РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2015Справа №910/20921/15

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства „Банк Камбіо" до Товариства з обмеженою відповідальністю „Пром-Інвест-Технорлогії" про стягнення 30413952,94 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Звєрєва О. В. (довіреність № 04/578 від 04.03.2015);

від відповідача - не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк КАМБІО" (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Пром-Інвест-Технології" (далі по тексту - відповідач) про стягнення 30413952,94 грн.

Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за кредитним договором від 12.07.2012 № 014/1-2012/980, а тому у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 13000000,00 грн простроченої заборгованості по кредиту та 12949952,82 грн простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами. Крім того, за порушення строків повернення суми кредиту та процентів позивач також заявив про стягнення з відповідача 2337862,80 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту; 2126137,32 грн пені за несвоєчасну сплату процентів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2015 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 09.09.2015.

Ухвалою суду від 09.09.2015 відкладено розгляд справи на 07.10.2015.

Представник позивача в судове засідання 07.10.2015 з'явився та підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Незважаючи на належне повідомлення відповідача про розгляд справи, представник відповідача в судові засідання не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судовому засіданні 07.10.2015 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, судом встановлено наступне.

12.07.2012 між публічним акціонерним банком «Банк Камбіо», як кредитором, та товариством з обмеженою відповідальністю „Пром-Інвест-Технології", як позичальником, було укладено кредитний договір № 014/1-2012/980 (надалі - договір), відповідно до умов пункту 1.1 якого банк, на умовах цього договору надає позичальникові кредит у сумі 14000000,00 грн у вигляді кредитної лінії на купівлю металовиробів (для будівництва вагонів) по договору поставки № 0207/12-1 від 02.07.2012 з ТОВ „Транс синтез - ХХІ" зі сплатою за користування кредитом 35,0% річних, та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості 20.08.2012 року включно.

Відповідно до п. 2.2 договору було визначено, що проценти за користування кредитом нараховуються банком у валюті кредиту на фактично отриману позичальником суму кредиту за фактичний строк користування ним, з дня видачі кредиту по день повернення кредиту. Кількість днів розрахунку процентів визначається фактична кількість днів у місяці. Нарахування процентів здійснюється щомісячно за період з 26 числа попереднього місяця по 25 число включно поточного місяця та в день повернення кредиту. При розрахунку процентів враховується день надання кредиту і не враховується день повернення кредиту.

Відповідно до п. 4.1 договору сторони визначили, що за несвоєчасне повернення кредиту та/або несвоєчасну оплату процентів позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,1 процентів від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу.

Згідно з п. 5.6 договору він вступає в силу з дня його підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

12.07.2012 відповідач звернувся до позивача з листом про надання кредитних коштів у розмірі 14000000,00 грн.

13.07.2015 позивачем на виконання кредитного договору на користь відповідача перераховано 14000000,00 грн, що підтверджується копією меморіального ордеру № TR.75455.45.185, наданою до матеріалів справи.

Факт отримання кредиту у сумі 14000000,00 грн відповідачем у справі не заперечується.

За користування кредитом у період з 13.07.2015 до 26.07.2015 позивачем нараховано проценти за користування кредитом у розмірі 13364980.13 грн згідно п. 2.2 договору.

Як вбачається з платіжних доручень від 19.09.2012 № 2832 та від 28.09.2012 № 2836 відповідач повернув позивачу наданий кредит у сумі 1000000,00 грн.

Виписками з банківського рахунку з 12.07.2012 по 01.08.2015 також підтверджується часткова оплата відповідачем процентів за користування кредитом у сумі 415027,31 грн.

Оскільки в подальшому відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо сплати платежів в повернення кредиту за визначеним договором графіком та сплати процентів, за ним утворився борг перед позивачем.

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами.

Проте, відповідач відповіді на вимоги не надавав, кредитні кошти та проценти за користування кредитом позивачу не повернув.

З огляду на те, що відповідач так і не повернув позивачу кредитні грошові кошти, а також не сплатив нараховані проценти в повному обсязі, останній вирішив звернутись до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є кредитним договором.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, з урахуванням умов договору та встановленому кінцевому терміну повернення кредитних коштів - 20.08.2012, слід вважати строк повернення кредиту та сплати процентів у повному обсязі таким, що настав, а заявлені позовні вимоги в частині стягнення 13000000,00 грн. заборгованості по кредиту, 12949952,82 грн заборгованості по сплаті процентів - обґрунтованими.

Що стосується заявлених позивачем позовних вимог про стягнення пені нарахованої у період з 01.02.2015 по 31.07.2015, слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ст. 230 Господарського кодексу України).

Поняттю «пеня» дано визначення ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України.

Відповідно до зазначеної норми, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 4.1 договору сторони визначили, що за несвоєчасне повернення кредиту та/або несвоєчасну оплату процентів позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,1 процентів від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу.

Суд перевіривши розрахунок пені наданий позивачем встановив з урахуванням вимоги статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановив, що розрахунок позивача в розмірі 2337862,80 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту та 2126137,32 грн пені за несвоєчасну сплату процентів є вірним.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем.

Відповідно до п. 2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе за договором обов'язки щодо повернення кредитних коштів, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням зазначеного.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору, враховуючи те, що позивач звільнений від його сплати в силу п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», покладаються на відповідача шляхом його стягнення до Державного бюджету України, в тому числі в частині щодо вимог, провадження з розгляду яких суд вирішив припинити, оскільки спір в цій частині виник з вини відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, ст. ст. 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Пром-Інвест-Технорлогії" (01021, м. Київ, вул. Грушевського, 28/2, н.п.43; ) на користь Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» (01001, місто Київ, вулиця Заньковецької/Станіславського, будинок 3/1; код ЄДРПОУ 265490 (тринадцять мільйонів) грн. 00 коп. заборгованості по кредиту, 12949952 (дванадцять мільйонів дев'ятсот сорок дев'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят дві) грн. 82 коп. заборгованості по сплаті процентів, 2337862 (два мільйони триста тридцять сім тисяч вісімсот шістдесят дві) грн. 80 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 2126137(два мільйони сто двадцять шість тисяч сто тридцять сім) грн. 32 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Пром-Інвест-Технорлогії" (01021, м. Київ, вул. Грушевського, 28/2, н.п.43; ) на користь Державного бюджету України 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 13.10.2015.

Суддя Я.А. Карабань