КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р. справа№ 910/24641/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Безрода Р.С.

відповідача - не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоздоббуд»

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 18.09.2015 р.

у справі № 910/24641/15 (суддя - Ломака В.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоздоббуд»

до Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2»

про стягнення 49 143,14 грн

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоздоббуд» звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2» про стягнення з відповідача 30 262,08 грн основного богу, 17 249,39 грн інфляційних втрат, 1 631,67 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2015 р. було повернуто без розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоздоббуд» до Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2» на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2015 р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоздоббуд» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду та передати справу до місцевого суду для розгляду по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає, що подана позовна заява відповідає вимогам ст. 63 ГПК України, а додане позивачем до позовної заяви платіжне доручення № 45 від 15.09.2015 р. є належним доказом сплати судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.10.2015 р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/24641/15гляд справи призначено на 20.10.2015 р.

В засідання суду, призначене на 20.10.2015 р., представник відповідача не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час і місце розгляду скарги, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення.

Будь-яких доказів поважності причин відсутності зазначеного представника суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначеного представника не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду. Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоздоббуд» звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2» про стягнення з відповідача 30 262,08 грн основного богу, 17 249,39 грн інфляційних втрат, 1 631,67 грн 3% річних.

Суд першої інстанції, повертаючи без розгляду заяву, посилався на п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України та зазначив, що додане позивачем до позовної заяви платіжне доручення № 45 від 15.09.2015 р. не є належним доказом сплати судового збору, оскільки судовий збір сплачено не особою, яка звернулась з позовом - ТОВ «Київоздоббуд», а іншою особою - представником ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери».

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та апеляційну скаргу, приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Нормами чинного законодавства України, зокрема ст. 63 ГПК України, визначений перелік підстав, при наявності яких суддя повертає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Встановлено, що разом із позовною заявою на підтвердження сплати судового збору Товариством з обмеженою відповідальністю «Київоздоббуд» було додано платіжне доручення № 45 від 15.09.2015 р.

Згідно з п. п. 2.20, 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Як передбачено ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (карг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Так, на платіжному дорученні № 45 від 15.09.2015 р., поданому позивачем разом із позовною заявою, є відмітка банку про те, що платіж було проведено банком 15.09.2015 р.

Крім того, відповідно до умов договору про надання юридичних послуг № 63 від 06.01.2015 р., укладеного між позивачем та ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери», останній, надаючи послуги, може оплачувати замість ТОВ «Київоздоббуд» судовий збір та інші витрати, які останній зобов'язується компенсувати першому.

Таким чином, позивачем, на виконання вимог чинного законодавства України, Господарському суду м. Києва були надані всі необхідні для прийняття позовної заяви до провадження докази.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково було встановлено, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 63 ГПК України, а отже оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Частиною 5 статті 106 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоздоббуд» підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала Господарського м. Києва від 18.09.2015 р. у справі № 910/24641/15 - скасуванню, з переданням вказаної справи на розгляд до Господарського суду м. Києва.

Стосовно витрат скаржника по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Як вже зазначалось вище, у справі № 910/24641/15 судом апеляційної інстанції було переглянуто та скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у ч. 7 ст. 106 ГПК України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, тому розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом апеляційної скарги, повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 49 ГПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України».

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоздоббуд» задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 18.09.2015 р. у справі № 910/24641/15 скасувати та передати справу на розгляд Господарського суду м. Києва.

3. Матеріали справи № 910/24641/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

4. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран