РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2015Справа №910/19812/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Підйомні машини»

до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк»,

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова лізингова група»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний центр торгівлі»

про визнання договору припиненим

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Рачинський В.А. (довіреність № 1від 25.02.2015);

від відповідача-1 - Журавський Є.Б. (довіреність № 3329 від 21.07.2015);

від відповідача-2 - Ціхоцький В.М. (арб. керуючий);

від третьої особи на стороні позивача - не з'явився.

встановив :

03.07.2015 позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Підйомні машини» звернулося до господарського суду м. Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання договору застави рухомого майна, а саме: баштових кранів - МС 85В серійний номер № 96076 та МДТ 178 серійний номер № 400316 від 25.06.2007, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова лізингова група» та Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» таким, що припинив свою дію.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що баштові крани МС 85В серійний номер № 96076 та МДТ 178 серійний номер № 400316 незаконно перебувають під обтяженням у ПАТ АБ «Укргазбанк», що порушує право власності позивача, а саме право розпоряджатися майном, яке останній законно отримав у власність відповідно до акту про перехід права власності № 1 від 19.02.2013.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 03.08.2015 порушено провадження у справі № 910/19812/15, на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний центр торгівлі»; в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова лізингова група» та призначено до розгляду на 20.08.2015.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 03.09.2015 на підставі ст. 24 господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості відповідача 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова лізингова група», продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів - до 15.10.2015, розгляд справи відкладено на 06.10.2015.

Письмовим відзивом від 19.08.2015 на позовну заяву відповідач-1 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що основне кредитне зобов'язання ТОВ «Фінансова лізингова група» не виконане і у банку відсутні підстави для зняття обтяжень.

Письмовим відзивом від 05.10.2015 № 02-03/256 на позовну заяву відповідач-2 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ухвалою господарського суду м. Києва від 01.03.2011 визнано кредиторські вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк», в тому числі і за кредитним договором № 68 від 03.04.2007. Станом на поточну дату ліквідаційна процедура у справі про банкрутство ТОВ «Фінансова лізингова група» триває, вимоги кредиторів не задовольнялись, підприємство не ліквідовано, а тому свій обов'язок з повернення грошових коштів за вказаним кредитним договором відпвідач-2 не виконав, а отже зобов'язання не припинено і підстав для припинення договору застави від 20.06.2007, як такого, що забезпечує виконання зобов'язань за кредитним договором № 68 від 03.04.2007, немає.

05.10.2015 через загальний відділ діловодства суду позивач подав заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просив припинити правовідношення - договір застави від 20 червня 2007, укладений між ПАТ КБ «Укргазбанк» і ТОВ «Фінансова лізингова група».

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач має право до початку розгляду справи по суті змінити підставу або предмет позову.

Враховуючи, що після залучення відповідача-2 розгляд справи починається заново, суд приймає до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову.

Представники позивача, відповідача-1 та відповідача-2 з'явилися в судове засідання 06.10.2015, надали пояснення по суті справи.

Представник третьої особи в судове засідання 06.10.2015 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справи за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

02.04.2007 та 25.06.2007 між ТОВ «Фінансова лізингова група» (лізингодавець) та ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» (лізингоодержувач) було укладено договори фінансового лізингу №105вл/04/07, №106вл/04/07, №107вл/04/07, №120-1л/06/07 та №121-1л/06/07 (Договори лізингу), відповідно до яких лізингодавцем було передано у лізинг лізингоодержувачу баштові крани у кількості 5 шт., а саме: МС 85Б, 2003 р. випуску, серійний №96076; МДТ 178, 2005 р. випуску, серійний №400316; МДТ 178, 2003 р. випуску, серійний №95898; МДТ 178 2007 р. випуску, серійний №402252; МС 175В, 2007 р. випуску, серійний №350336.

Згідно п.7.2.4. розділу 7 договорів лізингу, укладених між ТОВ «Фінансова лізингова група» та ТОВ «Міжнародний центр торгівлі», одним з обов'язків лізингоодержувача є своєчасна і в повному обсязі оплата лізингових платежів згідно графіка і умов цього Договору.

Умовами розділу 13 (п.13.2,13.3.) договорів лізингу передбачено, що після виконання лізингоодержувачем зобов'язань по оплаті предмета лізингу, лізингодавець передає предмет лізингу у власність лізингоодержувача. Прийом-передача предмета лізингу оформляється актом.

На виконання умов договір лізингу ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» в період з 28.04.2007 по 08.04.2009 було перераховано на користь позивача грошові кошти у загальному розмірі 6 213 215,94 грн. в якості сплати лізингових платежів за користування предметами лізингу.

20.06.2007 між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» (після зміни організаційно-правової форми - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк») (заставодержатель) та ТОВ «Фінансова лізингова група» (заставодавець) було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрований в реєстрі за №д-1219, відповідно до якого заставодавець в забезпечення вимог заставодержателя за кредитним договором № 68 від 03.04.2007 було передано в заставу Банку баштові крани у кількості 3 шт., а саме: МДТ-178, серійний №95248; МДТ-178, серійний №400316; МС-85В, серійний №96076.

Крім того, 24.10.2007 між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк" (після зміни організаційно-правової форми - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк") (заставодержатель) та ТОВ «Фінансова лізингова група» (заставодавець) було укладено договір застави відповідно до умов якого заставодавець в забезпечення вимог заставодержателя за кредитним договором № 88 від 26.06.2007 було передано в заставу Банку баштові крани у кількості 2 шт., а саме: МТД-178, серійний №402252; МС-175В, серійний №350336.

06.04.2010 між ТОВ «Фінансова лізингова група» та ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» було складено акти прийому-передачі предмета лізингу у власність у відповідності до договорів лізингу, за змістом яких лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняв у власність баштові крани у кількості 5 шт., а саме: МС 85В, серійний №96076; МДТ 178, серійний №400316; МДТ 178, серійний №98248; МДТ 178, серійний №402251; МС 175В, серійний №350336.

Також, 06.04.2010 між ТОВ «Фінансова лізингова група» та ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» були укладені додаткові угоди до договорів лізингу, які передбачили дострокове виконання зобов'язань лізингоодержувача щодо викупу предмета лізингу шляхом передачі лізингодавцю лізингоодержувачем простого векселя на суму 1 026 901,85грн. за договором фінлізингу № 105вл/04/07, і на суму 2 553 453,42грн. за договором фінлізингу № 106вл/04/07.

06.04.2010 лізингоодержувач передав у власність лізингодавцю два векселя на зазначені суми, що підтверджується актами прийому - передачі векселів.

В пункті 3 додаткових угод до договорів лізингу вказано, що після передачі лізингодавцю лізингоодержувачем простого векселю, дія договору фінансового лізингу припиняється.

В п. 2 акту прийому-передачі векселя до договору фінлізингу № 106вл/04/07 вказано, що цей акт підтверджує, що дія договору фінлізингу з додатковими угодами внаслідок передачі векселя відповідно до розділу 1 цього акту, припинилась, також припинились взаємні права і зобов'язання сторін за договором.

В п. 2 акту прийому-передачі векселя до договору фінлізингу № 105вл/04/07 вказано, що цей акт підтверджує, що дія договору фінлізингу з додатковими угодами внаслідок передачі векселя відповідно до розділу 1 цього акту, припинилась, також припинились взаємні права і зобов'язання сторін за вказаним договором.

В п. 5 додаткових угод від 06.04.2010 і п. 4 актів прийому-передачі векселів від 06.04.2010 до договорів фінлізингу сторони вказали, що не мають взаємних претензій, які б випливали з договорів фінансового лізингу.

08.10.2012 між ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» та ТОВ Підйомні машини» було укладено договір про надання послуг № 1/12.

18.02.2013 між ТОВ «Підйомні машини» (заставодержатель) та ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» (заставодавець) укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1329, відповідно до якого заставодавець в забезпечення вимог заставодержателя за договором надання послуг №1/12 від 08.10.2012 передав ТОВ «Підйомні машини» в заставу баштові крани у кількості 6 шт., а саме: МС 175В, серійний №350336; МДТ 178, серійний №400316; МДТ 178, серійний №98248; МС 85В, серійний №96076; МДТ 178, серійний №402251; МС 235В, серійний №351012.

19.02.2013 між ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» та ТОВ Підйомні машини» укладено договір переходу права власності на заставне майно № 0007, відповідно до якого ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» зобов'язалося передати, а ТОВ «Підйомні машини» - прийняти у власність баштові крани у кількості 6 шт., а саме: МС 175В, серійний №350336; МДТ 178, серійний №400316; МДТ 178, серійний №98248; МС 85В, серійний №96076; МДТ 178, серійний №402251; МС 235В, серійний №351012.

Актом про перехід права власності № 1 від 19.02.2013 ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» передало, а ТОВ «Підйомні машини» прийняло у власність баштові крани у кількості 6 шт., а саме: МС 175В, серійний №350336; МДТ 178, серійний №400316; МДТ 178, серійний №98248; МС 85В, серійний №96076; МДТ 178, серійний №402251; МС 235В, серійний №351012.

Вказані обставини встановлені також у постанові Вищого господарського суду України від 02.12.2014 у справі № 910/25819/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова лізингова група» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний центр торгівлі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Підйомні машини», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», на стороні відповідача: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Авдієнка В.В. про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2014 у вказаній справі № 910/25819/13, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 02.12.2014, встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний центр торгівлі», виконавши умови договорів лізингу щодо оплати лізингових платежів, набуло у власність спірне майно, а тому вказані факти не доказуються при розгляді даної справи.

Крім того у постанові Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2014 у вказаній справі № 910/25819/13 зазначено про наявність в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна записів про обтяження спірного майна (витяг № 43559927 від 25.02.2010: записи про обтяження № 3 та № 88) та продовження строку дії обтяжень до 25.10.2017 та 09.11.2017.

Звертаючись до суду з указаним позовом позивач посилався на те, що на підставі акту про перехід права власності № 1 від 19.02.2013 він набув права власності на вищезазначені 6 баштових кранів, а тому відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу», застава майна (баштових кранів) відповідно до договору застави, укладеного між банком та ТОВ «Фінансова лізингова група» має бути припинена, оскільки свої зобов'язання ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» перед ТОВ «Фінансова лізингова група» виконало, а тому і перед банком також, так як дія договору фінлізингу припинилась.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов'язання виникають з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, із договору.

За приписами ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України та ст.1 Закону України «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 574 Цивільного кодексу України встановлено, що застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу», зокрема, предметом застави може бути майно, яке стане власністю заставодавця після укладення договору застави,

Частинами 1 та 2 ст. 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі ліквідації юридичної особи заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку виконання зобов'язання, забезпеченого заставою.

Згідно із ч. 1 ст. 589 Цивільного кодексу України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

03.04.2007 між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» (після зміни організаційно-правової форми - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк») (банк) та ТОВ «Фінансова лізингова група» (позичальник) було укладено кредитний договір № 68 на суму 1 037 607,00 євро на строк до 02.02.2012 під 10 % річних з цільовим призначенням кредиту - фінансування операцій фінансового лізингу трьох баштових кранів (з подальшими змінами та доповненнями).

В забезпечення виконання позичальником умов кредитних договорів ТОВ «Фінансова лізингова група» передало в заставу Банку лізингові баштові крани - МС 85Б, 2003 року випуску, серійний № 96076 та МДТ 178, 2005 року випуску, серійний номер № 400316.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 01.03.2011 у справі № 44/459-б про банкрутство ТОВ «Фінансова лізингова група» визнано кредиторські вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк», в тому числі за кредитним договором № 68 від 03.04.2007.

Статтею 28 Закону України «Про заставу» встановлено підстави припинення застави, до яких віднесено: припинення забезпеченого заставою зобов'язання; загибель заставленого майна; придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; примусовий продаж заставленого майна; закінчення терміну дії права, що складає предмет застави та інші випадки припинення зобов'язань, установлені законом.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про припинення дії кредитного договору № 68 від 03.04.2007, або його розірвання. Відсутні у справі і докази повного виконання ТОВ «Фінансова лізингова група» своїх зобов'язань перед ПАТ АБ «Укргазбанк» за кредитним договором, які б могли стати підставою для припинення застави за договором застави від 20.06.2007.

Разом з тим, відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Таким чином, у разі відчуження майна, що перебуває у заставі, новий власник такого майна набуває прав та обов'язків заставодавця.

Так, застава зберігає свою силу незалежно від того, чи знала особа, до якої перейшло майно або майнові права, що складають предмет застави, про існування права застави третіх осіб на таке майно. Якщо особі не було відомо про існування застави, дана обставина має значення для правовідносин між цією особою і заставодавцем. Зокрема, відповідно до приписів ст. 659 Цивільного кодексу України невиконання заставодавцем під час укладення договору купівлі-продажу обов'язку попередити покупця про існування права застави третіх осіб на товар, що продається, дає покупцеві право вимагати зменшення ціни або розірвання договору.

З огляду на вказане, враховуючи, що спірний договір застави укладено 20.06.2007 з метою забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Фінансова лізингова група» за кредитним договором № 68 від 03.04.2007, заборгованість за яким станом на час розгляду справи не сплачена, відомості про обтяження рухомого майна було включено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, а позивач набув права власності на баштові крани (предмет застави) на підставі акту про перехід права власності № 1 від 19.02.2013, тобто після укладення договору застави, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, у зв'язку з чим відмовляє у їх задоволенні.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 12.10.2015.

Суддя В.О. Демидов