РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2015Справа №910/22268/15

За позовом Дочірнього підприємства "Зееландія"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФРОБУД"
про стягнення 320 712,33 грн.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Улько С.С. (дов. № 15-758 від 10.08.2015 року)
від відповідача не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 22 жовтня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Дочірнє підприємство "Зееландія" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФРОБУД" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 320 712,33 грн., в тому числі 300 000,00 грн. основного боргу, 19 726,03 грн. неустойки, 986,30 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором № 23/04-ФД про надання безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі в частині повернення наданої фінансової допомоги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2015 року порушено провадження у справі № 910/22268/15 та призначено справу до розгляду на 08.10.2015 року.

14.09.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Представник відповідача в судове засідання 08.10.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 31.08.2015 року не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 08.10.2015 року винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 22.10.2015 року.

16.10.2015 року представник позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав уточнений розрахунок неустойки та 3 % річних.

У судовому засіданні 22.10.2015 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання 22.10.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 08.10.2015 року не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 03146, м. Київ, вул. Качалова, буд. 5-В на яку було відправлено ухвали суду, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та вказана в позові.

У відповідності з положеннями пункту 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається за повідомленою сторонами господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

23.04.2015 року між Дочірнім підприємством "Зееландія" (сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФРОБУД" (сторона-2) укладено Договір про надання безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі № 23/04-ФД (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, сторона-1 надає стороні-2 безвідсоткову фінансову допомогу на зворотній основі, а остання зобов'язується повернути її в термін, визначений цим Договором.

Згідно з пунктом 2.1. Договору розмір допомоги за цим Договором становить суму у розмірі 300 000,00 грн. без ПДВ.

Нарахування відсотків на суму допомоги за цим Договором не проводиться (пункт 2.3. Договору).

Пунктами 3.1., 3.2., 3.3. Договору сторони погодили, що сторона-1 зобов'язується надати стороні-2 допомогу у розмірі визначеному за взаємною згодою сторін, не пізніше 5 (п'яти) банківських днів з дня підписання даного Договору. Допомога надається шляхом переказу платіжним дорученням безготівкових грошових коштів на поточний рахунок сторони-2. Допомога вважається повністю наданою з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок сторони-2 в банківській установі, що її обслуговує.

Відповідно до пункту 4.1. Договору строк, на який надається допомога, становить два календарних місяці з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок сторони-2 в банківській установі, що її обслуговує.

Згідно з пунктом 4.2. Договору сторона-2 має право повернути надану стороною-1 безвідсоткову зворотну фінансову допомогу до закінчення строку, передбаченого пунктом 4.1. Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 25.06.2015 року.

Пунктом 5.1. Договору сторони погодили, що сторона-2 зобов'язується повернути всю отриману від сторони-1 допомогу у розмірах відповідно до пункту 2.1. даного Договору, після закінчення строку, встановленому пунктом 4.1. договору, або достроково у будь-який момент.

Відповідно до пункту 5.2. Договору повернення допомоги відбувається шляхом переказу платіжним дорученням безготівкових грошових коштів на поточний рахунок сторони-1.

Згідно з пунктом 5.3. Договору допомога вважається поверненою з моменту отримання грошових коштів стороною-1 на свій розрахунковий рахунок в банківській установі, що її обслуговує у розмірі відповідно до отриманих стороною-2 сум.

Цей Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (пункт 8.2. Договору).

На виконання умов Договору позивачем перераховано на рахунок відповідача фінансову допомогу у розмірі 300 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1062 від 24.04.2015 року.

Проте, у визначений Договором термін відповідач фінансову допомогу позивачу не повернув.

Позивачем надіслано на адресу відповідача претензію № 15-812 від 01.07.2015 року, відповідно до якої позивач просив в добровільному порядку перерахувати суму безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі у сумі 300 000,00 грн.

Вищезазначена претензія залишена відповідачем без задоволення.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на подання відзиву на позов.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 1049 Кодексу встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3 цієї статті).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статей 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Факт отримання коштів відповідачем підтверджується платіжним дорученням № 1062 від 24.04.2015 року.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень статті 530 Цивільного кодексу України та пункту 4.2. Договору строк виконання відповідачем грошового зобов'язання згідно Договору на момент розгляду справи настав.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 300 000,00 грн.

Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Дочірнього підприємства "Зееландія" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФРОБУД" заборгованості у розмірі 300 000,00 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом в повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 19 726,03 грн. неустойки, 986,30 грн. 3 % річних.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. (частина 1 статті 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з статтею 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 7.2. Договору у разі неповернення допомоги у строк, установлений пунктом 4.1. Договору, сторона-1 має право стягнути з сторони-2 неустойку в розмірі 1 % суми допомоги за кожний день прострочення повернення відповідно до пункту 4.1.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок неустойки та 3 % річних з урахуванням умов Договору та періоду прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання, господарський суд дійшов до висновку, що розмір неустойки та 3 % є арифметично вірним, а тому з відповідача підлягає стягненню 19 726,03 грн. неустойки, 986,30 грн. 3 % річних.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Дочірнього підприємства "Зееландія" задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФРОБУД" (03146, м. Київ, вул. Качалова, буд. 5-В, ідентифікаційний код 38964397) на користь Дочірнього підприємства "Зееландія" (07400, Київська обл. м. Бровари, вул. Виробнича, буд. 8, ідентифікаційний код 32628672) 300 000 (триста тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 19 726 (дев'ятнадцять тисяч сімсот двадцять шість) грн. 03 коп. неустойки, 986 (дев'ятсот вісімдесят шість) грн. 30 коп. 3 % річних, 6 414 (шість тисяч чотириста чотирнадцять) грн. 25 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.10.2015

Суддя С.В. Стасюк