РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015Справа №910/21784/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з додатковою відповідальністю "Тракт"

до Публічного акціонерного товариства "Інтеграл-Банк"

про стягнення 83 248,12 грн.

за участю представників:

від позивача:Тур В.А.- представник за довіреністю № 1/266 від 09.12.2013 р.
від відповідача:не з'явився
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Товариство з додатковою відповідальністю "Тракт" з позовом до Публічного акціонерного товариства "Інтеграл-Банк" про стягнення 83 248,12 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору банківського рахунку № 009-12/20074 від 18.07.2013 р. в частині своєчасного здійснення розрахунково-касових операцій за платіжними дорученнями, внаслідок чого ТДВ "Тракт" було позбавлене можливості перерахувати кошти за призначенням платежу.

У позові Товариство з додатковою відповідальністю "Тракт" просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Інтеграл-Банк" кошти наявні на рахунках позивача, у сумі 76 487,06 грн., пеню у сумі 3 331,86 грн., штраф у сумі 3 429,20 грн., а всього - 83 248,12 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд без його участі до суду не подав. Позиція відповідача з приводу заявленого позову суду невідома.

За таких обставин суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами без участі представника відповідача згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.07.2013 р. між Публічним акціонерним товариством "Тракт", правонаступником якого є Товариство з додатковою відповідальністю "Тракт" (клієнт) та відповідачем - Публічним акціонерним товариством "Інтеграл-Банк" (банк) був укладений договір банківського рахунка № 009-12/20074 (далі - договір).

Згідно з п.п. 1.1, 1.2 договору банк відкриває клієнту рахунки та здійснює розрахунково-касове обслуговування, у відповідності з вимогами законодавства України.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору рахунки клієнту відкриваються на підставі його письмової заяви та за умови надання документів, передбачених нормативно-правовими актами Національного багку України і вимогам банку. Види послуг, що надаються банком за цим договором, вказані у додатку № 1 до договору.

Відповідно до п. 3.3.2 договору банк зобов'язується своєчасно здійснювати розрахункові операції відповідно до законів України, нормативно-правових актів НБУ та внутрішньобанківських документів.

Платежі з рахунків клієнта у національній валюті (в межах залишку коштів на початок операційного дня) виконуються банком протягом операційного часу. Платіжні документи, що надійшли до банку після операційного часу, проводяться банком наступного операційного дня (п.п. 5.6 договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє протягом невизначеного часу (п. 8.1 договору).

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до умов договору банк відкрив клієнту (позивачу) банківські рахунки № 01, № 01, № 01.

25.05.2015 р., 26.05.2015 р., 27.05.2015 р., 15.06.2015 р., 16.06.2015 р., 17.06.2015 р., 18.06.2015 р., 19.06.2015 р., 22.06.2015 р. позивач подав на виконання відповідачу платіжні доручення №№ 583, 586, 587, 589, 590, 591, 599, 600, 601, 602, 603, 604, 605, 606, 607, 609, 610, 611 на загальну суму 91 185,59 грн., однак банк свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, розрахункові операції згідно з наданими платіжними дорученнями не провів.

16.07.2015 р. позивач повторно звернувся до банку з платіжним дорученням № 614 на суму 76 487,06 грн. для перерахуваня коштів за призначенням платежу, вказаному у ньому. Дане платіжне доручення також було залишене банком без виконання, а 01.07.2015 р. та 20.07.2015 р. позивач звернувся до банку з вимогами № 3/158, № 1/168 про виконання зазначених платіжних доручень.

Крім того, 16.07.2015 р. позивач подав до банку заяву № 3/167 про розірвання договору банківського рахунку № 009-12/20074 від 18.07.2013 р. та закриття рахунків № 01, № 01, № 01. Вказана заява залишена відповідачем без задоволення.

Частиною 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з ч. 5 статті 341 Господарського кодексу України установи банків забезпечують розрахунки відповідно до законодавства та вимог клієнта, на умовах договору на розрахункове обслуговування.

Відповідно до п. 8.1 ст.8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня. Банк і клієнт мають право, ураховуючи встановлені законодавством строки проведення переказу, передбачити в договорі банківського рахунку інші строки виконання розрахункових документів клієнта. Порядок виконання таких документів визначається договором між банком і клієнтом та внутрішніми правилами банку.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (пункт 30.1 статті 30 зазначеного Закону).

Аналогічні положення містяться у п. 2.19 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті. затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 р. № 22.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства та умови укладеного сторонами правочину, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимагати від банку повернути залишок грошових коштів, наявний на рахунках у сумі 76 487,06 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що постановою Національного Банку України від 15.09.2015 р. № 606 ПАТ "Інтеграл-Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних банків.

16.09.2015 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 170 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у відповідача. Тимчасову адміністрацію в банку запроваджено строком на 3 місяці з 16.09.2015 р. по 15.12.2015 р.

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою і не потребує доказуванню.

Відповідно до частини 1 статті 1074 ЦК України (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із законами України від 18.05.2010 р. № 2258-VI, від 04.11.2010 № 2677-VI) обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відтак, починаючи з 09.03.2011 р. (дата набрання чинності Законом України від 04.11.2010 р. № 2677-VI про внесення змін до ст. 1074 ЦК України) випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Таким є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яким врегульована процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

Разом із цим, указаний Закон не дає визначення поняття "кредитор банку". Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку.

Відповідно до ч. 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Таким чином, оскільки у спірних правовідносинах позивач виступає кредитором за вимогою щодо стягнення грошових коштів наявних на рахунках у сумі 76 487,06 грн. за договором банківського рахунку № 009-12/20074 від 18.07.2013 р., а на час вирішення справи у банку запроваджено тимчасову адміністрацію, то такі дії банку обмежуються положеннями п. 1 ч. 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Вказану позицію викладено у постанові Верховного суду України від 22.04.2015 р. у справі № 910/9232/14.

На підставі викладеного господарський суд приходить до висновку, що вищевказаним Законом передбачений певний (спеціальний) порядок погашення вимог кредиторів, тому задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку в період тимчасової адміністрації банку не може бути проведений, оскільки це фактично порушує визначену спеціальним законом процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації.

Відтак, із огляду на викладене, враховуючи, що на час вирішення спору в банку запроваджено тимчасову адміністрацію, підстави для стягнення залишку коштів наявних на рахунках у відповідача у сумі 76 487,06 грн. у суду відсутні, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення нарахованої на суму основної заборгованості пені у розмірі 3 331,86 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 549 ЦК України та ст. 230 ГК України позивач правомірно здійснив нарахування зазначених штрафних санкцій, однак, з огляду на вищевикладені висновки суду стягнення вказаних сум порушить процедуру, передбачену спеціальним законом для виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Таким чином, вимоги про стягнення пені у сумі 3 331,86 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

З тих же підстав суд відмовляє позивачу у стягненні збитків у вигляді штрафу за порушення податкового зобов'язання.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю "Тракт" до Публічного акціонерного товариства "Інтеграл-Банк" про стягнення 83 248,12 грн. відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 13 жовтня 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 19 жовтня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна