ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2015 р. Справа № 922/4050/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Потапенко В.І., суддя Істоміна О.А.

при секретарі Логвін О.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився; ;

відповідача - ОСОБА_1, довіреність№38-4425/395 від 23.11.10 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 4344 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 04.08.2015 р. у справі №922/4050/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків

про стягнення 7358713,65 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" про стягнення нарахованих на борг за договором купівлі-продажу природного газу від 19.01.2012 р. № 12/1004-БО-32 6 677 988,50 грн. інфляційних втрат та 680725,15 грн. 3 % річних.

Рішенням господарського суду Харківської області від 04 червня 2015 року у справі № 922/4050/15 (суддя Ємельянова О.О.) в позові відмовлено.

Позивач подав на зазначене рішення до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність викладених в рішенні висновків суду, обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить це рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скраги позивач посилається на те, що господарський суд першої інстанції всупереч статтям 599 та 628 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України дійшов хибного висновку, що підписання сторонами Договору про взаєморозрахунки, яким сторони змінили строк та порядок проведення розрахунків договором купівлі-продажу природного газу від 19.01.2012 р. № 12/1004-БО-32, звільняє сторони від обовязку належно виконувати свої зобовязання за цим договором купівлі-продажу природного газу, а також від відповідальності за наслідки неналежного виконання цих зобовязань, оскільки відповідно до Договору про взаєморозрахунки сторони дійшли згоди, що вони не мають претензій одна до одної лише після його виконання, а тому для застосування відповідальності за ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України , необідно що б оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків.

Окрім цього позивач зазначає, що Договором від 26.09.2014 р. про організацію взаєморозрахунків сторони врегулювали питання порядку та сплати суми основного боргу, без врегулювання порядку та нарахування 3 % річних та інфляційних.Крім цього зазначає, що Договором від 26.09.2014 р. про організацію взаєморозрахунків встановлено, що він діє лише у разі проведення відповідного фінансування, тоді як остаточний розрахунок за природний газ здійснено 13.10.2014 р., а тому саме з 13.10.2014 р. цей Договір набрав законної сили.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 13627 від 01.10.2015 р.) та в судовому засіданні проти її задоволення заперечує, просить оскаржуване рішення залишити без змін.

Зазначає зокрема на те, що на виконання умов пункту 7 договору про організацію взаєморозрахунків відповідачем було перераховано на рахунок ПАТ НАК «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий у 2012 році природний газ в сумі 67 886 524,46 грн. згідно з Договором № 12/1004-БО-32 від 19.01.2012р., що підтверджується копією платіжного доручення № 30 від 13.10.2014р. Уклавши Договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, спожитий станом на 01.09.2014 р. за Договором купівлі-продажу природного газу № 12/1004-БО-32 від 19.01.2012р. Для застосування санкцій, передбачених пунктом 7.2. Договору купівлі-продажу теплової енергії, та наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків. При цьому, як вбачається з укладеного між сторонами Договору про організацію взаєморозрахунків, строк виконання зобов'язання за цим договором пов'язаний з моментом перерахування територіальним органом Казначейства грошових коштів з державного бюджету. При цьому прострочення оплати на умовах укладеного договору про організацію взаєморозрахунків відповідачем не допущено, а розрахунки за поставлений природний газ відбулися у порядку та строки, передбачені вказаним договором. До того ж, укладеним Договором про організацію взаєморозрахунків сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представника відповідача та перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як правильно встановлено господарським судом першої інстанції, 19 січня 2012 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (позивач, Продавець) та Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (відповідач, Покупець) був укладений Договір № 12/1004-БО-32 купівлі - продажу природного газу (надалі - Договір), за умовами якого продавець зобов'язується поставити Покупцеві імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2 цього Договору(а.с 16-20).

На виконання умов Договору позивач поставив з січня по липень 2012 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 261 152 132,71 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу б/н:

- від 31.01.2012 року на суму 73 011 342,83 грн.;

- від 29.02.2012 року на суму 100 306 620, 74 грн.;

- від 31.03.2012 року на суму 65 674 849, 34 грн.;

- від 30.04.2012 року на суму 18 841 285, 80 грн.;

- від 31.05.2012 року на суму 1 231 882, 36 грн.;

- від 30.06.2012 року на суму 1 259 266,90 грн.;

- від 31.07.2012 року на суму 826 884, 74 грн. (а.с. 26-32).

Пунктом 4.1. передбачено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначає позивач, відповідачем, всупереч умовам Договору, не вчасно проводились розрахунки за поставлений природний газ, внаслідок чого позивачем на прострочену суму заборгованості нараховані інфляційні втрати у розмірі 6 677 988,50 грн. та 3% річних у розмірі 680 725,15 грн., а всього 7 358 713,65 грн.

Отже, предмет спору у даній справі становить вимога позивача про стягнення з відповідача 7 358 713,65 грн., з яких інфляційних втрат 6 677 988,50 грн. та 3% річних у розмірі 680 725,15 грн. нарахованих за період з 28.05.2014 року по 26.09.2014 року нарахованих на суму заборгованості за зобов'язаннями січня - липня 2012 року, яка була несвоєчасно сплачена відповідачем.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, 23.09.2014 року між сторонами та Головним управлінням Державної казначейської служби України у Харківській області, Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації було укладено Договір № 442/30 від 26.09.2014р. про організацію взаєморозрахунків на суму 67 886 524,46 грн., предметом якого є організація та проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до статтей 14, 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та постанови КМ України № 30.

За умовами зазначеного Договору сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача за спожитий природний газ у 2012 році перед позивачем за договором № 12/1004- БО-32 від 19.01.2012р. шляхом перерахування коштів на суму 67 886 524,46 грн. (пункт 7).

Відповідно до вимог пункту 9 Договору сторони у графі платіжного доручення "Призначення платежу" додатково зазначають "пункт 24 статті 14 та пункт 2 статті. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" , а також дату і номер договору.

Відповідно до п. 7 Договору про організацію взаєморозрахунків, Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" 13.10.2014 року у відповідності до платіжного доручення № 30 перерахувало на рахунок НАК "Нафтогаз України" кошти у сумі 67 886 524,46 грн., у тому числі податок на додану вартість 1176534,10 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ у 2012 році згідно з договором від 19 січня 2012 року № 12/1004- БО-32, п. 24 ст. 14 та п.2 ст. 16 ЗУ "Про ДБУ на 2014р. " ПКМУ № 30від 29.01.14 р. дог. від 26.09.14р. №442/30.

Відповідно до п. 2 ст. 10 Договору про організацію взаєморозрахунків сторони зобовязалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до Договору.

Крім того, у п. 15 Договору про організацію взаєморозрахунків сторони визначили, що після виконання Договору вони не мають одна до одної претензій стосовно предмету договору.

Таким чином, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за поставлений природний газ, отриманий за періоди, на які були нараховані суми 3% річних та інфляційних, що є предметом розгляду у даній справі відповідно до договору про купівлі-продажу природного газу від 19.01.2012 р. № 12/1004-БО-32

Зважаючи на наведене, застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання за Договором купівлі-продажу природного газу від 19.01.2012 р. № 12/1004-БО-32, передбачених, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, можливо тільки в умовах, коли розрахунки були здійснені поза межами порядку і строків, встановлених Договором про організацію взаєморозрахунків. Відповідно до пункту 15 вказаного Договору сторони засвідчили, що після виконання Договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Як правильно встановлено господарським судом першої інстанції, остаточний розрахунок з Позивачем за договором про закупівлю природного газу від 19 січня 2012 року № 12/1004- БО-32 на суму 67 886 524,46 грн. був проведений на підставі Договору про організацію взаєморозрахунків №442/30 від 26.09.2014 року, про що свідчить платіжне доручення №30 від 13.10.2014 року на суму 67886524,46 грн.

Тобто, як правильно встановлено господарським судом першої інстанції, розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у Договорі про організацію взаєморозрахунків.

Окрім цього з укладеного між сторонами Договору про організацію взаєморозрахунків вбачається, що строк виконання зобовязання за цим договорами пов'язаний з моментом перерахування територіальним органом Казначейства грошових коштів з державного бюджету, а тому відповідач був позбавлений можливості самостійно впливати на здійснення розрахунків за поставлений природний. При цьому, прострочення оплати на умовах укладеного договору про організацію взаєморозрахунків відповідачем не допущено, а розрахунки за поставлений газ відбулися у порядку та строки, передбачені вказаним Договором.

Враховуючи вищевикладене та те, що Договором про організацію взаєморозрахунків сторони засвідчили, що після виконання договорів вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору, відсутні підстави для застосування наслідків за порушення грошового зобовязання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, за порушення строків оплати за поставлений природний газ за договором купівлі-продажу природного газу від 19.01.2012 р. № 12/1004-БО-32, оплати за яким були здійснені в межах порядку і строки, встановлені Договором про організацію взаєморозрахунків.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного суду України, викладеними в наступних постановах, що прийняті за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, які в силу статті 111-28 господарськго процесуального кодексу України є обов'язковими для всіх судів України: від 09.09.2014 р. у справі № 5011-1/1/528-2012; від 09.09.2014 р. у справі № 5011-35/1533-2012-19/522-2012; від 09.09.2014 р. у справі № 5011-35/1272-2012-42/527-2012; від 16.09.2014 р. у справі № 5011-42/1230-2012-69/542-2012; від 23.09.2014 р.; від 30.09.2014 р. у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012.

На підставі наведеного, колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги щодо наявності правових підстав для застосування до відповідача відповідальності за ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України з посиланням на допущення ним оплати поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків.

Такі доводи позивача суперечать наведеним вище обставинам справи та вказаній правовій позиції Верховного суду України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін як законне та обґрунтоване.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 2 статті 103, п. 4 ч. 1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 04.08.2015 р. у справі № 922/4050/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанову складено в повному обсязі 19.10.2015 р.

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Потапенко В.І.

Суддя Істоміна О.А.