ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2015 Справа №917/1994/15

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" , вул. Комарова, 2а, м. Полтава, 36008

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 36002

про стягнення суми основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: Міняйло Г.Ю. довіреність №29-14/17 від 05.01.2015

від відповідача: ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Октябрським РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області 07.08.2013

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення і повідомлено дату складення повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про стягнення з відповідача 41570,58 грн заборгованості по договору № 2196 від 01.05.2009 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води, з яких: 18169,75 грн - сума основного боргу, 18169,75 грн пені, 515,05 грн- 3% річних, 4716,03 грн інфляційних.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та наполягав на його задоволенні, в обґрунтування позовних вимог посилався на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань в частині оплати за спожиту теплову енергію.

08.10.2015 позивач подав клопотання про припинення провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 18169,75 грн у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав та заявив клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

01.05.2009 Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" та Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 уклали договір № 2196 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води.

ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" здійснює забезпечення тепловою енергією у вигляді гарячої води для забезпечення опалення нежитлових приміщень магазинів відповідача.

Відповідно п. 14 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 20.10.2011 визначено, що розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться відповідно до тарифів встановлених уповноваженим органом та діючих на період постачання теплової енергії, на підставі виконаних розрахунків відповідно до теплових навантажень.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» та згідно з абз. 7 ст. 16 Закону України «Про теплопостачання» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг встановлює тарифи на теплову енергію суб'єктам природних монополій та суб'єктам господарювання на суміжних ринках у сфері теплопостачання.

Тариф на теплову енергію, що виробляється та постачається підприємством «Полтаватеплоенерго» встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Вказаною комісією тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів встановлені в такому розмірі: 1013,65 грн/Гкал (без ПДВ) з 01.06. 2014 на підставі постанови № 524 від 16.05.2014; 1202,90 грн/Гкал (без ПДВ) з 01.12.2014 на підставі постанови № 653 від28.11.2014; 1691,29 грн/Гкал (без ПДВ) з 01.03.2015 на підставі постанови № 283 від 27.02.2015; 1465,58 грн/Гкал (без ПДВ) з 01.04.2015 на підставі постанови № 1120 від 31.03.2015.

Відповідно до п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 (надалі Правила) розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі.

Відповідно до п. 13 договору обсяг теплової енергії, який постачається Споживачу в розрахунковому періоді, визначається Теплопостачальною організацією розрахунковим способом відповідно до теплового навантаження об'єктів (згідно СНиП 2.04.05-91 «Отопление, вентиляція и кондиционирование») з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря, визначеного згідно ДСТУ-Н Б В.1.1-27:2010 «Будівельна кліматологія» та наведений в п. 3 Додатку «Розрахунок обсягу теплової енергії», в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2014 до договору № 2519 від 16.10.2006, який є невід'ємною частиною договору.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 15 договору споживач зобов'язується сплачувати вартість теплової енергії у визначені строки з кінцевим розрахунком до 15 числа місяця наступного за розрахунковим.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" сфера теплопостачання - сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам.

Відносини між суб'єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону теплопостачальні організації зобов'язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів.

Відповідно до ст. 19 Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з умовами договору позивач взяв на себе зобов'язання постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на опалення вказаного вище приміщення відповідача.

В свою чергу споживач зобов'язувався проводити оплату вартості спожитої теплової енергії у визначеному порядку та строки.

Отже, в силу умов укладеного договору та в силу актів цивільного законодавства, що регулюють правовідносини у сфері теплопостачання у відповідача щомісячно виникає обов'язок щодо оплати фактично спожитої теплової енергії.

Як вбачається з розрахунку позивача за період з 01.10.2014 по 17.07.2015 за відпущену теплову енергію нараховано відповідачу до сплати 101148,97 грн.

Проте, в порушення взятих відповідачем зобов'язань, відповідачем частково проведена оплата на суму 82979,22 грн, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 18169,75 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію на момент подання позову становила 18169,75 грн.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться (ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

08.10.2015 позивач подав клопотання про припинення провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 18169,75 грн у зв'язку з відсутністю предмету спору.

За таких обставин сплата суми основного боргу в розмірі 18169,75 грн, стягнення якої є предметом позову, яка була здійснена відповідачем після подання позову, є підставою для припинення провадження у справі в цій частині позовних вимог, відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Також, відповідач просить суд стягнути з відповідача 18169,75 грн пені.

Відповідно до ст. 229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно зі ст. 230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону України № 686 - ХІV від 20.05.1999 р. "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100% загальної суми боргу.

На підставі ст. 230 ГК України та п. 31 договору відповідачу нарахована пеня в розмірі 1% за кожний день прострочки платежу, але не більше 100% боргу згідно з Законом України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги" в розмірі 18169,75грн за період з 15.11.2014 по 29.07.2015.

Згідно зі ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи, що відповідач сплатив суму основного боргу в добровільному порядку; саме прострочення незначне (виникло за листопад 2014 року - липень 2015 року); порушення зобов'язання не завдало негативних наслідків для позивача суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої пені на 90% - до 1816,97 грн.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

За розрахунком, здійсненим позивачем та перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 3% річних в сумі 515,05 грн за період з 15.11.2014 по 29.07.2015 та 4716,03 грн інфляційних за період грудень 2014 - червень 2015.

Судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються йому за рахунок відповідача з урахуванням ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32-33, 43-44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Припинити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 18169,75 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 36002, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (вул. Комарова, 2а, м. Полтава, 36008, р/р 0972 в філії Полтавського обласного управління АТ "Ощадбанк", МФО 331467, ) 1816,97 грн пені, 515,05 грн - 3% річних, 4716,03 грн інфляційних, 1827,00 грн судового збору.

Відмовити в позові в частині стягнення пені в сумі 16352,78 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.10.2015

Суддя Д.М. Сірош