КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2015 р. Справа№ 911/2554/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: Юр М.А. - представник за довіреністю від 27.05.2015 року;

від відповідача: не з'явились;

від третьої особи: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк»

на ухвалу Господарського суду Київської області від 19.08.2015 року

у справі № 911/2554/15 (суддя Мальована Л.Я.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Куксинель»

Третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Прядко»

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк» звернувся до Господарського суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Куксинель» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 569-100513 від 10.05.2012 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.08.2015 року призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі № 911/2554/15.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу від 19.08.2015 року скасувати та передати справу на розгляд до Господарського суду Київської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судова експертиза призначається лише у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Водночас, в матеріалах справи міститься копія витягу із звіту суб'єкта оціночної діяльності про оцінку об'єкта іпотеки щодо якого призначено проведення експертизи, а отже він і є іншим засобом доказування.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2015 року у зв'язку із перебуванням судді Пономаренко Є.Ю. у відпустці, справу № 911/2554/15 передано до розгляду колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча, Руденко М. А., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" прийнято до свого провадження та призначено до розгляду на 29.09.2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2015 року у зв'язку із перебуванням судді Ткаченка Б. О. на лікарняному, справу № 911/2554/15 передано до розгляду колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча, Руденко М. А., Шевченко Е. О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча, Руденко М. А., Шевченко Е. О.

У судове засідання представники сторін не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2015 року відкладено розгляд справи до 13.10.2015 року.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 року у зв'язку із перебуванням судді Шевченка Е.О. у відпустці, справу № 911/2554/15 передано до розгляду колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча, Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча, Руденко М. А., Пономаренко Є.Ю.

Представник позивача у судовому засіданні 13.10.2015 року підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача та представник третьої особи у судове засідання 13.10.2015 року не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомлення про вручення поштових відправлень № 13689141 та № 13689133, наявних в матеріалах справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.5 ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У червні 2015 року ПАТ «Європейський газовий банк» звернулося до Господарського суду Київської області із позовом до ТОВ «Куксинель» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Господарського суду Київської області 19.08.2015 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвала мотивована тим, що для вирішення питання щодо встановлення ринкової вартості переданого в іпотеку майна, а саме: частини майнового комплексу (склад-модуль), що позначений за планом земельної ділянки під літерою «М14», загальною площею 859,2 м2, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. ІІІ Інтернаціоналу, 152 необхідні спеціальні знання, а тому суд вважає за доцільне задовольнити клопотання відповідача та призначити відповідну судову експертизу. Також суд зазначив, що у зв'язку з призначенням експертизи, провадження у справі підлягає зупиненню.

Згідно із частини 1 статті 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи").

Про призначення судової експертизи виноситься ухвала, в якій, крім відомостей, передбачених частиною 2 статті 86 ГПК України, зазначаються, зокрема: обставини справи, які мають значення для проведення судової експертизи; обставини справи, які мають значення для проведення судової експертизи;підстави та мотиви призначення судової експертизи, у тому числі додаткової, повторної, комісійної, комплексної експертизи; організація або особа, якій доручається проведення судової експертизи; перелік питань, що потребують роз'яснення; мотиви, за якими відхилено пропозиції учасників судового процесу стосовно проведення судової експертизи; місце знаходження предметів і документів, які повинні бути досліджені; об'єкти експертного дослідження (предмети, матеріали, документи тощо), які надаються судовому експерту, а якщо йдеться про об'єкти, які не може бути доставлено до суду чи судовому експерту (наприклад, нерухоме майно), - їх місцезнаходження; обов'язок експертної організації (експерта) надіслати копії експертного висновку сторонам згідно з частиною першою статті 42 ГПК.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєї ініціативою у випадках, зокрема, призначення господарським судом судової експертизи.

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України передбачає два види зупинення провадження у справі: обов'язковий, зазначений в законі, за наявності якого господарський суд зобов'язаний зупинити провадження у справі (ч.1 ст. 79 ГПК України), і факультативний, необов'язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд, зокрема, у випадках призначення господарським судом судової експертизи (п. ч.2 ст. 79 ГПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору у даній справі є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки повинна відповідати вимогам як ст. 39 Закону N 898-IV, так і положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК. Зокрема, у ній в обов'язковому порядку повинно бути зазначено: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; конкретний спосіб реалізації предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 39 Закону N 898-IV у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. У судовій практиці немає єдності щодо вирішення питання про критерії, які повинен застосовувати суд, визначаючи початкову ціну.

Разом із тим, вирішуючи зазначені питання, суди повинні виходити з того, що ціна предмета іпотеки встановлюється в самому договорі - відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону N 898-IV вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Якщо під час розгляду справи сторони з такою оцінкою погоджуються, то суд не має підстав її не брати до уваги, оскільки вона є умовою договору. Якщо між сторонами виникає спір щодо такої оцінки, то залежно від того, яка сторона її оспорює, ця сторона зобов'язана за змістом ч. 3 ст. 10, статей 11 та 60 ЦПК довести інший розмір, зокрема заявити клопотання про призначення та проведення відповідної судової експертизи. Початкова ціна предмета іпотеки не береться до уваги судом у разі заявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на нього, оскільки згідно із ч. 3 ст. 37 Закону N 898-IV іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності (розділ VII Листа Верховного Суду від 01.02.2015 "Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна").

З матеріалів справи вбачається, що відповідач оспорює вартість предмета іпотеки, а тому заявив клопотання про призначення експертизи.

Заперечуючи проти призначення експертизи, позивач зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях, у разі, коли висновком експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Водночас, в матеріалах справи наявна копія витягу із звіту суб'єкта оціночної діяльності про оцінку об'єкта іпотеки щодо якого призначено проведення експертизи, а отже він і є іншим засобом доказування.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме п. 1.3 договору іпотеки № 985-170512/1 від 17.05.2012 року, предметом спірної іпотеки є частина майнового комплексу (склад-модуль), що позначений за планом земельної ділянки під літерою «М14», загальною площею 859, 2 м2 та знаходиться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. ІІІ Інтернаціоналу, 152.

Разом з тим, копія витягу із звіту суб'єкта оціночної діяльності про оцінку об'єкта іпотеки, на яку посилається позивач у якості заперечень проти призначення судової експертизи, містить інформацію про вартість об'єкта нерухомого майна, а саме: складу каркасно-металевого літера «Ю2», загальною площею 381, 4 кв.м, складу спецодягу літер «Щ, Щ1, Щ2, Ю», загальною площею 174,4 кв.м., добудови паросилового цеху літера «М13, М15», загальною площею 1086, 5 кв.м., будови заводу № 6, загальною площею 3 222, 7 кв.м., розташованих за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул.. ІІІ Інтернаціоналу, 152, тобто відмінного від спірного предмета іпотеки.

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставними твердження позивача про те, що в матеріалах справи наявний звіт суб'єкта оціночної діяльності про оцінку об'єкта іпотеки щодо якого призначено проведення експертизи.

Беручи до уваги те, що у матеріалах справи відсутні докази ринкової вартості об'єкта іпотеки, та зважаючи на те, що відповідач оспорює вартість предмета іпотеки, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання відповідача про призначення експертизи та призначив судову будівельно-технічну експертизу для встановлення ринкової вартості переданого в іпотеку майна.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у випадку, якщо апеляційна чи касаційна скарга за своїм змістом стосується виключно ухвали про призначення судової експертизи у справі, така скарга, з урахуванням вимог частини першої ст. 106 та ч. 1 ст. 111-13 Господарського процесуального кодексу, не може бути розглянута господарським судом. У разі, коли апеляційна чи касаційна скарга за своїм змістом стосується ухвали про зупинення провадження у справі, вона може бути розглянута господарським судом у загальному порядку виключно з точки зору наявності чи відсутності передбаченої законом підстави для такого зупинення. Якщо ж в апеляційній чи касаційній скарзі йдеться про оскарження як призначення експертизи, так і зупинення у зв'язку з цим провадження у справі, то відповідна скарга може бути прийнята і розглянута в частині зупинення провадження.

Аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суд України в п. 19 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи".

Відповідно до ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі у разі призначення господарським судом судової експертизи.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги те, що господарським судом було призначено судову експертизу, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано зупинив провадження у справі № 911/2554/15.

Зважаючи на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу Господарського суду Київської області від 19.08.2015 року по справі № 911/2554/15, прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» задоволенню не підлягає.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105, ст. 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Київської області від 19.08.2015 року у справі № 911/2554/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 911/2554/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко