ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

09 жовтня 2015 р. Справа № 902/266/15

Господарський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Стефанів Т. В., суддів: Яремчука Ю. О., Грабика В. В.,

при секретарі судового засідання Незамай Д. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 902/264/15

за позовом: ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

до: дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff",

, 22800, м. Немирів, вул. Горького, 31, Вінницька обл.

про стягнення 197 166,62 грн. середнього заробітку

представники сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - ДП "УГК "Nemiroff", Янчук В.В., за довіреністю;

В С Т А Н О В И В :

В провадженні господарського суду Вінницької області (колегія у складі: головуючого судді Стефанів Т. В., суддів: Яремчук Ю. О., Грабика В. В.) перебуває справа №902/266/15 за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" про стягнення 197 166,62 грн середнього заробітку.

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", в якому просить суд стягути з відповідача на його користь середній заробіток за період затримки розрахунку з 23.07.2014 р. по 26.02.2015 р. в сумі 197 166,62 грн.(том 1, а.с.1-6).

19.03.2015 року під час розгляду справи представник позивача надала заяву про збільшення позовних вимог з розрахунком, що станом на 19.03.2015 року позовні вимоги складають 214 974, 76 грн. (том.1, а.с. 62).

22.04.2015 року під час розгляду справи представник позивача надав заяву про збільшення позовних вимог з розрахунком, що станом на 22.04.2015 року позовні вимоги складають 244 231, 68 грн. (том.1, а.с.72).

12.05.2015 року під час розгляду справи представник позивача надав заяву про збільшення позовних вимог з розрахунком, що станом на 12.05.2015 року позовні вимоги складають 258 224, 12 грн. (том.1, а.с.127).

19.05.2015 року під час розгляду справи представник позивача надав заяву про збільшення позовних вимог з розрахунком, що станом на 19.05.2015 року позовні вимоги складають 264 584, 32 грн. (том.1, а.с.132).

03.06.2015 року під час розгляду справи представник позивача надав заяву про збільшення позовних вимог з розрахунком, що станом на 03.06.2015 року позовні вимоги складають 277 304, 72 грн. (том.1, а.с.149).

Позовні вимоги обгрунтовані наступним.

Наказом №829/К від 29.04.2014 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора департаменту Інформаційних технологій дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" 30.04.2014 року за власним бажанням, згідно ст.38 Кодексу законів про працю України.

З вказаним наказом позивача ознайомлено під розпис, внесено відповідний запис про звільнення до трудової книжки, яку видано на руки.

Разом з тим, в порушення вимог ст.116 Кодексу законів про працю України, дочірнім підприємством "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (відповідачем) не було здійснено повного розрахунку при звільненні, а саме: не здійснено належних виплат по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, що стало в подальшому предметом розгляду у справі про банкрутство.

Так, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.02.2015 року у справі №902/798/14 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та визнано вимоги ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Українська Горілчана Компанія "Nemiroff" в сумі 28 269, 45 грн заборгованість по виплаті заробітної плати, 69 207, 67 грн - заборгованість за затримку розрахунку при звільненні.

Оскільки відповідачем так і не було здійснено повного розрахунку з позивачем при звільненні і не проведено належних розрахунків, наявні правові підстави за ст.117 КЗпП України для стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 277 304, 72 грн.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві та додаткових поясненнях по справі.

Зокрема відповідач зазначає, що 02.06.2015 року Вищим господарським судом України у справі № 902/798/14 прийнято постанову, якою скасовано постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 20.02.2015 року та ухвалу Господарського суду Вінницької області від 16.12.2014 року, а справу № 902/798/14 передано на новий розгляд до Господарського суду Вінницької області.

Таким чином, станом на день розгляду справи не існує преюдиційних фактів, на які посилається позивач, встановлених постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.02.2015 року у справі №902/798/14 , а саме: 30.04.2014 року ОСОБА_1, було звільнено з посади директора департаменту Інформаційних технологій Дочірнього підприємства «Українська горілчана компанія «Nemiroff» на підставі ст. 38 КЗпП України; факт наявності заборгованості Дочірнього підприємства «Українська горілчана компанія «Nemiroff» перед ОСОБА_1, по заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 28 269, 45 грн, заборгованість за затримку розрахунку при звільненні в сумі 69 207, 67 грн; та того, що для визначення суми середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні слід використовувати середньоденну заробітну плату ОСОБА_1 в розмірі 1 272, 04 грн, у зв'язку з її скасуванням постановою Вищого господарського суду України від 02.06.2015 р. у справі № 902/798/14.

Натомість відповідачем зауважено, що зважаючи на вищевикладене та надані суду письмові докази, доводи позивача є необгрунтованими та непідтвердженими належними та допустимими доказами.

Зокрема відповідачем наголошено на відсутність повноважень ОСОБА_3 на підписання наказу про звільнення ОСОБА_1 №829/К від 29.04.2014 р.; недотримання порядку звільнення ОСОБА_1 (неподання до уповноваженого власником органу - генерального директора Дочірнього підприємства «Українська горілчана компанія «Nemiroff» заяви про звільнення за власним бажанням, заяви про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку); скріплення наказу про звільнення ОСОБА_1 №829/К від 29.04.2014 р. печаткою, яка не перебувала в обігу на підприємстві згідно з наказом від 12 березня 2014 року, виданого генеральним директором ДП «Українська горілчана компанія «Nemiroff» ОСОБА_4, на момент видачі наказу №829/К від 29.04.2014р. «Про звільнення».

Також відповідачем зауважено, що 17.04.2014 року ДП "Українська горілчана компанія «Nemiroff» направило лист вих. № 87-15/0332 на адресу ОСОБА_1, в якому останній повідомлявся про зміну керівництва ДП "Українська горілчана компанія «Nemiroff», викликався на підприємство з метою швидкого відновлення документів для вчасної виплати заробітної плати та інших обов'язкових виплат й встановлення факту наявності трудових відносин.

13.05.2014 року ДП "Українська горілчана компанія «Nemiroff» направило лист вих. № 78-15/0403 на адресу ОСОБА_1, де зазначалось про відсутність повноважень у ОСОБА_3 на видачу та підписання наказу №829/К від 29.04.2014р. «Про звільнення», й повторно викликався на підприємство з метою належного оформлення всіх документів та недопущення порушення його трудових прав.

Згідно з Актом №6 від 29 серпня 2014 року «Про відсутність працівників на території підприємства та робочих місцях» комісією, призначеною наказом по ДП «Українська горілчана компанія «Nemiroff» від 21 березня 2014 року за №21/03/2014/01, встановлено, що станом на 29.08.2014 року на робочі місця не з'явились та на робочих місцях не перебувають працівники, в тому числі, порядковий номер 2, ОСОБА_1, директор департаменту Інформаційних технологій, дата початку прогулу якого з 24.03.2014.

Факт відсутності позивача 29.08.2014 року на робочому місці в ДП «Українська горілчана компанія «Nemiroff» підтверджується також даними табелю обліку використання робочого часу ДП «УГК «Nemiroff» за серпень 2014 року.

Відповідно до наказу №323-НК від 29 серпня 2014 року «Про звільнення», виданого генеральним директором Дочірнього підприємства «Українська горілчана компанія «Nemiroff» ОСОБА_4, на виконання наказу від 29 серпня 2014 року №053-Н0 «Про звільнення працівників», позивача, ОСОБА_1, звільнено з посади директора департаменту Інформаційних технологій з 29 серпня 2014 року за п.4 ст.40 КЗпП України за здійснений в період з 24.03.2014 року по 29.08.2014 року прогул без поважних причин та невихід на роботу на виклик Роботодавця.

Копія даного наказу направлена позивачу рекомендованим листом 02.09.2014 року. Вказаним листом позивача також повідомлено, що нарахована йому до виплати сума 44 452 гривень 41 копійок перерахована на її ім'я в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» по системі Аваль-Експрес, а також роз'яснено, що кошти можуть бути отримані позивачем в будь-якому зручному для нього відділенні Банку при пред'явленні Банку паспорту та ідентифікаційного податкового номеру.

Будь-яких належних і допустимих доказів, що вказаний наказ щодо звільнення позивача з 29.08.2014 року був скасований, або визнаний в судовому порядку недійсним, суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття чи підтвердження факту не отримання його позивачем. Факт отримання зазначених коштів позивачем не оспорюється.

Таким чином, на момент звернення позивача до суду відповідачем проведено повний розрахунок з позивачем, а тому позов є безпідставним та необгрунтованим з урахуванням чого відповідач клопотав про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

У призначене судове засідання 09.10.2015 р. з'явився представник відповідача, який проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзивах та додаткових поясненнях по справі № 902/266/15. Позивач у судове засідання не з'явився. Від його представника 09.10.2015 р. на електронну адресу суду надійшов лист, у якому містилось клопотання від 08.10.2015 р. про зупинення розгляду справи №902/266/15 до моменту набрання законної сили рішенням по справі № 753/22980/14-ц.

Представник відповідача проти зазначеного клопотання про зупинення розгляду справи №902/266/15 заперечив, зауваживши, що провадження у даній справі закрито (копія ухвали додано до матеріалів справи).

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення розгляду справи №902/266/15 до моменту набрання законної сили рішенням по справі №753/22980/14-ц з підстав його необгрунтованості та безпідставності. Більше того, представником позивача також подано клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване поданням до Дарницького районного суду міста Києва заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали про закриття провадження у справі 753/22980/14-ц та необхідністю належного інформування про рішення прийняті вказаним судом. В той же час не надано будь-яких доказів на підтвердження викладеного. Крім того, суд вважає, що подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали про закриття провадження у справі 753/22980/14-ц не випливає на розгляд справи №902/266/15 .

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відтак, колегія суддів господарського суду Вінницької області не встановила правових підстав для задоволення вказаного клопотання представника позивача та, як наслідок, для відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, заслухавши пояснення представника відповідача, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 15 Цивільного процесуального кодексу України встановлено компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ, згідно з якою суди (загальної юрисдикції) розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із трудових відносин.

Проте статтею 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції Закону України № 4212 від 22.12.2011 року з наступними змінами та доповненнями) встановлено особливу підвідомчість, підсудність, підстави для порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначеною статтею встановлено, що справи про банкрутство підвідомчі господарським судам і розглядаються ними за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або місцем проживання боржника - фізичної особи.

Відповідно до п.4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

В провадженні господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/798/14 про банкрутство Дочірнього підприємства «Українська горілчана компанія «Nemiroff».

З огляду на вищезазначена, вказана справа підсудна господарському суду Вінницької області.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював на Дочірньому підприємстві "Українська горілчана компанія "Nemiroff" з 31 серпня 2007 року на посаді директора департаменту Інформаційних технологій, що підтверджується копією наказу, копією трудової книжки, і не оспорюється сторонами.

В матеріалах справи наявні два накази про звільнення ОСОБА_1: наказ №829/К від 29.04.2014 року, яким позивача звільнено з 30 квітня 2014 року за власним бажанням, на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України і поданої ним заяви, підписаний заступником Генерального директора Дочірнє підприємство "Українська горілчана компанія "Nemiroff" ОСОБА_3, а також наказ №323-НК від 29.08.2014 р., яким позивач був звільнений з посади директора департаменту з оцінки ефективності бізнесу Дочірньому підприємстві "Українська горілчана компанія "Nemiroff" за п.4 ст.40 КЗпП України за здійснений в період 24.03.2014 р. по 29.08.2014 р. прогул без поважних причин та невихід на роботу на викли роботодавця, підписаний Генеральним директором Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" ОСОБА_4

Зазначені накази сторонами в судовому порядку не оспорювалися.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ниі органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникої його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки предметом спору у даній справі є стягнення середнього заробітку за весь час затримкі розрахунків при звільненні, встановлення дати звільнення позивача, належних до виплати сум прі звільненні, дати проведення розрахунків та вини власника (роботодавця) у несвоєчасному розрахунку за наявності такого є предметом доказування у даній справі.

Відповідно до частин 1,4 ст. 89 ЦК України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення. До єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Відповідно до вимог ч. 5 вказаної статті, зміни до установчих документів юридичної особи, які стосуються відомостей, включених до єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації. Юридичні особи та їх учасники не мають права посилатися на відсутність державної реєстрації таких змін у відносинах із третіми особами, які діяли з урахуванням цих змін.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 10.04.2015, сформованого та виданого державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Лаврененко К. О., станом на 10.04.2015 року особою, яка уповноважена представляти юридичну особу Дочірнє підприємство "Українська горілчана компанія "Nemiroff" у правовідносинах з третіми особами, або особою, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про нявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи, є ОСОБА_4, дата його обрання (призначення) керівником та підписантом - 25.10.2011 р.

Відповідні відомості у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців підтверджено інформацією, яка міститься і на офіційному порталі Державного підприємства "Інформаційно-ресурсний центр" Міністерства юстиції У країни на час розгляду справи.

Відповідно до підпунктів 5.6.51, 5.6.5.14 пункту 5.6.5 Статуту Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", затвердженого рішенням №27-06-2011 компанії "NEMIROFF HOLDINGS LIMITED" від 27 червня 2011 року, зареєстрованого державним реєстратором Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області 07 липня 2011 року, Генеральний директор без довіреності діє від імені Підприємства, представляє його інтереси в інших підприємствах, організаціях і державних органах; укладає трудові договори з посадовими особами, виконавчим персоналом та працівниками Підприємства; здійснює прийняття та звільнення працівників Підприємства.

Як підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, ОСОБА_4 приступив до виконання обов'язків генерального директора Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" 12.03.2014 року, який, згідно з виданим ним наказом від 19 березня 2014 року до 30 квітня 2014 року включно, є єдиною особою, яка мала право підпису будь-яких документів, заяв, звернень, договорів, доручень, довіреностей та інших документів, в тому числі, але не виключно, таких, що створюють юридичні наслідки для Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff".

Доводи позивача про наявність ухвал про забезпечення позовів у адміністративній та господарській справах про заборону державним реєстраторам на вчинення реєстраційних дій як на доказ відсутності належних повноважень у ОСОБА_4, як у керівника Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" - Генерального директора, суд оцінює критично, оскільки до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, будь-які дані про іншу особу, ніж про ОСОБА_4, як про керівника підприємства, не вносились.

З наданих позивачем доказів убачається, що 15.04.2014р. ОСОБА_1 написав заяву про звільнення за власним бажанням. Разом з тим зазначеної заяви позивачем не надано. Заява ОСОБА_1. про звільнення за власним бажанням подана на ім'я Генерального директора ДП "УГК "Nemiroff", без зазначення конкретного прізвища, імені та по-батькові посадової особи.

Дослідженням наданої суду копії наказу від 29 квітня 2014 року №829/К встановлено, що наказ виданий від імені заступника генерального директора ДП "УГК "Nemiroff" ОСОБА_3

Зазначеним наказом вирішено: "Звільнити 30 квітня 2014 року ОСОБА_1 з посади директора департаменту Інформаційних технологій ДП "УГК "Nemiroff" за власним бажанням, згідно статті 38 КЗпП України. Підстава: заява ОСОБА_1 від 15.04.2014 року. Останнім робочим днем працівника вважати 30 квітня 2014 року. Бухгалтерії ДП "УГК "Nemiroff" провести повний розрахунок зі звільненим працівником, а також нарахувати компенсацію за час невикористаних працівником відпусток. Відділу кадрів ДП "УГК "Nemiroff" забезпечити належне заповнення трудової книжки та видачу заповненої трудової книжки працівнику в день звільнення".

З наданих до суду доказів убачається, що приступивши до виконання своїх обов'язків, як Генерального директора ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff", ОСОБА_4 було видано наказ від 12 березня 2014 року, яким "у зв'язку з виробничою необхідністю та приймаючи до уваги зникнення печаток, що використовувалися на підприємстві, з метою безперебійної роботи та уникнення фактів підробки документів, було введено в обіг з 12 березня 2014 року на підприємстві шість нових печаток", зразки яких були відображені в наказі.

Одночасно відповідачем були розміщені оголошення в газеті державної сфери розповсюдження "Голос України" №66 від 05 квітня 2014 року про те, що у зв'язку з втратою печаток, що використовувались в господарській діяльності Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", починаючи з 12 березня 2014 року на підприємстві введені в обіг печатки нового зразка; печатки, які використовувались до 12 березня 2014 року, вважаються анульованими, також розміщений зразок печатки, що анульована.

Іншим оголошенням в тому ж номері газети "Голос України" повідомлено, що згідно внутрішнього наказу Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" до 30 квітня 2014 року право підпису будь-яких документів, заяв, звернень, договорів, доручень, довіреностей та інших документів, в тому числі, але не виключно, таких, що створюють юридичні наслідки для Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", має одноособово Генеральний директор Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" ОСОБА_4.

Додатково, наказом №1 від 19.03.2014 року, встановлено, що до 30 квітня 2014 року право підпису будь-яких документів, заяв, звернень, договорів, доручень, довіреностей та інших документів, в тому числі, але не виключно, таких, що створюють юридичні наслідки для Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", має одноособово Генеральний директор.

17.04.2014 року ДП "УГК "Nemiroff" звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Немирівському районі Вінницької області з запитом про надання інформації стосовно працівників, які перебувають в трудових відносинах з підприємством.

Листом ПФУ в Немирівському районі Вінницької області від 22.04.2014р. вих. № 685/06-47/03 відповідачу надано інформацію щодо працівників, які за відомостями ПФУ перебували в трудових відносинах з ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" в період з 01 лютого 2014 року по 28 лютого 2014 року .

У Немирівській районній громадсько-політичній щотижневій газеті "Прибузькі новини" № 17(10651) від 24 квітня 2014р. відповідачем розміщено оголошення про виклик осіб, які перебувають в трудових відносинах з боржником, з'явитися на територію підприємства.

17.04.2014 р. відповідачем на адресу можливих працівників підприємства, щодо яких було отримано інформацію з Пенсійного фонду України, були направлені листи з проханням надати пояснення, інформацію про наявність трудових відносин та з'явитися на робоче місце, копії листів від 17 квітня 2014 року вих. № 87-15/0332 з доказами їх направлення містяться в матеріалах справи. Адреса, за якою позивачу був направлений лист, відповідала даним його особової картки.

Отже, можна зробити обґрунтований висновок, що відповідачем вчинені всі можливі дії, направлені на встановлення осіб працівників, правовідносин, що склалися між ними, а також недопущення порушення трудових прав останніх, включаючи й позивача.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Перелік обов'язків, передбачений в ст. 139 КЗпП України, не є вичерпним, а тому може конкретизуватись у правилах внутрішнього трудового розпорядку, статутах і положеннях про дисципліну праці, трудових договорах, при укладенні контракту.

В свою чергу, позивачем не надано доказів, які б спростовували викладені представниками відповідача обставини, не надано доказів зв'язатись після 19.03.2014 р. з відповідачем, як роботодавцем, з метою відновлення чи припинення трудових відносин.

Наданими суду доказами підтверджується факт отримання у травні 2014 року рекомендованого листа з описом вкладеного, відправленого 17.04.2014 року з м. Києва, не від позивача, а від імені ОСОБА_3

Згідно з описом вкладень у цінний лист на ім'я генерального директора ДП "УГК "Nemiroff" ОСОБА_4 ОСОБА_3 було направлено оригінал наказу про звільнення ОСОБА_1, копія заяви ОСОБА_1 про звільнення та копія заяви про виплату йому грошової компенсації.

За змістом ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладенні на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, в тому числі у зв'язку з виходом на пенсію, власник, або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Відповідно до вимог ч.1 та 2 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно ч.І, 4 та 5 ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до п.2.5 Інструкції, з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма № П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року N 277, в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

Згідно з актом інвентаризації від 28.03.2014 року в Дочірньому підприємстві "Українська горілчана компанія "Nemiroff", в особовій картці працівника ОСОБА_1 відсутній запис про його звільнення за власним бажанням на підставі наказу від 29.04.2014 №829/К.

Відповідно до вимог п. 4.1 Інструкції, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

В матеріали справи не надано позивачем належним чином завіреної копії трудової книжки, не надано також на вимогу суду і оригіналу трудової книжки.

Оскільки будь-яких належних та допустимих доказів того, що позивач звернулася до уповноваженого власником органу з завою про звільнення в період з 15 по 30 квітня 2014 року включно, не надано, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для розірвання відповідачем трудового договору з позивачем на підставі копії заяви ОСОБА_1 від 15.04.2014 р.

Не спростовує цих обставин і вимога позивача, направлена ним на адресу відповідача 18.06.2014 року, до якої також не долучені оригінали заяв про звільнення та виплату компенсації за невикористані дні відпустки.

Враховуючи наведене, суд приймає до уваги, як обґрунтовані і доведені належними і допустимими доказами, доводи відповідача про звільнення позивача з 29 серпня 2014 року - наказом №323-НК.

Вказаний наказ №323-НК від 29.08.2014 року підписаний уповноваженою особою, містить печатку підприємства, в наказі зазначена підстава його прийняття, норма трудового законодавства.

Відповідачем на підтвердження наявності підстав для прийняття наказу про звільнення позивача суду надані: акт №6 від 29 серпня 2014 року "Про відсутність працівників на території підприємства та робочих місцях" комісії, призначеної наказом по ДП "УГК "Nemiroff" від 21.03.2014 року за №21/03/2014/01, якою встановлено, що станом на 29.08.2014 року на робочі місця не з'явились та на робочих місцях не перебувають працівники, в тому числі, порядковий номер 2, ОСОБА_1 - директор департаменту Інформаційних технологій, дата початку прогулу якого з 24.03.2014, табелі обліку використання робочого часу, листом ТОВ "Ластівка ЛТД" (орендодавцем приміщень офісу у місті Києві) №248 від 02.10.2014 p., відповідно до якого в період з березня по травень 2014 р. на території офісного приміщення ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" у місті Києві за адресою: м. Київ, вул. Іллінська, 8, позивач не з'являвся.

Як убачається з матеріалів справи, копія даного наказу була направлена позивачу рекомендованим листом 01.09.2014 року та отримана останнім особисто.

Наказ №323-НК від 29.08.2014 року є чинним, не скасований і в судовому порядку не оспорювався.

Відповідно, даний наказ є підставою для здійснення розрахунків відповідача при звільненні працівника ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Рекомендованим листом від 01.09.2014 року, отриманим ОСОБА_1, відповідачем направлено копію наказу про звільнення з ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" за ч.4 ст.40 КЗпП у зв'язку з прогулом та повідомлено, що нарахована йому до виплати сума 44 452, 41 грн заробітної плати та грошової компенсації за всі не використані ним дні щорічної відпустки була перерахована відповідачем на його ім я в ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" по системі Аваль - Експрес, а також роз'яснено, що грошові кошти можуть бути отримані позивачем в будь-якому зручному для нього відділенні Банку при пред'явленії паспорту та ідентифікаційного податкового номеру.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Вищого господарського суду України 02.06.2015р. у справі №902/798/14, ухвалу господарського суду Вінницької області від 16.12.2014 року, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 20.02.2015р. було скасовано, справу із заявами про включення до складу кредиторів ДП "УГК "Nemiroff" і визнання вимог, в тому числі, позивача ОСОБА_1 в сумі 97 477,12 грн., з яких 28 269,45 грн. - заборгованість по заробітній платі, 69 207,67 грн. - заборгованість за затримку розрахунку при звільненні направлено на новий розгляд до господарського суду Вінницької області.

Факт перерахування відповідачем позивачу грошових коштів в сумі 90 374, 06 грн за період з 01.03.2014 року по 18.06.2015 року підтверджується довідкою про стан розрахунку по заробітній платі від 18.06.2015 року, доказів на спростування цього позивачем не надано.

Враховуючи наведене, правових підстав для задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд не вбачає.

Оцінюючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності до вимог позивача, суд враховує, що у відповідності до п. 25 постанови пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" №13 від 24.12.1999 року, непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Пропуск без поважних причин тримісячного строку звернення до суду є самостійною підставою для відмови в позові, однак якщо суд установить, що останній є необґрунтованим, він відмовляє в його задоволенні саме з цих підстав

Оскільки судом встановлено, що поданий позов є необґрунтованим, вказане є підставою для відмови в його задоволенні в повному обсязі.

Оскільки, в задоволенні позову судом відмовлено та позивача звільнено від сплати судового збору, судом не вирішується питання щодо розподілу відповідних судових витрат.

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-4, 32-34, 36, 43, 82, 84, 85, 115 ГПК України, суд

ВИРІШИВ :

в задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 15 жовтня 2015 р.

Головуючий суддя Стефанів Т.В.

суддя Яремчук Ю. О.

суддя Грабик В. В.

віддрук. прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу, 04210, АДРЕСА_2,

3 - відповідачу, вул. Горького, 31, м. Немирів, Вінницька обл., 22800,