ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.10.15р. Справа № 904/8393/15

за позовом Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за Договором оренди комунального нерухомого майна № 292-УКВ/09 від 01.10.2009 року, пені, 3% річних та інфляційних втрат

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - Андрєєва Г.Д., дов. № 1957 від 03.09.15р.

Відповідача - ОСОБА_3, паспорт серії НОМЕР_1 виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС Україна в Дніпропетровській обл.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просив стягнути з Відповідача 4 611,87 грн. - за договором оренди, з яких: 2 373,58 грн. - основного боргу за квітень - травень 2012р. включно, 217,99 грн. - пені, 239,70 грн. - 3 % річних, 1 780,60 грн. - збитків від інфляції, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

Відповідач позов заперечував, надав докази сплати боргу в розмірі 9 196,87 грн. та заявив про застосування позовної давності.

Представник Позивача підтвердив сплату Відповідачем за Договором 9 196,87 грн. та надав акт звірки взаємних розрахунків.

Позивачем не наведено поважних причин пропуску позовної давності, клопотання про його відновлення не заявлено.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.09р. Управлінням комунальної власності Дніпропетровської міської ради (правонаступником якої є Департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради) з Відповідачем укладено Договір оренди № 292-УКВ/09 (далі Договір), за яким орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування комунальне нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 60,1 м2, розміщене за адресою: АДРЕСА_1, на першому поверсі п'ятиповерхового будинку, що перебувало на балансі КЖЕП "Південне", і є комунальною власністю територіальної громади м. Дніпропетровська.

Відповідно до п. 10.1 Договору строк його дії встановлено з 01.10. 09р. по 01.10.11р. включно.

Нерухоме майно передано Орендареві в користування за актом приймання-передачі від 01.10.09р.

Додатковою угодою № 1 від 01.10.09р. до Договору, Договір доповнено п.3.2.1: Орендна плата, визначена п.3.2, 3.4 цього договору в період до 31.12.2009р. включно сплачується Орендарем в обсязі 45 відсотків встановленого розміру".

У Додатковій угоді № 2 від 17.03.10р. до Договору сторонами погоджено наступне: "Термін дії змін щодо розміру орендної плати передбачений пунктом 3.2.1 договору, внесений додатковою угодою від 01.10.09р. вважати продовженим до 01.10.11р.".

Додатковою угодою № 3 від 30.12.11р. до договору оренди № 292-УКВ/09 від 01.10.09р. внесено зміни у п.1.1 Розділу 1 Предмет договору, а саме слова: "...що перебуває на балансі КЖЕП "Південне"...", замінити на слова "...що перебуває на балансі КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради".

10.05.12р. договір припинив свою дію за згодою сторін, що підтверджується актом приймання передачі комунального нерухомого майна, переданого Відповідачем Позивачеві.

Відповідно до п. 3.5 Договору оренди Відповідач зобов'язаний щомісяця перераховувати орендну плату за договором не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

З моменту підписання договору оренди орендар зобов'язаний сплачувати 50% орендної плати на користь орендодавця до міського бюджету, та 50% орендної плати на рахунок балансоутримувача.

Згідно з п. 5.2 Договору Орендар зобов'язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату за весь час фактичного використання об'єкта оренди до дати підписання акту приймання-передачі об'єкта оренди, включно.

За даними Позивача, порушуючи вимоги Договору, Відповідач не сплачував орендну плату у встановленому обсязі на користь балансоутримувача.

За розрахунком Позивача, заборгованість Відповідача з орендної плати за даним договором перед балансоутримувачем за період користування об'єктом оренди з квітня по травень 2012р. включно становить 2 373,58 грн.

Відповідно до п. 9.2 Договору оренди за несвоєчасну внесення орендної плати орендар має сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування від несплаченої суми орендної плати за кожен день прострочення платежу.

На прострочений борг Відповідача Позивач нарахував пеню за період з 16.01.12р. по 15.12.12р. в загальному розмірі 217,99 грн.

З посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача за період з 16.01.12р. по 15.08.15р., Позивач нарахував 3% річних 239,70 грн. та інфляційні втрати - 1 780,60 грн.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про орендну державного і комунального майна" орендна плата з урахуванням її індексації є однією з істотних умов договору оренди.

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою ( штрафом, пенею).

Згідно зі ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач надав суду докази відсутності боргу за спірний період, зокрема платіжні доручення про внесення орендної плати за квітень - травень 2012р., а також документи на підтвердження проведення платежів за Договором на загальну суму 9 196,87 грн. Також Відповідач заявив про застосування позовної давності до вимог Позивача.

Представник Позивача підтвердив, що борг у розмірі 9 196,87 грн. сплачений Відповідачем, надав акт звірки взаємних розрахунків.

На підставі викладеного, вимоги Позивача щодо стягнення боргу в цій частині задоволенню не підлягають.

Позовна давність, відповідно до ст. 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені);…

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Стаття 267 ЦК України передбачає, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

17.09.15р. Позивач звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення боргу з орендної плати, нарахованої за квітень - травень 2012р., тобто вже після спливу встановленої ст. 257 ЦК України загальної позовної давності. В той же час, Відповідач просить застосувати позовну давність.

Статтею 266 ЦК України встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність сплила і до додаткових вимог, у даній справі щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, у задоволенні яких також слід відмовити.

Позивачем не наведено поважних причин пропуску позовної давності, клопотання про його відновлення не заявлено. З огляду на зазначене підстави для відновлення пропущеного строку позовної давності відсутні.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Позивача.

Керуючись ст. 4, 32, 33, 34, 43, 45, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Господарські витрати покласти на Позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Суддя С.Г. Юзіков

Рішення підписане 16.10.15р.