донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

20.10.2015 справа №905/134/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Дучал Н.М.

судді: Склярук О.І., Ушенко Л.В.

при секретарі Виноградовій В.В.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» м. Київ
на рішення господарського суду Донецької області
від27.07.2015р. (підписано 03.08.2015р.)
у справі№905/134/15 (суддя Демідова П.В.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРГО-93 м. Маріуполь» Донецької області
простягнення заборгованості в розмірі 92 019 425,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Міський комерційний банк", м.Київ звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРГО - 93» м. Маріуполь Донецької області про стягнення заборгованості в розмірі 89 993 280,92 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором № 1093/980-ЮО від 21.01.2014р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.05.2015р. порушено провадження по справі № 905/134/15.

Заявою №23/8719 від 08.06.15р. позивач збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 92 019 425,58 грн., яка складається з простроченої заборгованості по основному боргу у розмірі 58 805 101,20 грн., простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 18 741 132,32 грн., поточної заборгованості по відсоткам у розмірі 1 089 102,69грн., пені у розмірі 13 384 091,37 грн.

Справу розглянуто судом з урахуванням заяви №23/8719 від 08.06.15р. про збільшення позовних вимог.

Рішенням господарського суду Донецької області від 27.07.2015р. у справі № 905/134/15, з урахуванням ухвали від 27.08.2015р., позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРГО-93", м. Маріуполь, Донецької області про стягнення заборгованості в розмірі 92 019 425,58 грн., яка складається з простроченої заборгованості по основному боргу у розмірі 58 805 101,20 грн., простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 18 741 132,32 грн., поточної заборгованості по відсоткам у розмірі 1 089 102,69 грн., пені у розмірі 13 384 091,37 грн. - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРГО-93" м.Маріуполь на користь Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» м. Київ заборгованість за кредитним договором №1093/980-ЮО від 21.01.2014р., яка складається з простроченої заборгованості по основному боргу у розмірі 58 805 101,20 грн., простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 18 741 132,32 грн., поточної заборгованості по відсоткам у розмірі 1 089 102,69 грн., пені у розмірі 2 908 727,86 грн. У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРГО-93" м. Маріуполь на користь державного бюджету України (отримувач: Управління державної казначейської служби м.Харькова , банк отримувача: ГУ ДКСУ у Харківській області , МФО 851011, , рахунок 3002 , код бюджетної класифікації 22030001) судовий збір в сумі 64 760,67 грн.

Рішення господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором № 1093/980-ЮО від 21.01.2014р., стосовно повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, що стало підставою для нарахування пені. В підставу відмови у задоволенні частини позовних вимог судом покладено приписи Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Не погодившись з рішенням господарського суду, Публічне акціонерне товариство «Міський комерційний банк», м.Київ звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення господарського суду Донецької області від 27.07.2015р. по справі № 905/134/15 та стягнути з ТОВ «АРГО-93» пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 10 475 363,51 грн.

Вважає, що суд помилково застосував до правовідносин між позивачем та відповідачем статтю 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та відмовив в задоволенні вимог щодо стягнення пені за кредитом у сумі 10 475 363,52 грн., нарахованої в період проведення антитерористичної операції (з 21.01.2015р. по 26.05.2015р.). Наполягає, що під час розгляду справи не було встановлено, що з 07.10.2014р. відповідач здійснював свою господарську діяльність за місцем своєї реєстрації та місцем знаходження. Вказує, що в позовній заяві зазначено, що правовідносини між сторонами виникли в м. Києві, отримання коштів та розпорядження ними відповідач також вчинив в м. Києві, що в свою чергу підтверджує вимоги позивача.

Сторони не скористалися правом участі представників в судовому засіданні апеляційної інстанції, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Ухвалою суду від 25.08.2015р. про прийняття апеляційної скарги до провадження сторони не зобов'язувалися забезпечити явку повноважних представників в судове засідання, тому згідно зі ст. 75, 99 ГПК України, скаргу розглянуто за наявними матеріалами, які є достатніми для розгляду апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.ст. 42, , 43 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

21 січня 2014р. між Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" (далі - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АРГО-93" (далі - позичальник або відповідач) укладено кредитний договір №1093/980-ЮО, відповідно до п.1.1 (в редакції договору №10 від 09.04.2014р. про внесення змін до кредитного договору №1093/980-ЮО від 21.01.2014р.) якого банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 60 000 000,00 грн., починаючи з 21.01.2014р. на умовах, передбачених цим договором.

Строк дії кредитної лінії з 21.01.2014р. до 20.01.2015р.(п. 1.2.кредитного договору). Дата повернення кредиту - 20.01.2015р. (включно)(п. 1.3. договору).

Моментом(днем) надання кредиту вважається день зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника (п.3.4.договору).

Процентна ставка за користування кредитними коштами складає 26 процентів річних (п.1.5. договору).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в валюті кредиту щоденно за фактичну кількість днів у періоді. Проценти сплачуються щомісячно до 15 числа включно, місяця, наступного за місяцем користування коштами, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту та одночасно з остаточним поверненням кредиту, шляхом здійснення безготівкового перерахування на рахунок №01, код банка в системі електронних платежів (код банку 339339) (п. п.3.5., 3.6. кредитного договору).

Договорами № 6 від 17.03.2014 року, № 11 від 15.04.2014 року, № 14 від 23.06.2014 року сторонами обумовлено відстрочку сплати процентів за лютий-травень 2014 р. до 31.07.2014 року.

Позичальник зобов'язався (п.4.2.1. договору),зокрема, погашати заборгованість зі сплати прострочених процентів за користування кредитом, комісій, простроченої заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом, строкової заборгованості по кредиту, штрафних санкцій, інших платежів перед банком відповідно до умов цього договору. шляхом перерахування коштів на погашення заборгованості з поточного рахунку; своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом на умовах і в порядку, передбачених цим договором (п.4.2.2.).

За несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом та/або процентів за неправомірне користування кредитом позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення, та нараховується щоденно (п.5.3.договору).

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій і до повного виконання усіх умов даного договору (п.8.8. кредитного договору).

З матеріалів справи вбачається виконання банком прийнятих на себе зобов'язань. Факт надання Банком у період з 21.01.2014р. по 09.04.2014р. грошових коштів в загальній сумі 58 805 101,20 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи копіями меморіальних ордерів, виписками по особовому рахунку №01, відкритому в ПАТ «Міський комерційний банк» для обліку наданих кредитів в межах кредитного договору № 1093/980-ЮО.

Неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 1093/980-ЮО від 21.01.2014р. стосовно повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги виходячи з наступного.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, за якою зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами ( ст.629 Цивільного кодексу України).

За своєю правовою природою договір № 1093/980-ЮО від 21.01.2014р., з врахуванням договорів про внесення змін, є кредитним договором, згідно з яким, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором № 1093/980-ЮО від 21.01.2014р., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 58 805 101,20 грн., простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 18 741 132,32 грн., поточної заборгованості по відсоткам у розмірі 1 089 102,69 грн. підтверджено виписками з особливих рахунків, що додані до матеріалів справи, які, за змістом ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", є належними доказами, які підтверджують наявність/відсутність та розмір відповідної заборгованості. У відповідності до ст. 1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", бухгалтерський облік це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Отже, вірним є висновок місцевого господарського суду про обґрунтованість вимог позивача та стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором № 1093/980-ЮО від 21.01.2014р., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 58 805 101,20 грн., простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 18 741 132,32 грн., поточної заборгованості по відсоткам у розмірі 1 089 102,69 грн.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки ( ст.611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст.550 Цивільного кодексу України). Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі (ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу України).

На підставі п.5.3. кредитного договору, позивачем нарахована та вимагається до стягнення пеня за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 10 475 363,51 грн. та за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 2 908 727,86 грн., яка згідно наданого розрахунку пені нарахована за період 21.01.2015 року по 26.05.2015 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову позивачеві в задоволенні позову в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 10 475 363,51 грн., водночас висновок суду про задоволення вимог позивача про стягнення пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом в сумі 2 908 727,86 грн. є помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до ст.2 Закону України від 02.09.2014 р. № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції встановлено заборону нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території цих населених пунктів. Банки та інші фінансові установи зобов'язані скасувати зазначеним у статті 2 Закону особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

За приписами ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зазначене свідчить, що сплата процентів за користування кредитними коштами є невід'ємною умовою кредитування, тому як сам кредит так і проценти є складовими основного зобов'язання за кредитним договором.

За приписами ст.1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" періодом проведення антитерористичної операції визначено час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про введення в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014р. № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Вказаним Законом, який є спеціальним, дія якого поширюється лише на визначене коло суб'єктів, визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Листом від 27.10.2014р. №18-112/64138 Національний банк України нагадав всім банкам про необхідність суворого і безумовного дотримання вимог Закону України „Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та повідомив, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у десятиденний строк з дня опублікування Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 р. затверджено Перелік населених пунктів, до якого включено м. Маріуполь Донецької області.

05.11.2014 р. Кабінетом Міністрів України прийнято нове розпорядження № 1079-р, яким зупинено дію розпорядження КМУ від 30 жовтня 2014 р. № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".

Проте, Указом Президента України від 14.04.2014 р. №405/2014 відповідно до ст. ст. 107, 112 Конституції України введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Відповідно до ст. ст. 10, 11 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" антитерористична операція проводиться лише за наявності реальної загрози життю і безпеці громадян, інтересам суспільства або держави у разі, якщо усунення цієї загрози іншими способами є неможливим. Рішення щодо проведення антитерористичної операції приймається залежно від ступеня суспільної небезпеки терористичного акту керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України за письмовим дозволом Голови Служби безпеки України або керівником координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України за письмовим дозволом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим з Головою Служби безпеки України. Про рішення щодо проведення антитерористичної операції негайно інформується Президент України.

Згідно з ч. ч. 1, 7 ст. 4 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" координацію діяльності суб'єктів, які залучаються до боротьби з тероризмом, здійснює Антитерористичний центр при Службі безпеки України.

Статтею 1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" встановлено, що районом проведення антитерористичної операції є визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Відповідно до рішення РНБО України від 13.04.2014р., уведеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014 р. № 405/2014, Антитерористичним центром при Службі Безпеки України, видано наказ від 07.10.2014 р. №33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", згідно якого визначено районом проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07.04.2014 р.

Отже, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014р. визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Крім того, прийняття Кабінетом Міністрів України Розпорядження № 1079-р від 05.11.2014р. не скасовує Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та не робить його недійсним.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням ТОВ «АРГО-93» є м. Маріуполь Донецької області.

Інформація, яка згідно статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» є обов'язковою для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, про здійснення відповідачем господарської діяльності не за місцем реєстрації та/або про зміну його місцезнаходження - в реєстрі відсутня.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Відомості, що містяться у Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи, або її відокремленого підрозділу, фізичної особи - підприємця під час провадження ними господарської діяльності, а також для відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Наполягання заявника апеляційної скарги що правовідносини між сторонами у справі виникли в м. Києві не є підтвердженням здійснення господарської діяльності відповідачем поза межами своєї реєстрації.

Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", який є діючим, на час проведення антитерористичної операції встановлено мораторій щодо нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року. Дію даного Закону в частині введення мораторію зупинено не було.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України. Закріплене в ст.2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" право суб'єкта господарювання не може бути ілюзорним та носити декларативний характер.

За приписами ст.11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

У розумінні положень ст. 58 Конституції України приписи ст. 2 означеного закону відносно заборони нарахування пені з 14 квітня 2014 року мають ретроспективну дію для розглядуваних правовідносин та не містять жодних вилучень щодо їх незастосування.

Отже, з урахуванням визначеної компетентним органом території проведення антитерористичної операції та терміну її проведення, норми даного закону щодо введення мораторію на нарахування пені підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Враховуючи наведене, вимоги позивача про стягнення пені в сумі 2 908 727,86 грн. не підлягають задоволенню.

За результатами апеляційного провадження, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування рішення господарського суду Донецької області від 27.07.2015 р. (підписано 03.08.2015р.) у справі № 905/134/15 в частині задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРГО -93» пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом в сумі 2 908 727,86 грн., з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні вимог в цій частині.

В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 27.07.2015р. у справі № 905/134/15 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд позовної заяви в частині задоволених позовних вимог покладаються на відповідача; судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 116 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" м. Київ на рішення господарського суду Донецької області від 27.07.2015р. (підписано 03.08.2015р.) у справі № 905/134/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 27.07.2015р. (підписано 03.08.2015р.) у справі № 905/134/15 скасувати в частині задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРГО-93» пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом в сумі 2 908 727,86 грн., з прийняттям нового рішення в цій частині.

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Міський комерційний банк» м. Київ у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРГО-93» м. Маріуполь про стягнення пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом в сумі 2 908 727,86 грн.

В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 27.07.2015р. (підписане 03.08.2015р.) у справі № 905/134/15 залишити без змін.

Викласти резолютивну частину рішення господарського суду Донецької області від 27.07.2015р. (підписане 03.08.2015р.) у справі № 905/134/15 в наступній редакції:

« Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРГО-93", м. Маріуполь Донецької області про стягнення заборгованості в розмірі 92 019 425,58 грн., яка складається з простроченої заборгованості по основному боргу у розмірі 58 805 101,20 грн., простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 18 741 132,32 грн., поточної заборгованості по відсоткам у розмірі 1 089 102,69 грн., пені у розмірі 13 384 091,37 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРГО-93" м. Маріуполь Донецької області на користь Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» м. Київ заборгованість за кредитним договором №1093/980-ЮО від 21.01.2014р., яка складається з простроченої заборгованості по основному боргу у розмірі 58 805 101,20 грн., простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 18 741 132,32 грн., поточної заборгованості по відсоткам у розмірі 1 089 102,69 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРГО-93" м. Маріуполь на користь державного бюджету України (отримувач: Управління державної казначейської служби м.Харькова , банк отримувача: ГУ ДКСУ у Харківській області , МФО 851011, , рахунок 3002 , код бюджетної класифікації 22030001) судовий збір в сумі 62 446,86 грн.

Доручити господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.М.Дучал

Судді: О.І. Склярук

Л.В. Ушенко

Надруковано 5 екз.:

1-позивачу,

1-відповідачу,

1-у справу,

1-ДАГС,

1-ГСДО