ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.10.15 Справа № 904/7444/15

За позовом приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до товариства з обмеженою відповідальністю "РОСУКРМЕХАНІКА", м. Дніпропетровськ

про стягнення 278 400,00 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №43 від 02.09.2015

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 23.01.2015

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ» (надалі Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «РОСУКРМЕХАНІКА» (надалі Відповідач) про стягнення штрафу в сумі 278 400,00 грн. за договором №КЗГО/84-14П від 14.03.2014 (на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2015 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

В судовому засіданні 16.09.2015 розгляд справ був відкладений на 12.10.2015 в звязку з неявкою в судове засідання Відповідача, відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на невиконання Відповідачем вимог діючого законодавства та умов згаданого договору, а саме порушення строків поставки товару. У підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав суду договір №КЗГО/84-14П від 14.03.2014, специфікацію №10 від 20.01.2015 до нього, доповнення від 20.01.2015 до специфікації №10 від 20.01.2015, акт звірки станом на 20.01.2015, платіжні доручення №18833 від 17.02.2015, №19124 від 03.03.2015, №19125 від 03.03.2015, №19122 від 03.03.2015, №19123 від 03.03.2015, №19121 від 03.03.2015.

Позивач керуючись п.7.3. названого Договору, нормами Господарського та Цивільного кодексів України просить стягнути з Відповідача штраф за порушення строків поставки товару в сумі 278 400,00 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 24.09.2015 через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень Відповідач посилається на відсутність у нього обовязку з поставки товару через невиконання Позивачем умов доповнення від 20.01.2015 до специфікації №10 від 20.01.2015 в частині оплати 600 000,00 грн. заборгованості за раніше поставлений товар.

В судовому засіданні 12.10.2015 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

14.03.2014 приватне акціонерне товариство «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ» (Позивач, Покупець) та товариство з обмеженою відповідальністю «РОСУКРМЕХАНІКА» (Відповідач, Постачальник) уклали договір №КЗГО/84-14П (надалі Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобовязався передати, а Покупець прийняти та оплатити матеріали (далі ОСОБА_3) на умовах, передбачених Договором. Кількість, номенклатура ОСОБА_3 вказуються в специфікаціях до цього Договору, які є його невідємною частиною. Терміни постачання ОСОБА_3 вказуються в Специфікаціях (п.п.1.1., 2.1., 3.2. Договору).

20.01.2015 Позивач та Відповідач уклали специфікацію №10 до Договору, відповідно до умов якої Позивач зобовязався поставити Відповідачу редуктори у кількості 2 штук, загальною вартістю 3 480 000,00 грн., з терміном поставки протягом 90 календарних днів починаючи з 05.02.2015, але не пізніше 06.05.2015, на умовах оплати протягом 60 календарних днів з моменту поставки.

В той же час, 20.01.2015 Позивач та Відповідач уклали Доповнення до специфікації №10 від 20.01.2015, яким встановлено зобовязання Позивача сплатити грошові кошти в сумі 600 000,00 грн. з урахуванням ПДВ за специфікаціями №№1, 2, 3, 9 в строк до 27.02.2015, при цьому Відповідач зобовязаний відкрити заказ на виготовлення редукторів згідно Специфікації №10 від 20.01.2015 починаючи з 05.02.2015, але у разі неоплати зазначеної у п.1 суми, термін виготовлення та поставки редукторів за Специфікацією №10 від 20.01.2015 відкладається на строк, на який було прострочено оплату сум, зазначених у п.1 цього доповнення.

Відповідно до п.7.3. Договору, у разі порушення строків або обсягів постачань ОСОБА_3, Постачальник сплачує Покупцеві неустойку в розмірі 8% від вартості не поставлених в строк ОСОБА_3.

Позивач в позові зазначає, що згідно з актом звірки між Позивачем та Відповідачем станом на 20.01.2015, сторони уточнили суму заборгованості, яку Позивач повинен був сплатити відповідно до п.1 Доповнення від 20.01.2015 до Специфікації №10, яка склала 586 640,00 грн. (замість 600 000,00 грн.) і яку Позивач сплатив в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №18833 від 17.02.2015, №19124 від 03.03.2015, №19125 від 03.03.2015, №19122 від 03.03.2015, №19123 від 03.03.2015, №19121 від 03.03.2015.

В звязку з викладеним, Позивач вважає, що відповідно до п.1 Доповнення від 20.01.2015 до Специфікації №10, Відповідач повинен був поставити ОСОБА_3 в строк до 10.05.2015. Проте Відповідач поставку ОСОБА_3 не здійснив, в звязку з чим Позивачем, відповідно до п.7.3. Договору нарахований штраф у розмірі 8% від вартості непоставлених ОСОБА_3 (3 480 000,00 грн.), що складає 278 400,00 грн.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору. Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є порушенням зобовязання.

Судом встановлено, що 20.01.2015 Позивач та Відповідач уклали специфікацію №10 до Договору, відповідно до умов якої Позивач зобовязався поставити Відповідачу ОСОБА_3, з терміном поставки протягом 90 календарних днів починаючи з 05.02.2015, але не пізніше 06.05.2015.

В той же час, 20.01.2015 Позивач та Відповідач уклали Доповнення до специфікації №10 від 20.01.2015, яким було встановлено зобовязання Позивача сплатити грошові кошти в сумі 600 000,00 грн. з урахуванням ПДВ за специфікаціями №№1, 2, 3, 9 в строк до 27.02.2015, при цьому Відповідач зобовязаний відкрити заказ на виготовлення редукторів згідно Специфікацій №10 від 20.01.2015 починаючи з 05.02.2015, але у разі неоплати зазначеної у п.1 суми, термін виготовлення та поставки редукторів за Специфікацією №10 від 20.01.2015 відкладається на строк, на який було прострочено оплату сум, зазначених у п.1 цього доповнення.

Як вбачається з наданих Позивачем платіжних доручень №18833 від 17.02.2015, №19124 від 03.03.2015, №19125 від 03.03.2015, №19122 від 03.03.2015, №19123 від 03.03.2015, №19121 від 03.03.2015, останній сплатив Відповідачу лише 586 640,00 грн.

Таким чином, враховуючи, що Позивачем не сплачена в повному обсязі сума, визначена п.1 Доповнення від 20.01.2015 до Специфікації №10 (600 000,00 грн.), термін виготовлення та поставки редукторів за Специфікацією №10 від 20.01.2015 не настав, а отже Відповідачем не порушені умови Договору в частині строків поставки ОСОБА_3.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що Відповідачем не були порушені господарські зобовязання, передбачені Договором, відсутні підстави для застосування господарської санкції у вигляді штрафу, передбаченого п.7.3. Договору, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Посилання Позивача на те, що згідно з актом звірки між Позивачем та Відповідачем станом на 20.01.2015, сторони уточнили суму заборгованості, яку Позивач повинен був сплатити відповідно до п.1 Доповнення від 20.01.2015 до Специфікації №10, яка склала 586 640,00 грн. (замість 600 000,00 грн.) і яку Позивач сплатив в повному обсязі, суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Чинним законодавством акту звірки взаємозрахунків не надано юридичної сили доказу наявності обовязку сплатити грошові кошти або ж відсутності такого обовязку. А в розумінні ст.ст.9, 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», акт звірки розрахунків є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості та фіксує стан розрахунків між сторонами, але сам по собі не породжує будь-яких прав та обовязків сторін, в той час як зобовязання сторін підтверджуються первинними документами, договором, накладними, рахунками тощо.

Відповідно до п.п.1, 2 ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Позивач не надав доказів наявності належним чином оформленої додаткової угоди (доповнення) до Доповнення від 20.01.2015 до Специфікації №10 від 20.01.2015 з уточненням суми заборгованості, яку Позивач повинен був сплатити відповідно до п.1 Доповнення, а акт звірки між Позивачем та Відповідачем станом на 20.01.2015 не є правочином, на який розповсюджується встановлена ст.204 Цивільного кодексу України презумпція правомірності правочину, а тому він не може змінювати закріплені в Специфікації та доповненні до неї письмові домовленості Сторін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на Позивача

Керуючись ст.ст. 1, 33, 35, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 16.10.2015.

Суддя ОСОБА_4