ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2015 р.Справа № 922/4953/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО", м. Київ
до Публічне АТ "Харківська муніципальна страхова компанія", м. Харків
про стягнення коштів
за участю сторін:

позивача - не з*явся

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО", м. Київ (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія", м. Харків про стягнення страхового відшкодування в розмірі 3322,00 грн., також позивачем заявлено до стягнення судовий збір у розмірі 1 827 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилаючись на те, що ПАТ "Страхова компанія "ВУСО", м. Київ на виконання вимог статті 27 Закону України Про страхування та статті 993 Цивільного кодексу України, здійснила виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 в розмірі 10 901,00грн. та набула права вимоги на підставі вищезазначених правових норм до особи, відповідальної за завдані збитки - ОСОБА_2, як до особи, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, як власника транспортного засобу "TATA LPT 613/58", державний, номерний знак НОМЕР_1 за договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/5081684 в ПАТ "Харківська муніципальна страхова компанія".

ПАТ "Харківська муніципальна страхова компанія" сплатило частково суму страхового відшкодування в розмірі 6579,00 грн. та на даний час має недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 3322,00 грн., що й стало причиною звернення позивача до суду з цим позовом.

Відповідач в судове засідання не з*явився, заперечень щодо відсутності боргу не надав.

За приписами статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином. Як убачається з матеріалів справи, ухвали господарського суду Харківської області від 02.09.15 про порушення провадження у справі та від 22.09.2015 року, 13.10.2015 року про відкладення розгляду справи скеровувались ПАТ"Харківська муніципальна страхова компанія" за адресами вказаними позивачем. При цьому, поштові відправлення скеровані судом за адресою підприємства зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Втім, представник відповідача у судові засідання не зявився . Отже, судом для забезпечення прав відповідача на участь у розгляді даної справи вжиті усі необхідні заходи для належного повідомлення сторін, розгляд справи відкладався неодноразово, втім у судові засідання відповідач не зявлявся, про причини неявки суд не повідомляв, хоча був обізнаний про розгляд справи, відтак відповідач мав можливість на реалізацію процесуальних прав визначених статтею 22 Господарського процесуального кодексу України , зокрема подати докази, письмові пояснення, в яких навести свої доводи та міркування.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

20.02.2013р. між Приватним акціонерним товариством Страховою компанією "ВУСО" (страховиком) та ОСОБА_1 (страхувальником) укладений договір страхування наземного транспорту № -12 яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов*язані з експлуатацією транспортного засобу, а саме Chevrolet Aveo (, д.н. НОМЕР НОМЕР_2, об'єм двигуна 1498,00 куб.см), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з: володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом (надалі ТЗ) та додатковим обладнанням, що встановлене на цей транспортний засіб (а.с.14-16).

Відповідно до пункту 16.1.1 страховик здійснює виплату страхового відшкодування на підставі заяви на виплату страхового відшкодування і страхового акту, який складається страховиком.

Пунктом 16.6 цього договору встановлено, що при визначенні суми страхового відшкодування у розрахунок приймаються наступні показники: у разі пошкодження застрахованого транспортного засобу - розрахункова вартість його відновлення, розмір страхового відшкодування визначається наступним чином: до вартості ремонтно-відновлювальних робіт додається вартість необхідних для ремонту матеріалів та вартість складових, що підлягає заміні під час ремонту, вираховується франшиза, всі несплачені страхувальником суми страхових платежів (такі платежі надалі вважаються сплаченими), суми, отримані від інших страховиків за аналогічними договорами страхування цього ТЗ, суми, отриманих від третіх осіб, відповідальних за заподіяний збиток, якщо такі суми були одержані до моменту виплати страхового відшкодування.

Відповідно до п.4 договору страховик виплачує страхове відшкодування в розмірі прямого дійсного збитку, але не більше страхової суми, встановленого для відповідного періоду страхування, з відрахуванням франшизи, якщо вона передбачена цим договором.

Умовами вказаного договору встановлена франшиза 1000 грн..

Згідно із пунктом 16.2 договору страхове відшкодування виплачується, зокрема, страховиком за дорученням страхувальника (вигодонабувача) шляхом перерахування на СТО, яка проводила ремонт пошкодженого транспортного засобу.

13.04.2013р. у м. Маріуполі по вул. Маминого-Сибиряка відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Chevrolet Aveo (, д.н. НОМЕР НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "TATA LPT 613/58", державний, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2. В результаті дорожньо - транспортної пригоди було пошкоджено застрахований у позивача автомобіль.

15.04.2013р. ОСОБА_1 подав ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.18-19).

Постановою Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 30.04.2013р. у справі №264/2954/13-п визнано ОСОБА_2 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 425 грн. (а.с.21).

14.05.2013р. Експрес-Сервіс надано розрахунок вартості відновлювального ремонту № 13/5/374/587924 , яким встановлено, що вартість відновлювальних робіт hevrolet Aveo (, д.н. НОМЕР НОМЕР_2 складає 13 994,47 грн. (а.с.27-32).

05.08.2013р. ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» складений страховий акт №3593-02, яким визнано заявлену ОСОБА_1 подію страховим випадком ( а.с.39).

На підставі заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (добровільне страхування наземного транспортного засобу (крім залізничного) позивачем здійснено виплату страхового відшкодування шляхом перерахування грошових коштів ФОП "ОСОБА_3П", яке здійснило відновлення транспортного засобу, в розмірі 10901,00грн., що підтверджується страховим актом № 3593-02 від 05.08.2013 року та платіжним дорученням № 9271 від 06.08.2013 року.

В рамках досудового врегулювання страхового випадку позивачем було замовлено та проведено розрахунок вартості відновлювального ремонту ( № 13/5/374/587924 від 14.05.2013 року) відповідно до висновків якого, остання складає суму 11660,70 грн.

11.06.2014 року відповідач частково сплатив рахунок щодо страхового відшкодування в розмірі 6579,00 грн.

У зв'язку з неповною виплатою страхового відшкодування застрахованій особі позивач -ПАТ "Страхова компанія "ВУСО" звернувся до господарського суду Харківської області із позовом до ПАТ Харківська муніципальна страхова компанія " про стягнення 3322,00 грн. страхового відшкодування в порядку регресу (а.с.3-7).

Згідно з частиною 16 статті 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування», вимоги якої кореспондуються з вимогами статті 993ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином до особи, яка здійснила виплату страхового відшкодування у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за регресними вимогами.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов.

Таким чином, у разі якщо цивільно-правову відповідальність особи перед третіми особами застраховано у певного страховика, то останній стає відповідальною особою, оскільки, внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою.

З матеріалів справи вбачається, що за договором страхування наземного транспорту від 20.02.2013р. позивач 30.10.2013р. сплатив страхувальнику 10901,00 1грн. страхового відшкодування на рахунок СТО ФОП ОСОБА_3П.у зв'язку з пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Умовами договору страхування наземного транспортного транспорту від 20.02.2013р., укладеного між ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» (страховиком) та ОСОБА_1 встановлена 1000 грн. франшизи.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як зазначалось вище, відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З аналізу наведених норм вбачається, що страхувалиник лише після виплати застрахованій ним особі страхового відшкодування, може звернутись з відповідною вимогою про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

При настанні дорожньо-транспортної пригоди, однак без виплати страхувальником застрахованій особі страхового відшкодування у стахувальника не виникає права вимоги до заподіювача шкоди, а отже до здійснення виплати відсутнє порушене його право, за захистом якого він має право звернутись.

Таким чином, до страхувальника переходить право вимоги до заподіювача шкоди, або його страховика з моменту здійсненої ним виплати, а отже з цього моменту і починається відлік строку позовної давності, у межах якого особа має право звернутись до суду.

З матеріалів справи вбачається, що до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до відповідача, а тому у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача.

Частиною 6 статті 261 ЦК України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Пунктом 4.6 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. N 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» встановлено, що за приписом частини шостої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності за регресними зобов'язаннями починається від дня виконання основного зобов'язання. Тому, зокрема, право страховика за договором страхування на подання до суду регресного позову про стягнення з винної особи коштів, виплачених страховиком як страхове відшкодування, виникає з моменту сплати такого відшкодування, а не з моменту виникнення страхового випадку.

З огляду на викладене, доводи, позивача є обґрунтованими, та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на відповідача - ПАТ "Харківська муніципальна страхова компанія"

Керуючись 1,2,33,44,75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ПАТ"Харківська муніципальна страхова компанія" ( м.Харків, вул. Плеханівська, 63, 4 поверх ) на користь ППАТ "Страхова компанія "ВУСО" ( м.Київ, вул.Казимира Малевича , 31 оф.22 р/р 00761 в ПАТ" Укрсоцбанк" МФО 300023 ) недоплачену суму страхового відшкодування 3322,00 грн. та судовий збір 1827 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_4