КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2015 р. Справа№ 910/12584/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Ропій Л.М.

Калатай Н.Ф.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача Гавриленко А.О., дов. від 31.08.2015 №54,

від відповідача Татаріна О.Ю., дов. від 24.09.2015 №2747,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 (підписане 17.08.2015)

у справі №910/12584/15 (суддя Отрош І.М.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго»

до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

про стягнення 10 194,41 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення 10 194, 41 грн страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 у справі №910/12584/15 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 скасувати та прийняте нове, яким позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування за договором страхування наземного транспорту від 03.06.2009 №206-01559-09 в сумі 10 194,41 грн, а тому має право подати регресний позов до відповідача, і в такому разі строк позовної давності потрібно відраховувати з дати здійснення виплати страхового відшкодування, а не з дати настання страхового випадку.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2015 прийнято апеляційну скаргу до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 21.10.2015. Ухвалу суду від 31.08.2015 надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

У судовому засіданні 21.10.2015 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 скасувати та прийняте нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.06.2009 між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» (страховик) та ОСОБА_4 (страхувальник) укладено договір страхування наземного транспорту №206-01559-09, яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника, пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 14 договору строк його дії встановлений з 03.06.2009 по 02.06.2010.

Відповідно до довідки № 8554049 про дорожньо-транспортну пригоду, яка видана ГУ МВС України в м. Києві, та постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 05.03.2010 у справі №3-1594/10, з урахуванням постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 01.07.2015 у справі №3-1594/2010 про виправлення описки, встановлено, що 14.01.2010 водій ОСОБА_5 не вжив заходів, щоб не допустити самовільного руху автомобіля Samsung, державний номер НОМЕР_2, чим порушив п. 15.12 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.03.2010 у справі №3-1594/10 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За змістом статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно зі звітом від 01.03.2010 №237 про оцінку майна, який складений Товариством з обмеженою відповідальністю «Сальватор» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності від 30.05.2007 №5780/07; свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 22.10.2009 №7811), вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез = 0,00) становить 11 710,24 грн, в т.ч. ПДВ.

Відповідно до рахунку-фактури від 19.02.2010 №00001846/1, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніко-Україна» та складеного на підставі ремонтної калькуляції від 17.02.2010 №00001846/1 (Audatex), вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_1, становить 10 194,41 грн (в т.ч. ПДВ та з урахуванням 15% знижки).

На підставі страхового акта від 21.10.2013 №12258/206 загальний розмір страхового відшкодування за договором страхування наземного транспорту від 03.06.2009 №206-01559-09 складає 10 194,41 грн, яке було сплачено на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко-Україна» 31.10.2013, що підтверджується платіжним дорученням від 30.10.2013 №4475.

Згідно з частиною першою статті 990 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Частиною 4 ст.9 Закону України «Про страхування» визначено, що розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Норми Закону України «Про страхування» не передбачають зобов'язання страховика за договором страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що рахунок-фактура від 19.02.2010 №00001846/1 є належним доказом вартості відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_1.

При цьому, як встановлено місцевим господарським судом на момент скоєння ДТП, 14.01.2010, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Samsung, державний номер НОМЕР_2, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ВС/9963029.

11.08.2015 Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» подало заяву про застосування строку позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, Господарський суд міста Києва виходив з того, що страховий випадок мав місце 14.01.2010, тоді як позивач звернувся з даним позовом до суду 18.05.2015, тобто зі спливом строку позовної давності. При цьому, судом першої інстанції не встановлено факту переривання перебігу позовної давності та позивачем не було наведено поважних причин його пропуску.

Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у зв'язку із виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №3-303гс15.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Samsung, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ВВ/5163905, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм вказаного вище транспортного засобу власнику транспортного засобу Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи).

З урахуванням того, що до позивача перейшло право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ВВ/5163905 у межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в сумі 10 194,41 грн, суд дійшов правомірного висновку в обґрунтованості підстав звернення Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» з позовом про стягнення страхового відшкодування.

Водночас, як вже зазначалось 11.08.2015 Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» подано заяву про застосування строку позовної давності.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи (п.п.2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 № 10).

В зв'язку з тим, що суд дійшов висновку про порушення прав позивача є підстави для застосування позовної давності.

Нормами статті 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи, що спірні правовідносини сторін регулюються положеннями ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» і з заміною кредитора деліктне зобов'язання не припинилось, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ч. 1 ст. 262 ЦК України). При цьому строк позовної давності у страховому зобов'язанні є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 №6-112цс13 та від 23.09.2015 №3-303гс15.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на те, що страховий випадок стався 14.01.2010, а позивач звернувся з даним позовом до суду 18.05.2015, судом не було встановлено факту переривання перебігу позовної давності і позивачем не наведено поважних причин її пропуску, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 10 194,41 грн не підлягають задоволенню у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач в апеляційній скарзі не навів доводів, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене вище, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 у справі №910/12584/15 - без змін.

2. Матеріали справи №910/12584/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Л.М. Ропій

Н.Ф. Калатай