донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

13.10.2015 р. справа №908/3016/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представників:
від позивача: ОСОБА_5- представник за дов.№б/н від 06.08.2015р.
від відповідача:ОСОБА_6- представник за дов. №02/15 від 01.01.2015р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуДержавного підприємства "ОСОБА_7 морських портів України" м.Київ в особі Маріупольської філії Державного підприємства "ОСОБА_7 морських портів України" м.Маріуполь, Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від16.06.2015р.
по справі№908/3016/15(суддя Овсяннікова О.В.)
за позовомДержавного підприємства "ОСОБА_7 морських портів України" м.Київ в особі Маріупольської філії Державного підприємства "ОСОБА_7 морських портів України" м.Маріуполь, Донецької області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Шеппінг" м.Донецьк
простягнення ПДВ у розмірі 63 586,93 дол. США (1 338303,43 грн.)

В С Т А Н О В И В:

06.05.2015р. Державне підприємство "ОСОБА_7 морських портів України" в особі Маріупольської філії державного підприємства "ОСОБА_7 морських портів" (ОСОБА_7 Маріупольського морського порту) звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мтінвест - Шеппінг" м.Донецьк про стягнення суми податку на додану вартість за договором № 237-П-МАФ-13 від 30.12.2013р. у розмірі 63 586,93 дол. США, що відповідно до курсу НБУ на день подання позову складає 1 338303,43 грн. (т.1 а.с.6-9).

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.05.2015р. у даній справі позовну заяву та додані до неї документи в порядку ст.ст.15,17 ГПК України направлено до господарського суду Донецької області за вимогами територіальної підсудності ( т. 1 а.с.4).

Згідно з Розпорядженням голови Вищого господарського суду України від 09.04.2015р. №19-р відновлена робота Донецького апеляційного господарського суду за адресою: 61022, м. Харків, пр.Леніна,5 з 14.04.2015р.

Рішенням господарського суду Донецької області віл 16.06.2015р. у справі № 908/3016/15 у задоволенні позовних вимог відмовлено ( т. 2 а.с.85-86).

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з посиланням на норми п.197.9 ст. 197 Податкового кодексу України, оскільки матеріалами справи підтверджено, що коносаменти по всім спірним перевезенням свідчать про те, що товари транспортувались з іноземних портів до місця перевантаження у нейтральних водах. Перевантаження іноземних вантажів у нейтральних водах пов"язано з неможливістю порту прийняти судно безпосередньо в порту з технічних причин.

Позивач, Державне підприємство "ОСОБА_7 морських портів України" в особі Маріупольської філії ДП "ОСОБА_7 морських портів України" (ОСОБА_7 Маріупольського морського порту) звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення господарського суду Донецької області від 16.06.2015р. по даній справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Зокрема, апелянт зазначив про те, що відповідно до пунктів 2.1.1, 2.1.2 Договору від 30.12.13р. № 273-П-МАФ-13 позивач зобов"язався проводити обслуговування суден, справляти суми обов"язкових портових зборів (крім маякового) та інших послуг. На підставі цих пунктів договору на протязі серпня-листопада 2014 року адміністрацією були здійснені операції по обслуговуванню суден, за що були виставлені рахунки без урахування ПДВ, які відповідач сплатив у повному обсязі. В подальшому, при додатковій перевірці застосування п.197.9 ст. 197 ПК України щодо звільнення від оподаткування операцій з постачання послуг, що надаються іноземним та вітчизняним суднам, які здійснюють міжнародні перевезення вантажів та оплачуються ними портовими зборами, позивач дійшов висновку про безпідставність не нарахування ПДВ на портові збори за вищезазначеними судно заходами.

Апелянт вважає, що з огляду на приписи ст. 132 Кодексу торгівельного мореплавства України, п.197.9 ст. 197 Податкового кодексу України, ст. 1 Закону України "Про морські порти України", п.п.1.2, 1.13 Порядку справляння та розмірів портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013р. № 316 "Про портові збори", підставою для звільнення від оподаткування в порядку, п.197.9 ст. 197 Податкового кодексу України є документальне підтвердження факту перевезення пасажирів, їхнього багажу і вантажів між портами України та іноземними портами.

Позначення в коносаменті у графі "місце приймання або навантаження вантажу" терміну "нейтральні води Чорного моря" не може означати те, що таке перевезення є міжнародним та відповідно такі коносаменти не підтверджують факту міжнародного перевезення, тому, на думку апелянта, в цьому випадку відсутні підстави для застосування податкової пільги на підставі п.197.9 ст. 197 Податкового кодексу України.

12.08.2015р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив від відповідача № 09/рп від 11.08.2015р., в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. а рішення господарського суду Донецької області від 16.06.2015р. по даній справі без змін. (т.2, ас.112-115).

Позивач у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Відповідач заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін рішення господарського суду Донецької області від 16.06.20154р. по даній справі без змін.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

30.12.2013р. між Державним підприємством ОСОБА_7 морських портів України (за договором - ОСОБА_7) та Товариством з обмеженою відповідальністю Метінвест-Шіппінг (за договором - ОСОБА_7) був укладений договір про надання послуг № 273-П-МАФ-13, згідно п.1.1. якого ОСОБА_7 діє, як повноважний представник судновласників, на підставі договорів доручення з останніми. До відносин ОСОБА_7 та Судновласника застосовуються норми Глави 68 Цивільного кодексу України (Доручення). ОСОБА_7 встановлює певні правила роботи ОСОБА_7 в інтересах судновласника (п.1.2. договору) (т.1 а.с.13-21).

Розділ 3 договору передбачає "Порядок розрахунків".

Вартість послуг ОСОБА_7 розраховується за діючими в ОСОБА_7 правилами і ставками, які визначені в Додатку № 1 до договору (п.3.1.).

Пунктом 3.3 Договору встановлено, що попередні рахунки ОСОБА_7 за обов"язкові портові збори та послуги передаються ОСОБА_7 та сплачуються до відходу судна з порту.

Остаточні дисбурсментські та інші рахунки виставляються ОСОБА_7 впродовж 5-ти робочих днів після надання відповідних послуг (п.3.6 Договору).

Пунктом 3.7 Договору встановлено, що сплата остаточних дисбурсментських рахунків проводиться впродовж 5-ти банківських днів з моменту отримання рахунків (за умови відсутності заперечень за розрахунками ОСОБА_7).

Усі платежі нараховуються у доларах США (п. 3.10. договору).

Так, пунктом 3.11 договору встановлено, що сплата за цим договором проводиться Агентом:

- по суднах, що плавають під українським прапором, українських судновласників - в гривнях по курсу Національного банку України, що склався на день надання послуг;

- по суднах судновласників - нерезидентів України - в доларах США.

Податок на додану вартість сплачується згідно з діючим законодавством України

Згідно з п. 6.1. договору він набуває чинності з 01.01.2014р. і діє по 31.12.2014р.

Договір підписаний з протоколом розбіжностей, які сторонами врегульовані шляхом підписання протоколу врегулювання розбіжностей.

29.12.2014р. сторонами було підписано Додаткову угоду № 1 до договору, згідно з п. 4 якої, строк дії договору був продовжений по 31.12.2015 (т. 1 а.с. 22-23).

Під час дії договору сторони належним чином виконували свої зобовязання.

З серпня по листопад 2014 року до морського порту Маріуполь заходили судна, агентування яких здійснював відповідач і за що сплачував позивачу усі нараховані ним до сплати суми портових зборів та вартість послуг з обслуговування суден. При цьому, суми ПДВ позивачем не нараховувались.

В подальшому, при додатковій перевірці правильності ненарахування ПДВ, позивачем було встановлено, що такі дії є помилковими і ПДВ підлягає нарахуванню.

Позивачем було здійснено донарахування податку на додану вартість на портові збори за суднозаходи під агентуванням відповідача за період з серпня по листопад 2014 року на суму 63 586,93 доларів США, яке пред»явлено до оплати відповідачу.

Рахунки на оплату ПДВ були вручені листом № 17-01-12/435 від 22.04.2015, але останнім не оплачені з посиланням на їх необґрунтованість, що явилось підставою для звернення до суду (т. 1 а.с.25-67).

Сутність спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо стягнення ПДВ з морського агента за договором про надання послуг № 273-П-МАФ-13 від 30.12.2013р.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Кодексом торгівельного мореплавання України, Податковим кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Порядком справляння та розмірів ставок портових зборів, затверджених наказом Мінінфраструктури України від 27.05.2013р. №316.

Укладений між сторонами Договір про надання послуг № 273-П-МАФ-13 від 30.12.2013р., є за своєю правовою природою договором про надання послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зоов"язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов"язається оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором ( ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Поняття договору морського перевезення вантажу визначено у ст. 133 Кодексу Торгівельного мореплавства України. За договором морського перевезення вантажу перевізник або фрахтівник зобов"язується перевезти доручений йому відправником вантаж з порту відправлення в порт призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу), а відправник або фрахтувальник зобов"язується сплатити за перевезення встановлену плату (фрахт).

З серпня по листопад 2014 року до морського порту Маріуполь заходили судна, агентування яких здійснював відповідач. Відповідно до умов Договору про надання послуг № 273-П-МАФ-13 від 30.12.2013р. за ці судно заходи позивачем були нараховані до сплати суми портових зборів (без урахування ПДВ) та вартість послуг з обслуговування суден. Дані рахунки відповідачем були сплачені у повному обсязі, як про це стверджує позивач.

В подальшому, позивач дійшов висновку про безпідставність не нарахування ПДВ на портові збору за вищезазначеними судно заходами.

Листом від 22.04.2015р. № 17-01-12/435 позивач направив відповідачу рахунки від 08.04.2015р. за період з серпня 2014р по листопад 2014р. №№ 1288-В, 1417-В,1419-В, 1489-В, 1588-В, 1680-В, 1720-В, 1722-В, 1723-В, 1770-В, 1726-В,1728-В, 1858-В.

Проте, виставлення вказаних рахунків по сплаті сум податку на додатну вартість після спливу декількох місяців прямо суперечить умовам договору, а саме п.3.3, 3.6, 3.7 договору.

Отже, дії позивача по донарахуванню сум податку на додану вартість після спливу кількох місяців суперечать умовам Договору.

Крім того, за умовами п.3.11 договору сплата за цим договором проводиться агентом:

- по суднах, що плавають під українським прапором, українських судновласників - в гривнях по курсу Національного банка України, що склався на день надання послуг;

- по суднах судновласників - нерезидентів України - в доларах США. Податок на додану вартість сплачується згідно з діючим законодавством.

В даному випадку послуги надавались судновласникам нерезидентам. Згідно п.3.11, сплата податку на додану вартість нарахована позивачем відповідачу у доларах США, що суперечить нормам чинного законодавства України.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено та документально не підтверджено порушення з боку відповідача умов Договору про надання послуг № 273-П-МАФ-13 від 30.12.2013р.

Стосовно питання щодо нарахування податку на додану вартість на портові збори при міжнародних перевезеннях, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про таке.

Частиною 1 статті 115 Кодексу торгівельного мореплавства України визначено, що із суден, що користуються послугами служби регулювання руху суден, справляється збір, порядок справляння та розмір якого встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики економічного розвитку.

Кодексом торгівельного мореплавства України (ст.131, 132) визначено два види перевезень: каботажне та міжнародне.

Стягнення портових зборів за міжнародне перевезення виключає можливість нараховувати та стягувати податок на додану вартість, оскільки він застосовується до інших видів надання послуг.

Відповідно до п.п.195.1.3 пункту 195,1 статті 195 Податкового кодексу України перевезення вважається міжнародним, якщо таке перевезення здійснюється за єдиним міжнародним перевізним документом.

Відповідно до пункту 197.9 статті 197 Податкового кодексу України звільняються від оподаткування операції з постачання послуг, що надаються іноземним та вітчизняним суднам, які здійснюються міжнародні перевезення пасажирів, їхнього багажу і вантажів та оплачуються ними відповідно до законодавства України портовими зборами.

Підставою для звільнення від оподаткування податку на додану вартість є підтверджені належними доказами факти здійснення судном міжнародного перевезення пасажирів, їх багажу та міжнародних відправлень, перетин державного кордону України та відповідне митне оформлення.

Як вбачається з матеріалів справи, на вантаж, що перевантажувався у нейтральних водах відповідачем оформлялися імпортні митні декларації, які були прийняті митним органом, що є свідченням здійснення судами міжнародного перевезення вантажів.

На підставі п.11 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю водних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою КМУ від 21.05.2012р. № 451, митний контроль суден закордонного плавання було здійснено комісією, що складалася з представників органів охорону державного кордону, митних органів, адміністрації порту та агентської організації (морського агента).

Отже, позивач був обізнаний, що судна, яким він надавав послуги, що оплачувалися за рахунок портових зборів, є суднами закордонного плавання, відповідно до Митного кодексу.

Крім того, позивачем за всіма спірними перевезеннями були нараховані портові збори за ставками, які передбачені для міжнародних, а не каботажних перевезень, які в рази більше, ніж каботажні.

До того ж на підтвердження того, що дані перевезення є міжнародними, в матеріалах справи містяться ряд товаросупровідних документів, а саме оформлені належним чином копії митних декларацій форми МД-2 на імпортний вантаж, засвідчені Східною митницею, які оформлені у порту вивантаження та підтверджують, що вантаж завозився в режимі імпорту, що підтверджує факт перевантаження вказаного вантажу з судна, завантаженого в іноземному порту.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що імпортний вантаж в таких випадках навантажується на судно в іноземному порту, а в нейтральних водах Чорного моря відбувається його перевантаження на інше судно, внаслідок чого таке перевантаження стає частиною договору міжнародного перевезення вантажу з іноземного порту до українського порту та є випадком, коли сторона договору (перевізник) представлена кількома особами-судновласниками, що не суперечить положенням діючого законодавства України.

Оскільки перевантаження імпортного вантажу у нейтральних водах є частиною договору міжнародного перевезення вантажу з іноземного порту до українського порту, судна із цим вантажем, мають статус суден, які здійснюють міжнародне перевезення, то учасники цього перевезення перебувають у правовідносинах договору міжнародного перевезення вантажу, внаслідок чого судновласники через своїх агентів не сплачують податок на додану вартість при споживанні послуг, які сплачуються у складі портових зборів відповідно до пункту 197.9 статті 197 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, доводи апелянта відхиляються, оскільки є необґрунтованими та такими, що не підтверджені документально.

Отже, судова колегія вважає рішення господарського суду Донецької області від 16.06.2015р. у справі № 908/3016/15 таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, а відтак апеляційна скарга не спростовує висновок місцевого господарського суду та повинна бути залишена без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "ОСОБА_7 морських портів України" в особі Маріупольської філії державного підприємства "ОСОБА_7 морських портів України" м.Маріуполь на рішення господарського суду Донецької області від 16.06.2015р. у справі №908/3016/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 16.06.2015р. у справі №908/3016/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.В.Ломовцева

Судді: О.А.Марченко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1. Позивачу;

2. Відповідачу;

3. У справу;

4. ДАГС;

5. ГСЗО