ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.10.15р. Справа № 904/6844/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА", м. Київ

до Криворізької міської ради Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління земельних ресурсів виконкому Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг

про визнання договору оренди укладеним

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: юрисконсульт ОСОБА_1, довіреність №10-938/д від 19.12.2014;

від відповідача: спеціаліст І категорії ОСОБА_2, довіреність №7/29-1120 від 30.12.2014;

від 3-ї особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

31.07.2015 позивач - Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" (надалі - ПАТ "УКРНАФТА") звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою від 24.07.2015 до відповідача - Криворізької міської ради Дніпропетровської області (надалі - Криворізька міськрада) про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки загальною прощею 0,1411 гп, що розташована за адресою: вул. Дніпропетровське шосе, 23 у Довгинцівському районі м. Кривий Ріг для обслуговування автозаправної станції, між сторонами з урахуванням протоколу розбіжностей ПАТ "Укрнафта" від 19.03.2015, а саме:

"ПРОТОКОЛ РОЗБІЖНОСТЕЙ

до Договору оренди земельної ділянки, що знаходиться за адресою:

м. Кривий ріг, вул. Дніпропетровське шосе, 23

м. Кривий Ріг « 19» березня 2015 р.

№ п/пРедакція ОрендодавцяРедакція Орендаря
1. Преамбула Додаткової угоди № 2 в частині: «Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» 04053, м. Київ, провулок Несторівський, 3-5 в особі начальника відділення реалізації нафтопродуктів по Дніпропетровській області (м. Кривий Ріг) ОСОБА_3, іменоване в подальшому «Орендар», яке діє на підставі Статуту, з другого боку…».Викласти преамбулу Додаткової угоди № 2 в цій частині в наступній редакції: «Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» 04053, м. Київ, провулок Несторівський, 3-5 в особі начальника відділення реалізації нафтопродуктів по Дніпропетровській області (м. Кривий Ріг) ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності №5541 від 24.12.2014 року, в подальшому «Орендар» з другого боку…».
2. Пункт 12 Договору: « 12. Розмір та сума орендної плати переглядається без внесення змін до цього Договору у разі: - затвердження базової вартості 1 кв.м. земель міста та зміни даної базової вартості; - зміни умов господарювання, передбачених договором; - зміни (збільшення або зменшення за рішенням міської ради) розмірів річної орендної плати за землю, розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; - погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини «Орендаря», що підтверджується документами; - в інших випадках, передбачених законодавством та цим договором».Пункт 12 Договору викласти в такій редакції: « 12. Розмір орендної плати переглядається один раз на 5 років у разі: - зміни умов господарювання, передбачених договором; - зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; - погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; - в інших випадках, передбачених законом».
Обґрунтування: ця редакція пункту відповідає ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі», вимогам діючої редакції Податкового кодексу України та п.9 Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004р. № 220. Оскільки нормативна грошова оцінка в м. Кривий Ріг скасована у судовому порядку, відсутні підстави для включення пункту щодо її індексації.
3. Пункт 21 Договору: «Неповернення земельної ділянки не звільняє «Орендаря» від сплати орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою. Плата за фактичне користування земельною ділянкою вноситься у розмірах, визначених розділом «Орендна плата» цього Договору. Нарахування орендної плати припиняється з дати оформлення акта приймання-передачі (повернення) земельної ділянки».Виключити.
Обґрунтування: Відповідно до п. 288.1. ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. З огляду на вказане, припинення дії договору оренди землі передбачатиме відсутність підстав для сплати саме орендної плати.
4. Пункт 23 Договору: « 23. Поліпшення стану земельної ділянки, проведені «Орендарем» за письмовою згодою з «Орендодавцем» землі, не підлягають відшкодуванню».Пункт 23 Договору викласти в такій редакції: « 23. Поліпшення стану земельної ділянки, проведені «Орендарем» за письмовою згодою з «Орендодавцем» землі, підлягають відшкодуванню».
Обґрунтування: відсутність обовязку відшкодувати поліпшення стану земельної ділянки, які були проведені Орендарем за письмовою згодою Орендодавця суперечить принципам розумності та рівноправя сторін.
5. Пункт 30 Договору: « 30. Права «Орендодавця». а) «Орендодавець» має право: - в односторонньому порядку збільшити розмір орендної плати у разі збільшення відповідно до законодавства України розміру земельного податку. Це право орендодавця підтверджується у відповідності до п. 5 ст. 288 Податкового кодексу України, якщо орендна плата за земельну ділянку буде менша за розмір земельного податку». Виключити.
Обґрунтування: Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією з істотних умов договору, а тому будь-яка її зміна в односторонньому порядку не може вважатись правомірною.
6. 1Абзац шостий п. 33 Договору: « - у 6-місячний термін виконати зобовзання, передбачені розділами «Орендна плата та» та «Обовязки Орендаря» договорів оренди земельних ділянок, які виникли в період дії договорів оренди земельних ділянок, що поновлюється. Після здійснення виплат до міського бюджету надати документальне підтвердження сплати в повному обсязі та у відповідності до Податкового кодексу України платежів за користування земельними ділянками, на які укладено договори оренди».Виключити.
Обґрунтування: вказаний обовязок орендаря не передбачений Законом України «Про оренду землі», Податковим кодексом України та постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004р. № 220. Більш того, зазначення іменника «земельна ділянка» у множині свідчить про можливість тлумачення цього обовязку як такого, що розповсюджуються на інші договори оренди (інших земельних ділянок), які укладені між Орендарем та Орендодавцем, що суперечить вимогам законодавства у сфері укладення договорів оренди землі.
7. 3.Пункт 36 Договору: «Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін (окрім умов, вказаних в розділі «Орендна плата» цього договору). У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розвязується у судовому порядку».Пункт 36 Договору викласти в наступній редакції: «Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розвязується у судовому порядку».
Обґрунтування: ця редакція пункту відповідає ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» та п.9 Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004р. № 220.
Протокол розбіжностей складений у трьох автентичних примірниках, по одному кожній із сторін і для органу, що здійснює державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок. Протокол розбіжностей є невідємною частиною Договору оренди земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Кривий ріг, вул. Дніпропетровське шосе, 23.

Протокол розбіжностей вступає в силу у порядку, визначеному чинним законодавством України.

ПІДПИСИ СТОРІН

Від імені Орендодавця Від імені Орендаря

__________________С. ОСОБА_4 ________________С. ОСОБА_3"

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2015 було порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 20.08.2015.

На підставі ст. 77 ГПК України ухвалами суду розгляд справи було відкладено: з 20.08.2015 на 03.09.2015; з 03.09.2015 на 22.09.2015; з 22.09.2015 на 05.10.2015 та з 05.10.2015 на 12.10.2015.

Ухвалою від 20.08.2015 до участі у справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління земельних ресурсів виконкому Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг.

Ухвалою від 22.09.2015 продовжено строк розгляд справи на 15 днів.

22.09.2015 відповідач та третя особа надали відзиви однакового змісту, у яких проти позову заперечили, посилаючись на відсутність зауважень ПАТ "УКРНАФТА" щодо врегулювання істотних умов договору у 20-денний строк, керуючись ст. 181 Господарського кодексу України вважають договір укладений в редакції орендодавця.

У судовому засіданні, призначеному на 12.10.2015, представник позивача повністю підтримав заявлені вимоги.

Відповідачем надані додаткові заперечення на позовну заяву, у яких він заперечив проти позову з посиланням на те, що запропонована позивачем редакція протоколу розбіжностей протирічить чинному законодавству.

3-я особа не забезпечила участь свого представника у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Укрнафта", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" та Криворізькою міською радою укладений договір оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул. Дніпропетровське шосе, 23, загальною площею 0,1411 га строком на три роки до 06.11.2013. Вказаний договір зареєстрований у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" від 16.12.2008 №33 (далі договір). Додатковою угодою про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки від 16.12.2008 № 33 від 25.05.2012, що зареєстрована в Управлінні Держкомзему у м. Кривому Розі Дніпропетровської області від 01.10.2012 за №1765 (далі - додаткова угода).

Пунктом 2.3. додаткової угоди Розділ "Строк дії договору" змінено та викладено в новій редакції: п. 5 Договору передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен за 2 місяці (але не пізніше ніж за місяць) до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Позивач повідомив відповідача про наміри продовжити користуватися земельною ділянкою.

Рішенням Криворізької міської ради від 30.12.2014 № 3266 поновлено договір оренди земельної ділянки заявнику, а також надано позивачу копію рішення та витягу з додатка до рішення міської ради з зазначенням землекористувача, площу, строк місце розташування земельної ділянки.

03.03.2015 від Криворізької міської ради позивачем отримано проект договору оренди земельної ділянки за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Дніпропетровське Шосе, 23.

23.03.2015 позивач на підставі ст. 181 Господарського кодексу України за листом за вих. №08.18/68-15 щодо поновлення вище зазначеного договору оренди землі звернувся до відповідача з трьома примірниками проекту договору підписаних ним, як орендарем та скріплених печаткою, разом з підписаним протоколом розбіжностей.

Відповідач у відповіді на лист послався на те, що позивач звернувся до Криворізької міської ради з протоколом розбіжностей разом з підписаним договором оренди 24.03.2015, тобто з пропуском 20-денного строку встановленого ст. 181 ГК України. Керуючись ст. 182 ГК України вважає договір укладеним в редакції орендодавця та запропонував позивачу здійснити державну реєстрацію права оренди.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням розгляду протоколу розбіжностей з посиланням на додержання строків передбачених ст. 181 ГК України, але останній не погоджуючись з його доводами щодо пропуску строку наполягав на реєстрації договору у власній редакції.

Позивач вважає, що дії відповідача суперечать вимогам діючого законодавства України відносно укладання договору, в результаті чого він звернувся до суду за захистом свого порушеного прва.

З матеріалів справи вбачається, що лист позивача з проектом договору та протоколом розбіжностей відповідач отримав згідно штемпелю Криворізької міської ради 23.03.2015, а не 24.03.2015 як зазначає останній, а отже посилання відповідача про пропуск строку є неправомірним.

Відповідно до п. 5 ст. 181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Приписами п. 7 ст. 181 ГК України встановлено, що якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що договір оренди земельної ділянки є обовязковим до укладання на підставі закону, а також недотримання Криворізькою міською радою двадцятиденного строку, передбаченого п. 7 ст. 181 ГК України, Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" вважає, що договір оренди земельної ділянки є укладеним з урахуванням протоколу розбіжностей позивача. Зазначене обгрунтовує наступним.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" та іншими законами України і договором оренди землі (ч.1 ст. 6 ЗУ "Про оренду землі").

Приписами ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Умовами ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України (далі ЗК України), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч. 2 ст. 120 ЗК України).

Зокрема, положеннями ч. 3 ст. 7 ЗУ "Про оренду землі" визначено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Як зазначено у розділі "Предмет договору п. 1" попереднього Договору ПАТ "Укрнафта" орендує земельну ділянку для розміщення та обслуговування нерухомого майна приміщення та споруди АЗС, що належать останньому на праві власності.

З огляду на викладене вище, укладення договору оренди земельної ділянки є обовязковим для сторін, а при його укладенні сторони мають керуватись загальним порядком укладення договорів за умови дотримання положень чинного земельного законодавства.

Аналогічної позиції дійшов Вищий господарський суд України в постанові від 09.06.2009 року у справі №4/262 про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки та зобовязання другого відповідача зареєструвати цей договір де суд встановив, що укладення договору оренди земельної ділянки є обовязковим, адже чинне земельне законодавство не передбачає підстав для відмови органу місцевого самоврядування від укладення такого договору за наявності чинного рішення цього ж органу про надання земельної ділянки в оренду.

Захист прав та інтересів від порушень і протиправних посягань, будь-яким не забороненим законом способом; оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, гарантується Конституцією України.

Конституційний Суд України, у своєму рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності положень частини третьої ст.120, частини шостої ст. 234, частини третьої ст. 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (ст. 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (ст. 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (ст. 13).

У рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 №15-рп/2002 у справі №1-2/2002 за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Кампус Коттон клаб" щодо офіційного тлумачення положення частини другої ст.124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що ч. 2 ст.124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права будь-якими не забороненими законом способами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Субєкти правовідносин, у тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України. Держава має забезпечувати захист прав усіх субєктів правовідносин, у тому числі у судовому порядку. Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Особа має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу (позиція ВГСУ у постанові від 09.06.2008 по справі №02-06/31).

Приписами ст. 16 ЦК України передбачено, що кожний субєкт має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказана стаття ЦК України не встановлює вичерпного переліку способів захисту цивільного права, вказуючи на те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Разом з цим, ч. 2 ст. 20 ГК України передбачено, що кожний субєкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених субєктів захищаються зокрема, шляхом установлення, зміни і припинення господарських правовідносин.

Враховуючи обставини справи, надані матеріали, суд приходить до наступного.

Дослідивши запропоновані сторонами пропозиціїї щодо преамбули договору, суд вважає, що обидва варіанти не протирічать вимогам чинного законодавства і можуть бути включені до тексту договору, проте суд вважає, з метою задоволення побажань двох сторін, викласти п. 1 протоколу розбіжностей наступним чином: Пункт 1 протоколу розбіжностей до договору щодо назви позивача в преамбулі договору викласти в наступній редакції: "Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" 04053, м. Київ, провулок Несторівський, 3-5, що діє на підставі Статуту, в особі начальника відділення реалізації нафтопродуктів по Дніпропетровській області (м. Кривий Ріг) ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності № 5541 від 24.12.2014, в подальшому "Орендар" з другого боку…".

Стосовно запропонованих сторонами пропозицій змісту п.12 договору слід зазначити, що суд не може погодитись з позицією орендаря стосовно того, що розмір орендної плати переглядається один раз на 5 років, оскільки в будь-який час можуть бути прийняті законодавчі акти стосовно зміни розмірів земельного податку, коефіцієнтів індексації, цін і тарифів, а наявність такої умови в договорі приведе до фінансових втрат орендодавця. Слід визнати, що зміна умов господарювання, розміру земельного податку, цін і тарифів має одразу тягнути за собою зміну розміру орендної плати. Пропозиції орендодавця про можливість перегляду розміру та суми орендної плати без внесення змін до договору суд вважає такими, що можуть бути прийняті частково, а саме це можливо у разі виникнення таких обставин на підставі прийнятих законодавчих актів. Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 20.08.2013 у справі № 3-21гс13 за результатами розгляду справи господарського суду Запорізької області № 5009/3430/12.

Відповідно до ст.11128 Господарського кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

У зв'язку з наведеним суд вважає, що пункт 12 договору оренди слід викласти в наступній редакції: "Розмір та сума орендної плати переглядаються без внесення змін до цього договору у разі затвердження базової вартості 1 кв.м земель міста та зміни даної базової вартості; зміни(збільшення або зменшення за рішенням міської ради) розмірів річної орендної плати за землю , розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, в інших випадках, що виникають в результаті прийняття законодавчих актів. В інших випадках зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується у судовому порядку."

Враховуючи визначений судом зміст пункта 12 договору, пункт 36 договору оренди слід виключити з тексту договору з метою уникнення включення до договору пунктів аналогічного змісту.

З цих же підстав підлягає виключенню з тексту договору пункт 30.

Суд погоджується з позицією орендаря про виключення з тексту договору абзацу 6 пункта 33 договору, оскільки викладені в ньому зобов'язання орендаря не передбачені Законом України "Про оренду землі", Податковим кодексом України, Постановою Кабінету Міністрів України № 220 від 3.03.2004, якою затверджений бланк типового договору оренди землі. До того ж зазначення строку виконання зобов'язань, зазначених у розділах "Орендна плата" та "Обов'язки орендаря" у 6-місячний строк є нелогічним, оскільки у цих розділах є обов'язки, які мають виконуватись щомісяця (сплата орендної плати). Отримати інформацію про сплату орендарем орендної плати орендодавець може перевіривши надходження на відповідні рахунки, тому суд погоджуєтьсґ з необхідністю виключити спірний пункт з тексту договору.

Стосовно п.23 договору оренди щодо відшкодування поліпшень земельної ділянки слід зазначити, що в бланку типового договору оренди землі вказано, що поліпшення земельної ділянки, здійснені за погодженням з орендодавцем, можуть відшкодовуватись, а можуть не відшкодовуватись.

Згідно ст. 15 Закону України "Про оренду землі" у разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Таким чином для відшкодування витрат на поліпшення стану земельної ділянки орендар має укласти з орендодавцем окрему угоду. У зв'язку з цим пункт 23 договору викладється судом наступним чином: Поліпшення стану земельної ділянки, проведені "Орендарем" за письмовою згодою з "Орендодавцем" землі, підлягають відшкодуванню у разі досягнення сторонами згоди на це та укладення угоди про відшкодування витрат на такі заходи.

За приписами статей 126, 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним, оренда землі оформляється договором.

Відповідно до п.288.1 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

На підставі вищенаведених норм пункт 21 договору оренди викладається наступним чином:

"У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки".

Відповідно до ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Вищий господарський суд України, листом від 07.04.2008 №01-8/211 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України", розяснює, що згідно з ч. 3 ст. 84 ГПК України у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в регулятивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір умови, на яких сторони зобовязані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору. Зазначені норми не суперечать одна одній, оскільки суд вправі задовольнити позов про спонукання укласти договір лише в разі, якщо встановить, що існує правовідношення, в силу якого сторони зобовязані укласти договір, але одна із сторін ухиляється від цього. Тому в резолютивній частині рішення, яким задовольняється позов про спонукання укласти договір, слід вказувати на те, що спірний договір є укладеним.

Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню у вищезазначеному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського кодексу України судові витрати суд покладає на сторони порівну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 377, 632 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 181, 187 Господарського кодексу України, ст.ст. 126, 206 Земельного кодексу України, Законом України "Про оренду землі" та ст.ст. 43, 32-34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати укладеним договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,1411 га, що розташована за адресою: вул. Дніпропетровське шосе, 23 у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу для обслуговування автозаправної станції, між сторонами Криворізька міська рада (50101 м. Кривий Ріг, пл. Радянська, 1) в особі секретаря міської ради ОСОБА_4, який діє на підставі рішення міської ради III сесії VI скликання № 105 від 22.12.2010 та Публічним акціонерним товариством "Укрнафта", в особі начальника відділення реалізації нафтопродуктів по Дніпропетровській області (м. Кривий Ріг) ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності № 5541 від 24.12.2014 з урахуванням протоколу розбіжностей ПАТ "Укрнафта" від 19.03.2015.

3. Врегулювати розбіжності, що виникли між сторонами договору, виклавши їх наступним чином:

Пункт 1 протоколу розбіжностей до договору щодо назви позивача в преамбулі договору викласти в наступній редакції: "Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" 04053, м. Київ, провулок Несторівський, 3-5, що діє на підставі Статуту, в особі начальника відділення реалізації нафтопродуктів по Дніпропетровській області (м. Кривий Ріг) ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності №5541 від 24.12.2014, в подальшому "Орендар" з другого боку…".

Пункт 2 протоколу розбіжностей (пункт 12 договору оренди) викласти в наступній редакції: "Розмір та сума орендної плати переглядаються без внесення змін до цього договору у разі затвердження базової вартості 1 кв.м земель міста та зміни даної базової вартості; зміни(збільшення або зменшення за рішенням міської ради) розмірів річної орендної плати за землю, розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, в інших випадках, що виникають в результаті прийняття законодавчих актів. В інших випадках зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується у судовому порядку."

Пункт 3 протоколу розбіжностей (п.21 договору) викласти в наступній редакції: "У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.".

Пункт 4 протоколу розбіжностей (пункт 23 договору викласти в наступній редакції: "Поліпшення стану земельної ділянки, проведені "Орендарем" за письмовою згодою з "Орендодавцем" землі, підлягають відшкодуванню у разі досягнення сторонами згоди на це та укладення угоди про відшкодування витрат на такі заходи.".

Пункти 5, 6, 7 протоколу розбіжностей (пункт 30 договору, абзац шостий пункта 33, пункт 36 договору оренди ) виключити.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути з Криворізької міської ради, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, площа Радянська, 1, код 33874388 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", м. Київ, провулок Несторівський, буд. 3-5, код 00135390 витрати по сплаті судового збору в сумі 609,00 грн, видати позивачу наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 187 Господарського кодексу України день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано - 19.10.2015.

Суддя В.Д. Воронько