РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015Справа №910/20931/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "У світі скла"

до публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь"

про зобов'язання вчинити певні дії

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники :

від позивача: Расторгуєв О.В. - представник за довіреністю

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "У світі скла" до публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" про зобов'язання списати грошові кошти в розмірі 81 862,94 грн в рахунок погашення заборгованості за кредитом.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.08.15 року порушено провадження у справі №910/20931/15.

В обґрунтування позовних позивач вказує, що між ним та відповідачем укладено Кредитний договір №16202-20/12-1 від 19.03.2012р. Позивач звернувся до банку із заявою про списання грошових коштів з банківського рахунку позивача на погашення заборгованості за кредитним договором. В зв'язку з тим, що відповідач не виконав доручення клієнта позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи про те, що в публічному акціонерному товаристві "Банк "Київська Русь" розпочато процедуру ліквідації та задоволення вимог кредиторів здійснюється в межах процедури ліквідації.

У судовому засіданні 13.10.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2012 року між ТОВ «У світі скла» (Позичальник) та ПАТ «Банк «Київська Русь»» (Банк) було укладено кредитний договір № 16202-20/12-1 (далі Кредитний договір), відповідно до якого Відповідачем на користь Позивача надавався кредит, валюта кредиту - гривні.

В подальшому між вказаними сторонами кредитного договору 30/04/2013 року було укладено Договір про внесення змін і доповнень до Кредитного договору № 16202-20/12-1 від 19/03/2012 року (далі - Договір), яким внесено зміни (з кредиту па відновлювальну кредитну лінію) та викладено в новій редакції Кредитний договір.

Відповідно до п. 6.2.2. Кредитного договору в новій редакції Позичальник має право достроково розірвати Договір, попередньо в повному обсязі погасивши заборгованість за Кредитом, нарахованими процентами та іншими платежами відповідно до умов Договору.

П. 6.1.14. Кредитного договору в новій редакції визначає, що у випадку, якщо Позичальник має намір здійснити дострокове повне повернення Кредиту та розірвати Договір, він зобов'язаний надати Банку письмове повідомлення про дострокове повне припинення Кредиту та розірвання Договорі не пізніше, ніж за 5 (п'ять) днів до запланованої дати повернення Кредиту.

Позивач звернувся до Відповідача із відповідним повідомленням (листом) про списання грошових коштів з розрахункового (банківського) рахунку Позивача (Позичальника).

Позивачем надано банку платіжне доручення № 880 від 10/06/2015 року, платіжне доручення № 65 від 10/06/2015 року, платіжне доручення № 82 від 26/06/2015 року. Призначенням платежу по вказаним розрахунковим документам є погашення заборгованості по кредиту та списання відсотків за відповідний період.

Відповідачем було надано відповідь про неможливість проведення розрахунків та списання грошових коштів в зв'язку із введенням тимчасової адміністрації до Банку. За таких підстав позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно п. 8.1. статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 за № 190, Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» віднесено до категорії неплатоспроможних, а згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.03.2015 за № 61, в ньому запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 20 березня 2015 року по 19 червня 2015 року включно.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15.06.2015р. за № 185, здійснення тимчасової адміністрації продовжено по 19.07.2015 (включно).

Постановою Правління Національного банку України від 16.07.2015 № 460 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» .

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.07.2015р. за № 138 розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» .

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до п.1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку.

Згідно з п.2 ч.2 ст.46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Відповідно до ч.3 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Оскільки постановою Правління Національного банку України відкликано банківську ліцензію відповідача, враховуючи, що здійснення операції по рахунку позивача є частиною банківської діяльності відповідача, здійснення якої припиняється з моменту відкликання банківської ліцензії, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з врахуванням того, що на час вирішення справи судом відкликано банківську ліцензію відповідача та розпочато процедуру ліквідації відповідача.

Відповідно до п.1 ст.49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Доказів звернення з пред'явленими вимогами до уповноваженої особи фонду та відмови в їх розгляді суду не надано.

Витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, покладаються судом на позивача (ст. 49 ГПК України).

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Суддя Л.М. Шкурдова

Повний текст рішення складено: 19.10.2015р.