15-г господарським судом Запорізької області було встановлено, що строк лізингу за Договором складається з 60 періодів з серпня 2007 року по липень 2012 року, та що ТОВ Шляхове будівництво АЛЬТКОМ є незаконним та недобросовісним віолодільцем предмету лізингу.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.08.2015р. по справі №908/1764/15-г рішення господарського суду Запорізької області від 02.07.2015р. по справі №908/1764/15-г змінено, абзац другий резолютивної частини викладено в іншій редакції, а саме зобов'язано ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" повернути протягом 30 календарних днів, починаючи з 27.08.2015р., на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_2" наступне майно: колісний коток HD 150 ТТ фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, серійний номер Н1830045.

В силу ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

03.06.2014р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір зберігання б/н (а.с. 21-22), відповідно до умов п.1.1., 6.1, 6.2. якого, позивач передав, а відповідач прийняв на зберігання, протягом строку дії цього Договору (з моменту підписання цього договору до 30.12.2014р.), рухоме майно (спеціальну будівельну техніку та автомобілі) на підставі акту прийманян-передачі, який є невідємною частиною цього Договору.

Зберігання за цим договором є безоплатним (п.1.2. Договору).

За умовами п.1.3. Договору зберігання здійснюється на території міста Донецька.

Даний договір був підписаний представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

За актом приймання-передачі від 03.06.2014р. позивач передав, а відповідач прийняв, поміж іншого, колесний каток HD 150TT фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком (а.с. 24).

Листом від 08.01.2015р. №08/1-15 позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути рухоме майно спеціальну будівельну техніку та автомобілі у кількості 38 одиниць (а.с. 27).

Відповідач листом від 09.01.2015р. №03/01/15 повідомив позивача про неможливість поверненя спеціальної будівельної техніки та автомобілів на даний час, зазначив, що така техніка буде передана після стабілізації військово-політичної ситуації у місті Донецьку (а.с. 28).

Господарський суд ухвалами від 08.06.2015р., 16.06.2015р., 01.07.2015р., 14.07.2015р., 28.07.2015р., 19.08.2015р., 25.08.2015р., 29.09.2015р. зобовязував позивача та відповідача надати суду докази відображення у бухгалтерському та податковому обліках послуг, отриманих за договором зберігання від 03.06.2014р. Вказані документи суду надані не були.

Згідно бухгалтерської довідки позивача станом на 01.04.2015р. залишкова вартість колесного катка HD 150TT фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, складає 172317,84грн. (а.с. 34);

Згідно бухгалтерської довідки третьої особи станом на 23.01.2015р. несплачена вартість предмета лізингу, який знаходиться у користуванні ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» за договором фінансовго лізингу №L390-03/07 від 22.03.2007р. складає 330210,43грн. (а.с. 76).

Господарський суд ухвалами від 08.06.2015р., 16.06.2015р., 01.07.2015р., 14.07.2015р., 28.07.2015р., 19.08.2015р., 25.08.2015р., 29.09.2015р. зобовязував позивача надати письмові пояснення щодо стану погашення лізингових платежів та укладання договору купівлі-продажу спірного майна відповідно до п.2.2. договору фінансового лізингу №L390-04/07 від 22.03.2007р. Позивач вказані документи суду не надав.

Третьою особою 02.09.2014р. на шляху Київ-Одеса був оглянутий предмет лізингу колесного катка HD 150TT фірми НАММ, про що складений акт огляду від 02.09.2014р. (а.с. 70).

В момент огляду предмет лізингу 02.09.2014р. було здійснено фотофіксацію обєкту (а.с. 77-75).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом задоволенню не підлягають, вимоги третьої особи із самостійними вимогами підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтями 316, 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. В свою чергу згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.396 Цивільного кодексу України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 Кодексу.

За змістом ч.1 ст.397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом (ст. 398 ЦК України).

Як на підставу правомірного набуття у власність спірного майна Позивач наводить укладений між позивачем та третьою особою договір Фінансового лізингу №L390-03/07 від 22.03.2007р.

Уклавши зазначений договір фінансового лізингу, між позивачем та третьою особою виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання в т.ч. положеннями § 1 глави 58 Цивільного кодексу України, ст.292 Господарського кодексу України та Закону України "Про фінансовий лізинг".

Вказані правочини є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

З огляду на викладені норми та враховуючи положення Договору лізингу (п.2.5. Договору, пункти 9.1., 9.2. Загальних умов фінансового лізингу) вбачається, що виникнення у лізингоодержувача прав на отримання предмету лізингу у власність обумовлене, належним виконанням ним грошового зобов'язання із сплати лізингових платежів, а також укладанням договору купівлі-продажу.

Матеріали справи не містять доказів укладання між третьою особою та позивачем договору купіві-продажу спірного майна, а тому підстави вважати, що останнім було набуто таке майно у власність, навіть за умови повної сплати лізингових платежів, відсутні.

Натомість зміст рішення господарського суду Запорізької області від 02.07.2015р. по справі №908/1764/15-г свідчить про факт того, що позивач за первісним позовом є незаконним володільцем предмету лізингу з 2012р.

Також договором фінансового лізингу не передбачено можливість його пролонгації на той же строк і на тих самих умовах, та між сторонами не укладалися додаткові угоди до договору щодо продовження строку лізингу та не визначалися порядки розрахунків у разі такого.

Отже, доводи позивача щодо правомірного перебування у нього предмету лізингу як до укладання договору зберігання так і у період розгляду спарви є необгрунтованим.

Пунктом 7 ч.2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингоодержувач зобовязаний повернути позивачеві спірний предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Господарським судом Запорізької області по справі №908/1764/15-г було встановлено, що ТОВ Райффайзен ОСОБА_2 (третя особа по нашій справі) придбав предмет лізингу за договором купівлі-продажу і передав його у тимчасове володіння і користування ТОВ Шляхове будівництво АЛЬТКОМ (позивач по нашій справі), та що після спливу строку лізингу останій взяті на себе зобовязання за договором лізингу в частині повернення предмету лізингу колесного катка HD 150TT фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, не виконав.

В силу ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішення господарського суду Запорізької області від 02.07.2015р. по справі №908/1764/15-г, набрало законної сили, та, у відповідності до частини п'ятої статті 124 Конституції України, є обов'язковою до виконання, а створені нею наслідки не можуть не прийматися судом до уваги.

Наведене вище свідчить про відсутність у позивача за первісним позовом правових підстав для витребування майна у відповідача, що в свою чергу зумовлює відмову в позовних вимогах ТОВ Шляхове будівництво АЛЬТКОМ.

Натомість, вищевикладені обставини обґрунтовують правомірність заявленої вимоги третьої особи щодо витребування майна з незаконного володіння позивача за первісним позовом, що є підставою для задоволення позову третьої особи в цій частині.

При розгляді вимоги третьої особи щодо визнання Договору зберігання б/н від 03.06.2014р. укладеного між ТОВ Шляхове будівництво АЛЬТКОМ та ТОВ ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ недійсним, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно до положень ст.ст. 202, 203 ЦК України правочином є погоджені дії осіб спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, зміст якого не суперечить законодавству та інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені таким правочином.

Відповідно до положень ст.ст. 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК.

Згідно із частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 234 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися ним, є фіктивним, та такий правочин визнається судом недійним.

Відповідно до п.п. 1.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, суди, залежно від предмета і підстав позову, повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Судам необхідно враховувати, що відповідно до статей 4, 10, 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках, в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Обставини, встановлені судом під час розгляду справи:

- відсутність у позивача за первісними позовом (поклажодавець) правових підстав для володіння спірним майном;

- безоплатність договору між двома господарюючими субєктами, а також відсутність даних, щодо відображення безоплатних послуг зберігання у їх бухгалтерському та податковому обліках;

- факт фіксації представниками третьої особи перебування майна, яке начебто було передано за договором зберігання, у володінні позивача за первісним позовом на території відмінної від місця зберігання за договором,

приводять суд до висновку, що договір зберігання, не спрямований на настання реальних правових наслідків виникнення обовязку відповідача за первісним позовом здійснювати заходи по збереженню майна, а спрямований на створення юридичних умов для подовження противоправного володіння спірним майном з боку позивача.

З огляду на наведене, договір зберігання від 03.06.2014р. укладений між ТОВ Шляхове будівництво АЛЬТКОМ та ТОВ ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ відповідає ознакам фіктивності, що зумовлює визнання його судом недійним.

Щодо позовних вимог позивача за зустрічним позовом про стягнення 12000,00грн. завданих збитків, суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 22.06.2015р. було прийнято зустрічну позовну заяву ТОВ ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ до ТОВ Шляхове будівництво Альтком про стягнення 12000,00грн. завданих збитків, для спільного розгляду з первісним позовом.

У поданій позовній заяві ТОВ ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ заявлено 1 вимога майнового характеру.

Відповідно до ч.2 п.2.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України в №7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України", у разі коли визначена (встановлена) позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, господарський суд з урахуванням припису абзацу першого частини другої статті 6 Закону і частин першої - четвертої статті 49 ГПК попередньо визначає розмір судового збору, виходячи з ціни позову, вказаної позивачем, а за результатами вирішення спору або достягує недоплачену суму судового збору з належної сторони, або повертає суму переплати цього збору.

Таким чином, судовий збір за зазначеним позовом має бути сплачений в розмірі 1218,00 грн. відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України Про судовий збір.

Разом з зустрічною позовною заявою позивачем було заявлене клопотання про відстрочення сплати судового збору до прийняття судом рішення.

Сплату судового збору ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ господарський суд відстрочив до 01.07.2015р.

Станом на 12.10.2015р. докази сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви суду не надані.

Як роз'яснено Пленумом Вищого господарського суду України в п.3.3. постанови №7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України", якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше, ніж до прийняття судового рішення по суті справи), або звільнити сторону від сплати судового збору, або залишити позов чи скаргу без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК, або стягнути несплачену суму судового збору у прийнятті судового рішення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про залишення позову ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ м.Донецьк до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком м.Маріуполь, Донецька область, про стягнення 12000грн. на підставі п.5 ч.1 ст.81 ГПК України без розгляду.

Судові витрати підлягають стягненню в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Судом прийнято до розгляду позов третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору із заявленими 1 вимогою майнового і 1 немайнового характеру.

Як роз'яснено Пленумом Вищого господарського суду України в п.2.10. постанови №7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України", у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Означене обєднання зумовлює необхідність у відповідності до ч.3 ст. 6 Закону України Про судовий збір сплачувати судовий збір за ставками, встановленими для позовних заяв майнового і немайнового характеру, які згідно ч. 1, 2 ст. 4 вказаного Закону складають для господарський судів - за подачу позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, за подачу позовної заяви немайнового характеру сплачується 1 розмір мінімальної заробітної плати - 1218,00 гривень (станом на дату звернення з позовною заявою до суду).

Таким чином, судовий збір за зазначеним позовом має бути сплачений в розмірі 1218,00 грн. + 2584,76 грн. (1,5 % від суми залишкової балансової вартості предмету лізингу) = 3802,76 грн.

Судом було прийнято позов третьої особи до розгляду зі сплаченим третьою особою судовим збором у розмірі 3045,00 грн.

Як роз'яснено Пленумом Вищого господарського суду України в п. 2.23. постанови №7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України", якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може:

- зобов'язати позивача (заявника, скаржника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк, та за необхідності відкласти розгляд справи або оголосити перерву в засіданні (стаття 77 ГПК);

- у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК або ж залишити позов (заяву, скаргу) без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 названого Кодексу.

Таким чином, сума недоплаченого судового збору в розмірі 757,76 грнивень (3802,76грн. 3045,00грн.) за подання позову третьої особи з самостійними вимогами, підлягає стягненню з позивача та відповідача відповідно до ч.1-4 статті 49 ГПК України.

Як роз'яснено Пленумом Вищого господарського суду України в п.2.12. постанови №7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України", оскільки треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, відповідно до статті 26 ГПК несуть усі обов'язки позивача, обов'язок сплатити судовий збір з відповідної позовної заяви або з інших заяв (скарг, дій), зазначених у пунктах 2 і 4 статті 4 Закону, покладається також і на них. За результатами вирішення спору сплачений такою третьою особою судовий збір може бути відшкодований їй господарським судом за рахунок сторони, внаслідок неправильних дій якої виник спір, у залежності від того, на чию користь вирішено останній.

З урахуванням вищевикладеного судові витрати в розмірі 3045,00грн. суд стягує з позивача та відповідача на користь третьої особи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 22, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво АЛЬТКОМ, м.Маріуполь, Донецька область, до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ, м.Донецьк, про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ м.Донецьк до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком м.Маріуполь, Донецька область, про стягнення 12000грн. залишити без розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_2 м.Київ, до відповідачів: 1) ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво АЛЬТКОМ, м.Маріуполь, Донецька область, 2) ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ, м.Донецьк, про визнання Договору зберігання б/н від 03.06.2014р. недійсним та витребування майна задовольнити.

Визнати недійсним договір зберігання б/н від 03.06.2014р. укладений між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво АЛЬТКОМ та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво АЛЬТКОМ (87525, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Бахчиванджи, б.2; ) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ (83030, м.Донецьк, вул.Майська, б.86-а; ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_2 (04073, м.Київ, проспект Московський, б.9, корп.5, оф.101; ) майно колесний каток HD 150TT фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, серійний номер Н1830045.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво АЛЬТКОМ (87525, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Бахчиванджи, б.2; ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_2 (04073, м.Київ, проспект Московський, б.9, корп.5, оф.101; ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1522 (одна тисяча пятсот двадцять дві) гривень 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ (83030, м.Донецьк, вул.Майська, б.86; ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_2 (04073, м.Київ, проспект Московський, б.9, корп.5, оф.101; ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1522 (одна тисяча пятсот двадцять дві) гривень 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво АЛЬТКОМ (87525, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Бахчиванджи, б.2; ) в доход Державного бюджету України 378 (триста вісімдесят вісім) гривень 88 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ (83030, м.Донецьк, вул.Майська, б.86-а; ) в доход Державного бюджету України 378 (триста вісімдесят вісім) гривень 88 коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 19.10.2015 року.

Суддя К.С. Харакоз