ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.10.15р. Справа № 904/2822/15

За первісним позовом Публічного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНИЙ БАНК "РАДАБАНК", м.Дніпропетровськ

до В-1: Приватного підприємства "АГРО-ФТ", м.Дніпропетровськ

В-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ВАТ", м.Дніпропетровськ

третя особа-1, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 - ОСОБА_1 , м.Дніпропетровськ

третя особа-2, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 - ОСОБА_2, м.Дніпропетровськ

третя особа-3, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 - ОСОБА_3, м.Дніпропетровськ

третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 - Публічне акціонерне товариство "ВИШЕВИЧІ АГРОТЕХНІКА", Житомирська область

про стягнення солідарно 8 680 548,06 грн.

та

За зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ВАТ", м.Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНИЙ БАНК "РАДАБАНК", м.Дніпропетровськ

третя особа-1, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне підприємство "АГРО-ФТ", м. Дніпропетровськ

третя особа-2, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

третя особа-3, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, м. Дніпропетровськ

третя особа-4, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, м. Дніпропетровськ

про визнання договору поруки припиненим

Головуючий колегії Петренко Н.Е.

Судді: Соловйова А.Є.

Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): ОСОБА_6, представник

за довіреністю № 01 від 12.01.15р.

від відповідача-1 за первісним позовом (третьої особи-1 за зустрічним позовом): не з'явився

від відповідача-2 за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): не з'явився

від третьої особи-1 за первісним позовом (третьої особи-2 за зустрічним позовом): не з'явився

від третьої особи-2 за первісним позовом (третьої особи-3 за зустрічним позовом): не з'явився

від третьої особи-3 за первісним позовом (третьої особи-4 за зустрічним позовом): не з'явився

від третьої особи-4 за первісним позовом: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "АКЦІОНЕРНИЙ БАНК "РАДАБАНК" (далі - позивач за первісним позовом) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного підприємства "АГРО-ФТ" (далі - відповідач-1 за первісним позовом), Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ВАТ" (далі - відповідач-2 за первісним позовом) про стягнення солідарно 8 680 548,06 грн. з них: прострочену станом на 17.02.15р. частину кредиту у розмірі 8000000,00 гривень та прострочені станом на 01.04.15р. проценти за користування кредитом за період з 25.11.14р. по 24.03.15р. у розмірі 680 548,06 гривень.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.15р. порушено провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду та залучено до участі у справі:

- третю особу-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 - ОСОБА_1 (далі - третя особа-1);

- третю особу-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 - ОСОБА_2 (далі - третя особа-2);

- третю особу-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 - ОСОБА_3 (далі - третя особа-3. Справу призначено до розгляду в засіданні на 14.05.15 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.15р. відкладено розгляд справи на 28.05.15р.

14.05.15р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ВАТ" (далі - позивач за зустрічним позовом) надійшла зустрічна позовна заява до Публічного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНИЙ БАНК "РАДАБАНК" (далі - відповідач за зустрічним позовом) про визнання договору поруки припиненим. Позивач за зустрічним позовом також просив суд залучити до участі у справі:

- третю особу-1, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне підприємство "АГРО-ФТ", м. Дніпропетровськ (далі - третя особа-1 за зустрічним позовом);

- третю особу-2, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ (далі - третя особа-2 за зустрічним позовом);

- третю особу-3, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, м. Дніпропетровськ (далі - третя особа-3 за зустрічним позовом);

- третю особу-4, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, м. Дніпропетровськ (далі - третя особа-4 за зустрічним позовом).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.15р. прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом; залучено до участі у справі третіх осіб.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.15р. продовжено строк розгляду спору по суті до 16.06.15р. включно та відкладено розгляд справи на 15.06.15р.

15.06.15р. у судовому засіданні оголошено перерву до 16.06.15р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.15р. призначено колегіальний розгляд справи, матеріали справи передано для визначення складу колегії.

Автоматичним розподілом визначено, що до складу колегії входять: головуючий суддя - Петренко Н.Е., судді - Соловйова А.Є., Суховаров А.В.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.15р. прийнято справу №904/2822/15 до розгляду колегією суддів в складі: головуючий суддя - Петренко Н.Е., судді - Соловйова А.Є., Суховаров А.В.; залучено до участі у справі третю особу-4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 за первісним позовом - Публічне акціонерне товариство "ВИШЕВИЧІ АГРОТЕХНІКА"; призначено розгляд справи на 12.08.15р.

У зв'язку з перебуванням судді Суховарова А.В. у щорічній відпустці, справу № 904/2822/15 передано для визначення нового складу колегії.

Автоматичним розподілом визначено, що до складу колегії входять: головуючий суддя - Петренко Н.Е., судді - Соловйова А.Є., Ярошенко В.І.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.15р. прийнято справу №904/2822/15 до розгляду колегією суддів в складі: головуючий суддя - Петренко Н.Е., судді - Соловйова А.Є., Ярошенко В.І.; розгляд справи призначено на 15.09.15р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.15р. відкладено розгляд справи на 12.10.15р.

12.10.15р. до суду від позивача за первісним позовом надійшла заява про не проведення судового засідання за допомогою технічного звукозапису, у зв'язку з визнанням відповідачами заявлених позивачем позовних вимог.

У судовому засіданні повноважний представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, повноважний представник позивача за первісним позовом надав для огляду колегії суддів всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір, а для долучення до матеріалів справи витребувані судом документи.

Повноважний представник відповідача-1 за первісним позовом (третьої особи-1 за зустрічним позовом) у судове засідання не з'явився, але 07.10.15р. до суду надійшла заява про визнання первісного позову у повному обсязі.

В свою чергу, повноважний представник відповідача-2 за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) у судове засідання не з'явився, але 07.10.15р. до суду від останнього надійшла заява про визнання первісного позову у повному обсязі та заява про відмову від зустрічного позову. В заяві про відмову від зустрічного позову зазначено про те, що наслідки подання зазначеної заяви позивачу за зустрічним позовом відомі. Подання цієї заяви не порушує права і охоронювані законом інтереси будь-яких осіб.

Враховуючи вищезазначені заяви відповідача-1 за первісним позовом (третьої особи-1 за зустрічним позовом) та відповідача-2 за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом), колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважних представників зазначених осіб за наявними в ній матеріалами.

Повноважні представники третіх осіб у судове засідання також не з'явилися, витребувані письмові пояснення до суду не надали. Жодних пояснень щодо причини неявки або інших клопотань до господарського суду не надходило. Про день, час та місце розгляду справи треті особи повідомлені належним чином, оскільки судом було належним чином виконано вимоги ч. 1 ст. 64 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважних представників третіх осіб за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 12.10.15р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, подані документи та заслухавши пояснення повноважного представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом), суд, -

ВСТАНОВИВ:

За первісним позовом.

Між позивачем та відповідачем-1 укладено кредитний договір № 33.13/11Г/О від 26.03.13р. (далі - Кредитний договір). Поручителем за відповідача-1 за зазначеним кредитним договором є відповідач-2, з яким укладено договір поруки № 33.13/11Г/0-П4 від 05.08.14р.

Умовами надання кредиту також передбачено укладання договорів поруки з фізичними особами - громадянами України ОСОБА_1 (третя особа-1), з яким укладено договір поруки № 33.13/11Г/0-П1 від 26.03.13р., ОСОБА_2 (третя особа-2), з якою укладено договір поруки № 33.13/11Г/0-П2 від 26.03.13р., ОСОБА_3 (третя особа-3), з якою укладено договір поруки № 33.13/11Г/0-П3 від 26.03.13р.

У Кредитному договорі позивач та відповідач-1 узгодили розмір кредиту, проценту ставку, строк кредитування, умови нарахування та сплати процентів, а також нарахування та сплати пені.

Так, пунктом 1.1 Кредитного договору передбачено, що позивач, за наявності вільних грошових коштів, зобов'язується на положеннях та умовах цього Договору, надати відповідачу-1 кредит у формі відкличної невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 4000000,00 гривень, зі сплатою 23% річних у розмірі та порядку, визначеними даним договором.

Пунктом 1.2 Кредитного договору було встановлено кінцевий термін погашення кредитної лінії - 25.03.14р.

Додатковим договором № 2 від 17.02.13р. до Кредитного договору ліміт кредитування було збільшено до 9 000 000,00 гривень та встановлено кінцевий термін погашення кредитної лінії - 16.02.15р.

Додатковим договором № 3 від 24.04.14р. до Кредитного договору пункт 1.2 було змінено та встановлено новий графік зменшення ліміту кредитування:

Дата погашенняСума погашення кредиту (грн.)Залишкова сума ліміту кредитування, (грн.)
30 вересня 2014 р.1 000 000,008 000 000,00
31 жовтня 2014 р.1 000 000,007 000 000,00
28 листопада 2014 р.1 500 000,005 500 000,00
30 грудня 2014 р.1 500 000,004 000 000,00
16 лютого 2015 р.4 000 000,000,00
Кінцевий термін погашення кредитної лінії залишився 16.02.15р. Станом на дату подання позовної заяви зазначений графік зменшення ліміту дійсний у редакції додаткового договору № 6 від 28.11.14р. до Кредитного договору, а саме:
Дата погашенняСума погашення кредиту (грн.)Залишкова сума ліміту кредитування (грн.)
30.09.2014 р.1 000 000,008 000 000,00
16.02.2015 р.8 000 000,000,00
Відповідно до п. 3.4 Кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту кожного дня, починаючи з дати видачі кредиту на суму непогашеної заборгованості за кредитом методом факт/факт (метод факт/факт передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці та році). При розрахунку строку користування кредитом враховується дата надання кредиту і не враховується дата погашення кредиту. Сплаті підлягають проценти:

першого разу - нараховані за фактичну кількість днів користування кредитом: для кредитів видача яких відбулась у період з 1 по 24 число поточного місяця - з дати надання кредиту по 24 число поточного місяця, для кредитів видача яких відбулась у період з 25 по останню календарну дату поточного місяця - з дати надання кредиту по 24 число наступного за місяцем, у якому таке надання відбулось;

у подальшому (крім останнього разу) - нараховані за фактичну кількість днів користування кредитом з кожного 25 числа попереднього місяця по 24 число поточного місяця;

а у разі повного погашення заборгованості за кредитом - нараховані за фактичну кількість днів користування кредитом за період з 25 числа попереднього місяця по дату, що передує даті погашення кредиту включно.

Як зазначає позивач, останній свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі:

- за заявою відповідача-1 за № б/н від 26.03.13р. (вх. № 485 від 26.03.13р.) на рахунок відповідача-1 № 0285 було перераховано 4 000 000,00 гривень, що підтверджується меморіальним ордером № 856.5048 від 26.03.13р.;

- за заявою відповідача-1 за № б/н від 18.02.14р. (вх. № 359 від 18.02.14р.) на рахунок відповідача-1 № 0285 було перераховано 5 000 000,00 гривень, що підтверджується меморіальним ордером № 2199.5048 від 18.02.14р.

Позивач стверджує, що відповідач-1 свої зобов'язання за Кредитним договором не виконав, порушив умови пунктів 1.1, 1.2, 3.4, 3.5, 3.6, 6.1, 6.2 Кредитного договору, які стосуються повернення у строк, передбачений договором, суми кредиту, своєчасної оплати нарахованих процентів.

Пунктом 1.2 Додаткового договору № 6 від 28.11.14р. до Кредитного договору встановлено обов'язок відповідача-1 зменшити ліміт кредитування на 1 000 000,00 гривень станом на 30.09.14р. та на 8 000 000,00 гривень станом на 16.02.15р.

Позивач зауважує, що ні до зазначеної дати, ні пізніше відповідач-1 та відповідач-2 ліміт кредитування не зменшили, грошові кошти у розмірі 1 000 000,00 гривень станом на 30.09.14р. та у розмірі 8 000 000,00 гривень станом на 16.02.15р. не сплатили.

В частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 1 000 000,00 гривень позивач звернувся з позовною заявою до відповідача-1, відповідача-2 та інших поручителів фізичних осіб за Кредитним договором до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ. Позовна заява прийнята до розгляду в межах справи № 201/15656/14-ц суддею Ткаченко Н.В. та призначена на 01.04.15р.

В межах цього позову заявлені грошові вимоги про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 8 000 000,00 гривень, тобто в частині кредиту, яка не є предметом розгляду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ в межах справи №201/15656/14-ц.

В порушення умов п.п. 3.4, 3.5 Кредитного договору відповідач-1 та відповідач-2 починаючи з 25.07.14р. по 01.04.15р. не сплатили заборгованість за процентами. Станом на 01.04.15р. заборгованість відповідача-1 та відповідача-2 за процентами складає 1 053 109,79 гривень та за періодами нарахування становить:

нарахованіз25.08.14р.по24.09.14р. (включно)26616,43
нарахованіз25.09.14р.по24.10.14р. (включно)169506,89
нарахованіз25.10.14р.по24.11.14р. (включно)176438,41
нарахованіз25.11.14р.по24.12.14р. (включно)170137,03
нарахованіз25.12.14р.по24.01.15р. (включно)175808,26
нарахованіз25.01.15р.по24.02.15р. (включно)175808,24
нарахованіз25.02.15р.по24.03.15р.(включно)158794,53
В частині стягнення заборгованості за процентами за період з 25.07.14р. по 24.11.14р. у розмірі 372 561,73 гривна позивач звернувся з позовною заявою до відповідача-1, відповідача-2 та інших поручителів фізичних осіб за Кредитним договором до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ. Позовна заява прийнята до розгляду в межах справи № 201/15656/14-ц суддею Ткаченко Н.В. та призначена на 01.04.15р.

В межах цього позову заявлені грошові вимоги про стягнення заборгованості за процентами за період з 25.11.14р. по 24.03.15р., тобто за грудень 2014р., січень, лютий, березень 2015р., та складають 680 548,06 гривень.

З метою досудового врегулювання спору, позивач не одноразово направляв відповідачу-1 та відповідачу-2 вимоги з приводу оплати заборгованості за Кредитним договором, а саме:

- на адресу відповідача-1: вимогу № 2454/04 від 02.10.14р. (списком поштових заказних відправлень відділення № 54 від 02.10.14р) , вимогу № 25567/02 від 13.10.14 р. у розмірі 1 364 486,00 гривень (станом на 10.10.14р., поштовий чек від 13.10.14 р. № 4322), вимогу № 430/02 від 17.02.15р. у розмірі 10 004 756,94 гривень (станом на 17.02.15р., поштовий чек від 17.02.15р. № 8970);

- на адресу відповідача-2: вимогу № 2556/02 від 13.10.14 р. у розмірі 1 364 486,00 гривень (станом на 10.10.14р., поштові чеки від 13.10.14р. № 4320 та № 4321), вимогу №429/02 від 17.02.15р. у розмірі 10 004 756,94 гривень (станом на 17.02.15р., поштовий чек від 17.02.15 р. № 8967).

Як зазначає позивач, жоден з відповідачів письмову відповідь на вимоги не надав, заборгованість не сплатив.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача-1 та відповідача-2 солідарно заборгованість за Кредитним договором станом на 01.04.15р. у розмірі 8 680 548,06 гривень, з них: прострочену станом на 17.02.15р. частину кредиту у розмірі 8 000 000,00 гривень та прострочені станом на 01.04.15р. проценти за користування кредитом за період з 25.11.14р. по 24.03.15р. у розмірі 680 548,06 гривень.

Відповідачі доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному Кредитному договору на момент розгляду спору до господарського суду не надали. Крім того, відповідачі наведених позивачем обставин не спростували, заявлені позовні вимоги визнали у повному обсязі.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 10561 Цивільного кодексу України зазначено про те, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

За приписами зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Стаття 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 554 Цивільного кодексу України встановлено, що:

1. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

2. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

3. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із положенням ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши оригінали наданих позивачем до господарського суду документів у розумінні ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів прийняла їх як належні докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують неналежне виконання відповідачами своїх зобов'язань за вищезазначеним Кредитним договором. Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували належне виконання відповідачами умов Кредитного договору, відповідачами господарському суду надано не було.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства України, умови укладених між сторонами Кредитного договору №33.13/11Г/0 від 26.03.13р. і Договору поруки № 33.13/11Г/0-П4 від 05.08.14р. та обставини справи, колегія суддів вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в установлені строки.

Крім того, приймаючи вищевказане рішення колегія суддів виходила з того, що відповідачами заявлені позовні вимоги були визнані у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються солідарно на відповідачів.

За зустрічним позовом.

Між відповідачем та третьою особою-1 укладено Кредитний договір № 33.13/11Г/О від 26.03.13р. (далі - Кредитний договір).

05.08.14р. між позивачем, відповідачем та третьою особою-1 укладено договір поруки №33.13/11Г/0-П4 від 05.08.14р. (далі-Договір поруки).

Як зазначає позивач, в подальшому після укладення Договору поруки до Кредитного договору відповідачем та третьою особою-1 неодноразово вносилися зміни до Кредитного договору шляхом укладення додаткових угод № 5 та № 6, якими змінювались істотні умови Кредитного договору.

Позивач зауважує, що вищевказані додаткові угоди № 5 та № 6 укладалися без погодження з поручителем (позивачем). Зміни, які вносились до Кредитного договору, збільшили обсяг відповідальності поручителя (позивача), про що останній не був повідомлений, своєї згоди відповідати за зобов'язаннями позичальника (третьої особи -1) за зміненими умовами не надавав. Збільшення обсягу відповідальності поручителя (позивача) обґрунтовується наступним:

Додатковими угодами № 5 та № 6 відбулися зміни у пункті 1.2 Кредитного договору пов'язані зі зменшенням ліміту кредитування. У зв'язку зі зменшенням ліміту кредитування фактично змінився графік погашення кредиту. За новим графіком (додаткова угода № 6) 1 000 000,00 грн. підлягає сплаті 30.09.14р., а 8 000 000,00 грн. підлягає сплаті 16.02.15р. Таким чином, фактично збільшився час користування кредитними коштами.

Відповідно до п. 3.4 Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту кожного дня починаючи з дати видачі кредиту на суму непогашеної заборгованості за кредитом згідно з методом факт/факт (метод «факт/факт» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці та році). При розрахунку строку користування кредитом враховується дата надання кредиту і не враховується дата погашення кредиту. Сплаті підлягають проценти:

першого разу - нараховані за фактичну кількість днів користування кредитом: для кредитів видача яких відбулася у період з по 24 число поточного місяця з дати надання кредиту по 24 число поточного місяця, для кредитів видача яких відбулася у період з 25 по останню календарну дату поточного місяця - з дати надання кредиту по 24 число місяця наступного за місяцем у якому таке надання відбулося,

у подальшому (крім останнього разу) - нараховані за фактичну кількість днів користування кредитом з кожного 25 числа попереднього місяця по 24 число поточного місяця;

а у разі повного погашення позичальником (третьою особою -1) заборгованості за кредитом - нараховані за фактичну кількість днів користування кредитом за період з 25 числа попереднього місяця по дату, що передує даті погашення кредиту включно.

У зв'язку зі збільшенням часу користування тілом кредиту відбулося збільшення відсотків, які нараховувались за користування кредитними коштами відповідно до умов Кредитного договору, отже і збільшився обсяг відповідальності поручителя (позивача).

Посилаючись на ст.ст. 559, 598 Цивільного кодексу України позивач зазначає про те, припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

Таким чином, як вважає позивач, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5, 15, 31 ЦПК України), слід дійти висновку про те, що у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України.

Правова позиція щодо припинення договору поруки викладена також у постановах Вищого господарського суду України від 20.08.14р. по справі № 910/4602/14., від 13.10.14р. по справі №926/491/14.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд визнати Договір поруки припиненим.

Відповідач заявлені позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачу в їх задоволенні у повному обсязі, виходячи з наступного.

Між відповідачем та позивачем укладено договір поруки №33.13/11Г/0-П4 від 05.08.14р. (далі- Договір поруки). Відповідно до пункту 1.1 зазначеного Договору поруки позивач зобов'язувався солідарно в повному обсязі відповідати перед відповідачем за виконання умов Кредитного договору №33.13/11Г/0 від 26.03.13р. (далі - Кредитний договір).

Від імені поручителя (позивача) договір було підписано директором ОСОБА_7, від імені позичальника (третьої особи-1) договір підписано директором ОСОБА_8. Рішення про надання поруки було прийнято власником позивача ОСОБА_7 та оформлено протоколом № 01/08 від 01.08.14р., загальні збори учасників товариства проведені за участю власника третьої особи-1 ОСОБА_1.

Частина 1 статті 559 Цивільного кодексу України передбачає, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Як зазначає відповідач, на час укладання Договору поруки ліміт кредитування становив 9000000,00 гривень та кінцевий термін погашення кредитної лінії був встановлений 16.02.15р., що підтверджується додатковим договором № 2 від 17.02.14р. Ні у додатковому договорі № 5 від 31.10.14р., ні у додатковому договорі № 6 від 28.11.14р. до Кредитного договору ліміт кредитування, кінцевий термін погашення кредитних коштів залишився 16.02.15р. У подальшому, ні кінцевий термін погашення кредитної лінії ні ліміт кредитування за Кредитним договором сторонами не змінювався.

Пункт 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.12р. «Про практику застосування законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» містить наступну думку щодо застосування частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України: «Відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання».

Пункт 1.1 Договору поруки передбачає, що предметом цього Договору є зобов'язання поручителя (позивача) перед банком (відповідача) в повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником (третьою особою-1) своїх зобов'язань перед банком (відповідачем), які випливають з умов Кредитного договору, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Кредитного договору, в повному обсязі цих зобов'язань.

Пункт 6.3 Договору поруки містить наступну умову щодо відповідальності поручителя: « 6.3. Сторони Договору встановлюють, що у тому разі, якщо без згоди поручителя (позивача) до Основного договору вносяться зміни, що тягнуть за собою збільшення відповідальності поручителя (позивача), обсяг відповідальності поручителя (позивача) залишається без змін (попереднім)».

Відповідач звертає увагу суду на наступні обставини та факти.

Позивач - його посадова особа та учасник - були добре обізнані про умови Кредитного договору та додаткових договорів до нього.

У грудні 2014 року позивач пішов на збільшення обсягу відповідальності по Кредитному договору шляхом укладання договору застави майна - картоплі насіннєвої №33.13/11Г/0-ТО-8/02-1 від 15.12.14р.

Підставою для укладання зазначеного договору застави були рішення власників третьої особи-1 №12/2014 від 01.12.14р., підписане власниками підприємства ОСОБА_1 та ОСОБА_3, та протокол загальних зборів учасників позивача №12/2014 від 15.12.14р., підписаний учасником ОСОБА_7.

Обидва рішення визначають підписантом від третьої особи-1 змін до Кредитного договору та від позивача змін до Договору поруки єдину особу громадянина України ОСОБА_9.

Пункт 1.5.8 Договору застави № 33.13/11Г/0-ТО-8/02-1 від 15.12.14р. містить підтвердження Заставодавця факту того, що він ознайомлений зі змістом основного договору та заперечень щодо нього не має. Тобто вже після укладання додаткового договору № 6 від 28.11.14р. до Кредитного договору, а саме 15.12.14р. позивач свідчив про ознайомлення зі змістом Кредитного договору та відсутність заперечень щодо нього.

Відповідач звертає увагу суду на те, що згідно відкритих даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, позивач має наступного директора - ОСОБА_9.

На час укладання всіх перелічених договорів громадянин України ОСОБА_1 також був директором третьої особи-1 та залишив цю посаду 12.03.15р. після закінченням кінцевого терміну погашення кредиту, що підтверджується відкритими даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Як зазначає відповідач, з наведеної інформації можливо встановити, що:

1) юридичні особи позичальник (третьої особи-1) та поручитель (позивач) у період часу з дати укладання Договору поруки та до 16.02.15р. (дати кінцевого терміну повернення кредитних коштів) мали одного й того ж директора та підписанта за договорами, повноваження якого підтверджуються Статутами та рішеннями керівних органів;

2) громадянин України ОСОБА_1 як посадова особа обох підприємств був дуже обізнаний з питань виконання суттєвих умов Кредитного договору, змін яки вносились до нього;

3) ні директор, ні учасник позичальника (третьої особи-1) будь-яких листів (попереджень, заяв, відмов та інше) від імені позивача про не згоду зі змінами Кредитного договору або суттєвим впливом змін на обсяг відповідальності поручителя (позивача) на адресу відповідача не направляли. Навпаки, відповідач неодноразово надсилав поштові листи на адресу третьої особи-1, позивача, інших поручителів - фізичних осіб за договором але ці листи повертались за закінченням терміну зберігання.

На підставі викладених відповідачем обставин, умов Договору поруки, положень чинного законодавства України та Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.12р. «Про практику застосування законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідач вважає, що:

1) Договір поруки укладений з дотриманням вимог чинного законодавства України щодо форми угод та містить всі суттєві умови договору;

2) у момент укладання договору поручитель (позивач) надав згоду на виконання обов'язків перед відповідачем як на підставі Кредитного договору, так і на підставі усіх додаткових угоди, укладених до закінчення його дії;

3) збільшення обсягу відповідальності поручителя (позивача) за Договором поруки не відбулось;

4) внесення змін до кредитного договору, що збільшують обсяг відповідальності поручителя (позивача) без його згоди, сторони в Договорі поруки узгодили не як підставу припинення поруки, а як умову не збільшення обсягу відповідальності. Тобто поручитель (позивач) залишається відповідати за виконання грошових зобов'язань за Кредитним договором у обсязі зобов'язань, що існували до дати внесення таких змін, та порука не припиняється;

5) позивач був обізнаний про зміст Кредитного договору та додаткових договорів до нього, письмово підтверджував обізнаність цих умов та не направляв відповідачу повідомлень про припинення договору поруки.

07.10.15р. до суду від позивача надійшла заява про відмову від зустрічного позову відповідно до ст.ст. 22, 78 ГПК України. В заяві про відмову від зустрічного позову зазначено про те, що наслідки подання зазначеної заяви позивачу за зустрічним позовом відомі. Подання цієї заяви не порушує права і охоронювані законом інтереси будь-яких осіб.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, колегія суддів приймає відмову позивача від зустрічного позову, у зв'язку з чим припиняє провадження у справі. Витрати покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 543, 546, 549, 553, 554, 559, 599, 610, 612, 625, 629, 1054,10561 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 174, 193, 218 Господарського кодексу України, ст.ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 78, 80, 82-85, 75, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

За первісним позовом

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути солідарно з Приватного підприємства "АГРО-ФТ" (49010, м. Дніпропетровськ, вул.Академіка Лазаряна, буд. 9, кв. 57, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ВАТ" (49005, м. Дніпропетровськ, вул. Сімферопольська, буд. 19, приміщення 2, ) на користь Публічного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНИЙ БАНК "РАДАБАНК" (49054, м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, буд. 46, ) прострочену заборгованість по оплаті кредиту у розмірі 8 000 000,00 гривень (вісім мільйонів грн. 00 коп.), прострочену заборгованість по оплаті проценти за період з 25.11.14р. по 24.03.15р. включно у розмірі 680 548,06 гривна (шістсот вісімдесят тисяч п'ятсот сорок вісім грн. 06 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 73 080,00 грн. (сімдесят три тисячі вісімдесят грн. 00 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

За зустрічним позовом.

Провадження у справі припинити.

Витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 12.10.15р.

Головуючий колегії Суддя Суддя Н.Е. Петренко А.Є.Соловйова В.І.Ярошенко