ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2015 р. Справа № 910/18721/15

Господарський суд Київської області, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-Лан»,

39033, Полтавська обл., Глобинський р-н, с. Весела Долина

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миргородський сироробний

комбінат»,

09000, Київська обл., Сквирський р-н, м. Сквира, вул.. Р.Люксембург, буд.14

про стягнення 248293,22 грн.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність);

відповідача - не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промінь-Лан» (далі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миргородський сироробний комбінат» (далі-відповідач) про стягнення 256082,08 грн., з яких: 230666,77 грн. основного боргу, 23295,95 грн. пені, 1196,68 грн. 3 % річних та 922,68 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобовязань за договором на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) від 01.01.2015 № 03-01/01/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2015 справу №910/18721/15, на підставі статті 17 Господарського процесуального кодексу України, передано за встановленою підсудністю до господарського суду Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.08.2015 порушено провадження у справі №910/18721/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалами суду від 25.08.2015 та від 15.09.2015 відкладено розгляд справи, на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Через канцелярію суду (вх..№ 19586/15 від 25.08.2015) позивачем подано заяву від 19.08.2015, підтриману представником у судових засіданнях, про уточнення позовних вимог, відповідно до якої заявлено до стягнення з відповідача 223666,70 грн. основного боргу, 22572,33 грн. пені, 1159,51 грн. 3 % річних та 894,68 грн. інфляційних втрат.

З огляду на зміст цієї заяви, зміст позовної заяви та обставини справи, з урахуванням підпункту 3.11. пункту 3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», судом розцінено вказану заяву як зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до частин 4, 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, зменшення розміру позовних вимог прийнято господарським судом.

У зв'язку з прийняттям зменшення розміру позовних вимог господарським судом, у справі має місце нова ціна позову, відповідно до розміру якої буде вирішуватися спір 248293,22 грн., з яких: 223666,70 грн. основного боргу, 22572,33 грн. пені, 1159,51 грн. 3 % річних та 894,68 грн. інфляційних втрат.

Підстави для припинення провадження у справі у частині зменшення позовних вимог у господарського суду відсутні, з урахуванням абзацу 2 пункту 7. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення".

Відповідач не забезпечив участі представника у судових засіданнях 25.08.2015, 15.09.2015, 29.09.2015, про причини його неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про місце і час судових засідань, про що свідчить відбиток штампу канцелярії апарату суду на звороті у нижньому лівому куті ухвал суду від 07.08.2015, від 25.08.2015, від 15.09.2015 про направлення їх копій на адресу відповідача та наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Вимоги ухвал суду від 07.08.2015, від 25.08.2015, від 15.09.2015 відповідач не виконав, витребувані документи та відзив на позов суду не надав.

На підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справу розглянуто за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 29.09.2015 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладено договір на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) від 01.01.2015 № 03-01/01/15 (далі-Договір), відповідно до умов пунктів 1.1, 1.4 якого, продавець зобовязується в порядку та на умовах, визначених договором передати у власність покупцеві сільськогосподарську продукцію власного виробництва, а покупець зобовязується прийняти та оплатити такий товар. Перехід права власності на товар здійснюється після повного та фактичного закінчення процедури приймання закінчення процедури приймання товару, підписання всіх необхідних документів та наявності відмітки покупця про прийом товару на товарно-транспортній накладній.

На виконання умов Договору, позивачем поставлено, згідно з спеціалізованими товарними накладними на перевезення молочної сировини, копії який містяться в матеріалах справи, товар на суму 234424,13 грн.

Докази наявності претензій відповідача щодо якості чи кількості переданого позивачем товару у матеріалах справи відсутні.

Пунктом 2.1 Договору погоджено, що покупець оплачує товар за договірними цінами, що визначаються у протоколі погодження ціни, який є невідємною частиною Договору.

На виконання умов пункту 2.1 Договору між сторонами у справі підписані додатки до Договору, а саме: «Протокол на погодження вільних відпускних цін на закупівлю молока згідно з ДСТУ 3662-97», якими погоджено вільні оптові та відпускні ціни.

Проте, дослідивши наданий до матеріалів справи Договір від 01.01.2015 № 03-01/01/15 судом встановлено, що між сторонами не погоджено умови щодо строку оплати отриманого відповідачем товару.

У наданих до матеріалів справи спеціалізованих товарних накладних на перевезення молочної сировини, строк оплати товару сторонами також не встановлений. Позивач не звертався до відповідача з письмовою вимогою про оплату поставленого товару.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо інше не передбачено договором або законом.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення відносин, є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Згідно з вимогами статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З наявних у матеріалах справи письмових доказів, з огляду на те, що вони підписані уповноваженими на те особами, вбачається наявність у відповідача грошового зобов'язання перед позивачем, строк виконання якого настав і яке відповідачем не виконане.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Проте, в порушення умов Договору, вартість товару сплачена відповідачем лише частково у сумі 10757,36 грн., про що свідчать надані до матеріалів справи банківські виписки від 26.05.2015 та від 28.05.2015. Вартість товару у сумі 223666,77 грн. залишена відповідачем не сплаченою.

Відповідачем відзив на позовну заяву не подано, доводи позивача не заперечені, участі представника у судових засіданнях не забезпечено, письмових пояснень чи доказів повної оплати отриманого товару не надано, матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем грошових зобовязань за Договором з оплати вартості товару, що отриманий від позивача.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості відповідача перед позивачем, відтак, позовна вимога про стягнення 223666,77 грн. основного боргу підлягає задоволенню у повному обсязі.

Позивач, на підставі пункту 4.2 Договору, заявляє до стягнення з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення, яка за розрахунком позивача складає 22572,33 грн.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобовязання. Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

З метою всебічного, повного і об'єктивного розгляду обставин справи, суд здійснив перерахунок розміру пені та з'ясував, що наданий позивачем розрахунок є арифметично вірним та відповідає обставинам справи, а тому, позовна вимога про стягнення 22572,33 грн. пені підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у звязку з простроченням відповідачем виконання грошового зобовязання, позивач на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, заявляє до стягнення 3% річних у розмірі 1159,51 грн. та інфляційні втрати у розмірі 894,68 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З метою всебічного, повного і обєктивного розгляду обставин справи, суд здійснив перерахунок розмірів 3 % річних та інфляційних втрат і зясував, що надані позивачем розрахунки є арифметично вірними і відповідають обставинам справи, а тому, позовні вимоги про стягнення 1159,51 грн. 3 % річних та 894,68 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до заяви позивача, на підставі частини 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України, статті 7 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 155,78 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог, що прийнято судом.

Відшкодування решти судового збору, відповідно до частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Миргородський сироробний комбінат» (09000, Київська область, Сквирський район, м. Сквира, вул. Р. Люксембург, 14, ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-Лан» (39033, с. Весела Долина, Глобинський район, Полтавська область, ідентифікаційний ) 223666 (двісті двадцять три тисячі шістсот шістдесят шість) грн. 77 коп. основного боргу, 22572 (двадцять дві тисячі пятсот сімдесят дві) грн. 33 коп. пені, 1159 (одна тисяча сто пятдесят девять) грн. 51 коп. 3 % річних, 894 (вісімсот девяносто чотири) грн. 68 коп. інфляційних втрат та 4965 (чотири тисячі девятсот шістдесят пять) грн. 86 коп. судового збору.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Промінь-Лан» (39033, с. Весела Долина, Глобинський район, Полтавська область, ідентифікаційний ) з Державного бюджету України 155 (сто пятдесят пять) грн. 78 коп. судового збору, сплаченого за платіжним дорученням від 13.07.2015 № 5440.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 12.10.2015.

Суддя С.О. Саванчук