РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2015Справа №910/21530/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-107»

про стягнення 321 336,58 грн. та виселення з орендованого приміщення

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Король О.М. - довіреність №91/2014/12/26-8 від 26.12.2014 року;

від відповідача: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-107» про стягнення 321 336,58 грн. та виселення з орендованого приміщення

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності внесення орендної плати та плати за спожиту теплову енергію, згідно умов Договору №903/ТРМ-09-11 про передачу в оренду майна комунальної власності територіальної громади міста Києва від 10.05.2011 року, а також після припинення дії договору не передав позивачу орендоване приміщення та продовжує ним користуватися.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов: 1) стягнувши з відповідача на свою користь 205 323,53 грн. - боргу з орендної плати, 6 301,57 грн. - боргу за спожиту теплову енергію, 101 802,55 грн. - інфляційних втрат, 7 908,93 грн. - 3% річних; 2) Виселивши відповідача з орендованого приміщення загальною площею 161,30 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Ю. Смолича, 4.

Ухвалою від 25.08.2015 року порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 15.09.2015 року.

В судове засідання 15.09.2015 року представник відповідача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Ухвали суду, позовна заява надсилались на всі відомі адреси, в тому числі на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Провадження у справі порушено ухвалою від 25.08.2015 року, що свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду справи, подання суду відзиву на позов, доказів в обґрунтування своєї позиції, в разі їх наявності.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 15.09.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 15.09.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (далі по тексту - орендодавець, позивач, ПАТ «Київенерго») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-107» (далі по тексту - орендар, відповідач) укладено Договір №903/ТРМ-09-11 про передачу в оренду майна комунальної власності територіальної громади міста Києва (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п. 1.1. Договору) ОРЕНДОДАВЕЦЬ на підставі рішення Київської міської ради від 29.04.2010 № 589/4027 передає, а ОРЕНДАР приймає в оренду нежиле приміщення, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, далі - об'єкт оренди, за адресою: вулиця Ю. Смолина, 4, для розміщення підрозділів ТОВ „ЖЕК-107".

Згідно з п. 2.1. Договору, об'єктом оренди є нежиле приміщення загальною площею 161,30 кв.м,

- в т. ч. на І поверсі 57,40 кв.м, на II поверсі 103,90 кв.м, згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід'ємну частину цього Договору (додаток № 1);

- устаткування, інвентар та інше майно (за наявності) згідно з переліком, що є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 2.4 Договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі ПАТ «Київенерго».

Орендна плата розрахована на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої Рішенням Київської міської ради від 28.09.2006 № 34/91, та на дату підписання Договору становить 37грн.44коп. за 1кв.м. орендованої площі (п. 3.1 Договору).

Розрахунок орендної плати наведено у Додатку № 3 до Договору, у п. 2 якого зазначено, що вартість орендної плати щомісячно коригується з урахуванням коефіцієнта (індексу) інфляції.

Пунктом 3.5 Договору передбачено, що орендна плата сплачується орендарем, починаючи з дати підписання акта приймання передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди Позивачу.

Згідно п. 3.6 Договору, орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків його господарської діяльності щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

Пунктом 3.8 Договору передбачено, що вартість комунальних послуг, витрат на утримання прибудинкової території, вартість послуг по ремонту і технічному обслуговуванню інженерного обладнання та внутрішноьобудинкових мереж тощо, не входить до складу орендної плати та сплачується Відповідачем окремо.

Згідно з п. 3. Додатку № 3 до Договору розрахунки за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання здійснюються згідно з табуляграмою Постачальника відповідно до площі приміщення, що орендується.

10.05.2011 року на виконання умов договору позивачем передано, а відповідачем прийнято в оренду приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі приміщень, що надаються в оренду від 10.05.2011 року.

Відповідно до п. 9.1. Договору, цей Договір набирає чинності з дати його підписання та діє до "01" квітня 2012 року. Умови визначені цим Договором поширюються на зобов'язання Сторін, що виникли як після, так і до його укладення, оскільки починаючи з "01" квітня 2011 року Орендар фактично користувався об'єктом оренди. Орендна плата за період з "01" квітня 2011 року до дати підписання договору оплачується Орендарем протягом одного місяця, як виняток за цей період пеня не нараховується.

Згідно з п. 9.2. Договору, усі зміни та доповнення до цього Договору оформляються в письмовій формі і вступають в силу з моменту підписання їх Сторонами.

Відповідно до п. 9.3. Договору, після закінчення строку дії цього Договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради за попереднім погодженням ПАТ „КИЇВЕНЕРГО".

Договір припиняється в разі закінчення строку на який його було укладено (п. 9.5. Договору).

Листом від 23.03.2012 № 35 Відповідач звернувся до Позивача з проханням продовжити термін дії Договору, а також гарантував сплатити заборгованість, яка виникла за Договором.

Позивач листом від 20.04.2012 №043/09/1536 повідомив Відповідачу, що термін дії Договору закінчився 01.04.2012 та зазначив, за яких умов можливо продовжити термін дії Договору: сплата заборгованості за Договором, проведення ремонтних робіт в орендованому приміщенні, отримання орендарем рішення комісії з питань власності Київради про погодження продовження терміну дії Договору та надання заяви про таке продовження.

Листом від 03.09.2012 № 043/09/3549 Позивач повідомив Відповідача, про необхідність звільнення орендованого приміщення та підготовки для його звільнення акту приймання-передачі приміщення, що відбудеться 14.09.2012.

Листом від 28.04.2014 №029/33/4008 Позивач повідомив Відповідача про те, що у зв'язку з невиконанням останнім умов, необхідних для продовження дії Договору, на підставі п. 9.3 Договір припинив свою дію з 01.04.2012.

Листом від 28.04.2014 №029/33/4008 ПАТ «Київенерго» повідомило ТОВ «ЖЕК-107»., що термін дії Договору закінчився 01.04.2012 та продовжуватись на новий термін не буде та зазначено про необхідність звільнити орендоване приміщення.

14.05.2014 складено акт приймання-передачі орендованого приміщення в якому вказано, що ТОВ «ЖЕК-107» від підпису відмовилися.

В повторному листі від 24.07.2014 № 029/33/7076 ПАТ «Київенерго» було надіслано на адресу Відповідача акт приймання-передачі від 14.05.2014 та дефектний акт від 30.05.2014 з проханням підготувати орендоване приміщення для передачі його по акту представникам товариства 12.08.2014.

Однак, відповідачем так і не було повернуто позивачу приміщення.

Суд зазначає, що Договір №903/ТРМ-09-11 про передачу в оренду майна комунальної власності територіальної громади міста Києва від 10.05.2011 року припинив свою дію 01.04.2012 року

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач в порушення умов договору не своєчасно сплачує орендну плату та плату за спожиту теплову енергію, в наслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 205 323,53 грн. - боргу з орендної плати, 6 301,57 грн. - боргу за спожиту теплову енергію, а також після припинення дії Договору не повернув орендоване приміщення позивачу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760 ЦК України).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надав відповідачеві у тимчасове платне користування об'єкт оренди на певний строк та за відповідну плату згідно умов Договору, а відповідач в порушення умов Договору не сплатив на користь позивача 205 323,53 грн. - орендної плати, 6 301,57 грн. - вартості спожитої теплову енергію, в зв'язку з чим має перед позивачем заборгованість зі сплати вказаних сум.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 205 323,53 грн. - боргу з орендної плати, 6 301,57 грн. - боргу за спожиту теплову енергію, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Також позивач, керуючись статтею 625 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 101 802,55 грн. - інфляційних втрат, 7 908,93 грн. - 3% річних.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Згідно з п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 101 802,55 грн. - інфляційних втрат, 7 908,93 грн. - 3% річних, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Щодо виселення відповідача з орендованого приміщення, суд зазначає наступне.

У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1 ст. 785 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

З врахуванням вищевикладеного, а також те що Договір припинив свою дію 01.04.2012 року а відповідач не повернув позивачу орендоване приміщення, позовні вимоги про виселення відповідача з орендованого приміщення загальною площею 161,30 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Ю. Смолича, 4, - нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 7 868,00 грн. (платіжне доручення № від 01.07.2015 року на суму 1 218,00 грн., та платіжне доручення № від 01.07.2015 року на суму 6 650,00 грн.), однак під час розгляду справи судом встановлено за вказані позовні вимоги (стягнення грошових коштів в розмірі 321 336,58 грн. та виселення відповідача з орендованого приміщення) позивач повинен сплатити 7 644,73 грн., а не 7 868,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

З врахуванням вищевикладеного, та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», судом повертається позивачу надмірно сплачений судовий збір в розмірі 223,27 грн.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-107» (03191, м. Київ, ВУЛИЦЯ ВАСИЛЯ КАСІЯНА, будинок 8, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, ПЛОЩА ІВАНА ФРАНКА, будинок 5, ) 205 323 (двісті п'ять тисяч триста двадцять три) грн. 53 грн. - боргу з орендної плати, 6 301 (шість тисяч триста одну) грн. 57 коп. - боргу за спожиту теплову енергію, 101 802 (сто одну тисячу вісімсот дві) грн. 55 коп. - інфляційних втрат, 7 908 (сім тисяч дев'ятсот вісім) грн. 93 коп. - 3% річних, 7 644 (сім тисяч шістсот сорок чотири) грн. 73 коп. - судового збору.

3. Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-107» (03191, м. Київ, ВУЛИЦЯ ВАСИЛЯ КАСІЯНА, будинок 8, ) з орендованого приміщення загальною площею 161,30 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Ю. Смолича, 4.

4. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-107» (03191, м. Київ, ВУЛИЦЯ ВАСИЛЯ КАСІЯНА, будинок 8, ) 223 (двісті двадцять три) грн. 27 коп. - надмірно сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 22.09.2015 року.