ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Справа № 910/6197/15-г

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Катеринчук Л.Й., Куровського С.В. - доповідача,
за участю: ліквідатора - арбітражного керуючого Швачки С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного

управління Державної фіскальної служби у м. Києві

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2015

та постанову господарського суду міста Києва від 27.05.2015

у справі №910/6197/15-г господарського суду міста Києва

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДС Україна"

про визнання банкрутом,

встановив:

Постановою господарського суду м. Києва від 27.05.2015 (суддя Чеберяк П.П.) визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "ТДС Україна" банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру. Призначено ліквідатором банкрута голову ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДС Україна" Шкромида В.В.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2015 (колегія суддів у складі: Доманська М.Л. - головуючий, Гарник Л.Л., Шипко В.В.) постанову господарського суду м. Києва від 27.05.2015 в частині призначення ліквідатором банкрута голови ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДС Україна" арбітражного керуючого Шкромиди В'ячеслава Вікторовича скасовано та прийняти в цій частині нове рішення: „Призначити ліквідатором банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДС Україна" Швачку Сергія Васильовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 08.02.2013 НОМЕР_1)".

В решті постанову господарського суду м. Києва від 27.05.2015 залишено без змін.

В касаційній скарзі Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві просить скасувати вказані вище постанову суду першої інстанції від 27.05.2015 та постанову суду апеляційної інстанції від 13.07.2015 скасувати і припинити провадження у справі. В обґрунтування посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме, ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України та ст. 60 ГК України, ст.ст. 1, 9, 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку оскаржувані судові рішення на підставі встановлених фактичних обставин справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Згідно ст.4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Неплатоспроможність - це неспроможність суб'єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

Відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" під ліквідацією розуміється припинення суб'єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення в порядку цього Закону вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

Згідно з ч. 2 ст. 95 Закону за результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна. Обов'язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності у нього статусу арбітражного керуючого. Вирішення питання щодо визнання боржника банкрутом здійснюється в судовому засіданні, що проводиться не пізніше чотирнадцяти днів після порушення провадження у справі в загальному порядку, визначеному цим Законом.

Тому, при винесені постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, суд в обов'язковому порядку повинен з'ясувати актив і пасив боржника.

Однак, в порушення вимог Закону, судом першої інстанції фінансово-майновий стан боржника - ТОВ "ТДС Україна" належним чином не досліджувався, не було перевірено чи мало підприємство боржника, станом на день прийняття рішення його засновником про ліквідацію, недостатньо грошових коштів та іншого ліквідаційного майна для здійснення розрахунків з кредиторами.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 11.03.2014 загальними зборами учасників ТОВ "ТДС Україна" було прийнято рішення про ліквідацію юридичної особи та призначено головою ліквідаційної комісії товариства Шкромиду В'ячеслава Вікторовича. Вказане рішення оформлене протоколом загальних зборів учасників ТОВ "ТДС Україна" від 11.03.2014 № 17/13.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій не з'ясовано, чи звертаючись до суду із заявою про порушення справи про банкрутство ТОВ "ТДС Україна" ліквідатором боржника надано докази письмового повідомлення державного реєстратора про прийняття саме 11.03.2014 загальними зборами учасників боржника рішення про його припинення та відповідний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до ч.2 ст.105 ЦК України після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи публікується у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації.

У матеріалах справи міститься ксерокопія сторінки Бюлетеня державної реєстрації №277 (7) за 2014 рік, із якого неможливо встановити дату опублікування оголошення про прийнятті рішення щодо ліквідації ТОВ "ТДС Україна" за рішенням засновника.

Частиною 4 ст. 111 ЦК України встановлено, що ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств, господарських товариств, а також майна, що підтверджує її корпоративні права в інших юридичних особах, виявляє та вживає заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб.

У випадках, установлених законом, ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує проведення незалежної оцінки майна юридичної особи, що

Відповідно до ч.8 ст.111 ЦК України ліквідаційна комісія після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, який містить відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується перелік пред'явлених кредиторами вимог, а також про результати їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідаційною комісією ТОВ "ТДС Україна" був складений проміжний ліквідаційний баланс станом на 30.06.2014, який був затверджений протоколом Загальних зборів учасників Товариства від 30.06.2014 №18/14, з якого вбачається, що розмір кредиторської заборгованості боржника становить 1 796 888,08 грн., а розмір активів боржника, який складає залишок грошових коштів на рахунку Товариства, становить 4 641,00 грн.

Однак, судами попередніх інстанцій не було перевірено дотримання вимог ч. 4 ст. 111 ЦК України та положень Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994 № 69, оскільки відповідно до вищевказаних норм інвентаризація передує складанню ліквідаційного балансу і саме за її результатами встановлюється актив та пасив боржника.

Водночас, Аудиторський висновок про достовірність проміжного ліквідаційного балансу ТОВ "ТДС Україна" складений станом на 30.06.2014, на який посилаються суди, проведений вибірковим порядком, тобто договори та інша документація, що характеризує фінансово-господарську діяльність, первинні документи підлягали перевірці вибірковим порядком. При цьому, у висновку зазначено, що актів звіряння дебіторської та кредиторської заборгованості боржника за підсумками інвентаризації станом на 01.01.2014 аудитор не отримав.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 36 ГПК України, письмові докази подаються суду в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, до заяви про порушення справи про банкрутство додані копії документів, що підтверджують дотримання ліквідаційною комісією всіх вимог ЦК України, щодо проведення дій, які передують зверненню до суду із заявою про порушення справи про банкрутство на підставі ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Вищезазначені документи, не можуть бути надані суду після порушення справи, оскільки на відміну від позовного провадження, порушення справи про банкрутство тягне за собою ряд правових наслідків.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, в порушення вищевказаних вимог Закону, приймаючи заяву ТОВ "ТДС Україна" про порушення справи про банкрутство, суд в ухвалі від 23.03.2015, зобов"язав боржника надати оригінали доданих до заяви документів (для огляду), але в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржником виконана вимога ухвали суду і оригінали документів надавались до суду та відсутні будь-які докази того, що такі оригінали документів були досліджені господарським судом м. Києва у судовому засіданні.

Водночас, за клопотанням ліквідатора боржника від 15.04.2015 до матеріалів справи долучені копії фінансового звіту боржника за грудень 2014 та березень 2015, які подавались до управління статистики, та копія податкової декларації на прибуток підприємства за 2014 рік. Однак, суди попередніх інстанцій вказаним документам належної оцінки не надали, не перевірили відповідність показників фінансових результатів, зазначених у вказаних документах, які подавалися вже після прийняття засновником рішення про ліквідацію товариства, показникам проміжного ліквідаційного балансу, складеного станом на 30.06.2014.

Тобто, судами попередніх інстанцій належним чином не було перевірено дотримання заявником всіх передбачених законом дії, що передують зверненню до суду із заявою про визнання боржника банкрутом на підставі ст.95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також не проведено аналізу активів та пасивів боржника та належним чином не з'ясувано питання про недостатність вартості майна боржника для задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч.2 ст.111-7 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувані судові рішення прийняті без повного та всебічного дослідження всіх суттєвих обставин справи, у зв'язку з чим вони підлягають скасуванню, а справа направленню на розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду слід врахувати вище викладене, більш повно та всебічно перевірити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону постановити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2015 та постанову господарського суду м. Києва від 27.05.2015 по справі № 910/6197/15-г скасувати.

Справу № 910/6197/15-г направити на новий розгляд до господарського суду м.Києва.

Головуючий Ткаченко Н.Г.

Судді Катеринчук Л.Й.

Куровський С.В.