КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2015 р. Справа№ 910/7181/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВАБ-ІМПЕКС" на рішення господарського суду міста Києва від 09.06.2015 у справі № 910/7181/15-г (суддя Домнічева І.О.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВАБ-ІМПЕКС" до товариства з обмеженою відповідальністю "ПРАЙМ-ЛТД" про стягнення збитків у розмірі 75 983,25 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАБ-ІМПЕКС" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ПРАЙМ-ЛТД" про стягнення збитків в сумі 75 983,25 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.06.2015 у справі №910/7181/15-г у задоволенні позову відмовлено повністю, з огляду на недоведеність позивачем обставин заподіяння відповідачем шкоди суборендованому майну.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 09.06.2015 у справі №910/7181/15-г скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що недотримання відповідачем правил пожежної безпеки стало підставою знищення майна, що знаходилось у приміщенні, переданому товариству з обмеженою відповідальністю "ПРАЙМ-ЛТД" у суборенду.

Сторони правом на участь своїх представників у судовому засіданні не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутніми у даному судовому засіданні від сторін до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов'язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення сторін, а також те, що саме позивачем подана апеляційна скарга, а отже його позиція є викладеною та зрозумілою, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "ВАБ-ІМПЕКС" (суборендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "ПРАЙМ-ЛТД" (суборендар) 19 серпня 2013 року укладено договір № 29/13-к на суборенду приміщення.

Згідно п. 1.1 договору Суборендодавець передає, а Суборендар приймає в строкове платне користування приміщення, за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська 21, площею 1019,2 кв.м. в споруді збірно-розбірній "Модуль" (літ. "Б") під склад.

Відповідачем згідно акту прийому-передачі від 01.09.2013 року прийнято від позивача у строкове платне користування приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська 21, площею 1019,2 кв.м. в споруді збірно-розбірній "Модуль" (літ. "Б") під склад.

У орендованому складському приміщенні 12.11.2014р. сталася пожежа, внаслідок якої було пошкоджено вказане приміщення та майно, що в ньому знаходилось на момент пожежі.

Наведене підтверджується актом про пожежу від 12.11.2014, складеним службовими особами ВДПК та ЦЗ Шевченківського РУ ГУ ДСНС України в м. Києві.

Згідно технічного висновку Дослідно - випробовувальної лабораторії аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України у м. Києві від 12.11.2014 № 246, найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі визначено занесення стороннього джерела запалювання без ознак спеціальної підготовки події.

Позивач, вважаючи, що причиною пожежі стало недотримання суборендарем правил пожежної безпеки, звернувся до суду з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ПРАЙМ-ЛТД" збитків у розмірі 75 983,25 грн. (вартість знищеного внаслідок пожежі майна).

Судом першої інстанції у задоволенні позову відмовлено, з огляду на недоведеність позивачем обставин заподіяння саме відповідачем шкоди суборендованому майну.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Підставою для відшкодування збитків відповідно до п. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України є порушення зобов'язання.

Статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управне на сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарських відносин.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України.

Умовами покладення такої відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Обов'язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями і збитками. Збитки є наслідком, а невиконання зобов'язань - причиною.

Чинним законодавством України обов'язок доведення факту наявності порушення відповідачем зобов'язання, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв'язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

У даному випадку позивачем не доведено того, що підставою пожежі стало саме недотримання відповідачем правил пожежної безпеки.

Так, як вже зазначалось, згідно технічного висновку Дослідно - випробовувальної лабораторії аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України у м. Києві від 12.11.2014 № 246, найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі визначено занесення стороннього джерела запалювання без ознак спеціальної підготовки події.

Отже, вказаним висновком не встановлено, а позивачем іншими належними засобами не доведено, вини відповідача у виникненні пожежі.

Наведене виключає можливість покладення на відповідача відповідальності за знищення майна внаслідок пожежі.

Слід також зазначити, якщо позивач пред'являє вимогу про відшкодування реальної шкоди та/або упущеної вигоди, він має надати докази наявності та розміру таких збитків (платіжні або інші документи, що підтверджують витрати, документи, що підтверджують наявність пошкоджень, знищення майна, неодержаного прибутку тощо).

Позивачем належних доказів, що підтверджують знищення майна на суму 75 983,25 грн. не надано.

Так, не доведено, що майно, на підтвердження придбання якого позивачем надано видаткові накладні, рахунки-фактури та інш. знаходилось у приміщенні, яке було передано у суборенду відповідачу та відповідно було пошкоджено внаслідок пожежі.

Виходячи з наведеного, суду не доведено належним чином всіх складових обставин, що можуть бути підставами стягнення з відповідача заявлених збитків, що відповідно унеможливлює задоволення позову.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних про стягнення збитків в сумі 75 983,25 грн.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВАБ-ІМПЕКС" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 09.06.2015 у справі № 910/7181/15-г - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Матеріали справи №910/7181/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко