РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2015Справа №910/25163/15
Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Кот Т.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомКомунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м.Києва", м.Київ,
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Київ,
простягнення 59 761,29 грн.
за участю представників сторін:

від позивача:Євдокименко В.М. (довіреність б/н від 14.07.2015р.)
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м.Києва", звернувся до господарського суду міста Києва із позовною заявою до відповідача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, про стягнення 57 525,72 грн. заборгованості за прострочення оплати оренди нежитлового приміщення.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №227/2015 від 04.03.2015р. та договору про реструктуризацію заборгованості б/н від 31.07.2015р., у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 57 525,72 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.09.2015р. порушено провадження у справі №910/25163/15 та розгляд справи призначено на 07.10.2015р.

06.10.2015р. позивач звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог та просить стягнути з відповідача 50 937,49 грн. основної заборгованості, 350,03 грн. 3% річних, 8 473,77 грн. пені.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав. В судове засідання 07.10.2015р. не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

При цьому, суд відзначає, що ухвалу суду про порушення провадження по справі від 23.09.2015р. відправлено на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців адресу: АДРЕСА_2.

Вищий господарський суд України у п. 11 інформаційного листа від 15.03.2007р. №01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Клопотань про відкладення розгляду справи в порядку ст.77 Господарського процесуального кодексу України від сторін до Господарського суду міста Києва не надходило.

Згідно із п. 3.9.2 постанови N 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що позивачем надані всі докази необхідні для прийняття рішення та беручи до уваги приписи ст.75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/25163/15.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

04.03.2015р. між Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар), а також Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м.Києва" укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №227/2015 (надалі - Договір оренди).

Відповідно до п.1 договору оренди орендодавець на виконання п.п.1.1.3 та 1.1.10 протоколу засідання постійної комісії Київради з питань власності від 20.01.2015р. №22, розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 04.03.2015р. №123 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, далі об'єкт оренди, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, для використання під розміщення торговельного об'єкта з продажу товарів підакцизної групи, змішаної торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами.

Пунктом 2.1 договору оренди передбачено, що об'єктом оренди є нежилі приміщення, загальною площею 29,49 кв.м., в т.ч. на 1 поверсі - 29,49 кв.м., згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід'ємну частину цього договору.

Згідно п.п.3.1., 3.2 договору №227/2015 від 04.03.2015р. за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м.Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011р. №34/6250.

Розмір орендної плати згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною цього договору, на дату підписання договору за перший місяць оренди становить без ПДВ: 233,10 грн. з 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає 6 874,20 грн.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці.

Згідно із п.3.5 договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №227/2015 орендна плата сплачується орендарем на рахунок балансоутримувача, Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м.Києва"

Відповідно до п.3.6. договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.

За змістом ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з положеннями ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ч.3 ст.285 Господарського кодексу України орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі вплачувати орендну плату.

Відповідно до пункту 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено, у зв'язку із наявністю станом на 31.07.2015р. у відповідача перед позивачем заборгованості за договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №227/2015 від 04.03.2015р. у розмірі 50 937,49 грн., 31.07.2015р. між сторонами було укладено договір про реструктуризацію заборгованості.

Пунктом 3 договору від 31.07.2015р. передбачено, що дебітор зобов'язується своєчасно та в повному обсязі погасити заборгованість починаючи з 01 серпня 2015р. по 28 липня 2016 року включно відповідними частинами та згідно з графіком узгодженим сторонами.

Відповідно до п.7 договору про реструктуризацію заборгованості, у випадку порушення дебітором умов даного договору кредитор залишає за собою право розірвати даний договір в односторонньому порядку шляхом відмови від нього, повідомивши письмово про це дебітора за 3 дні до дати його розірвання, та звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Враховуючи положення договору про реструктуризацію заборгованості, відповідач зобов'язаний був погасити заборгованість починаючи з 01 серпня 2015р. по 28 липня 2016 року включно відповідними частинами та згідно з графіком узгодженим сторонами.

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідачем свого зобов'язання зі сплати орендної плати належним чином виконано не було, внаслідок чого позивачем на адресу відповідача було направлено лист №1276-09/2015 від 02.09.2015р. про відмову від договору про реструктуризацію заборгованості.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Відповідач факт наявності наведеної заборгованості та її розмір в установленому порядку не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, а отже господарський суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 50 937,49 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Одночасно, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 8 473,77 грн. за період з 21.06.2015р. по 05.10.2015р.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів на рахунок балансоутримувача не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань, і він вважається таким, що прострочив.

За змістом ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами ч. 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється.

У п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. за №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4 7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

За таких обставин, враховуючи, що несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов'язань підтверджено обставинами та доказами у справі, суд погоджується зі зробленим позивачем розрахунком пені на суму 8 473,77 грн., який, за висновками суду, є арифметично вірним, внаслідок чого позов в цій частині також підлягає задоволенню у визначеному позивачем розмірі.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 350,03 грн. за період з 21.06.2015р. по 05.10.2015р., як це передбачено ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок 3% річних, судом визнано його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому за порушення відповідачем зобов'язання щодо сплати орендної плати, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 3% річних в розмірі 350,03 грн.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м.Києва" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (02140, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м.Києва" (02091, м.Київ, Харківське шосе, будинок 148А, ) 50 937 (п'ятдесят тисяч дев'ятсот тридцять сім) грн. 49 коп. основної заборгованості, 350 (триста п'ятдесят) грн. 03 коп. 3% річних, 8 473 (вісім тисяч чотириста сімдесят три) грн. 77 коп. пені, судовий збір у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 07.10.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 12.10.2015р.

Суддя В.В. Князьков