ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 р. Справа № 923/1365/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пригузи П.Д. при секретарі Рубанику О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1; адреса для отримання кореспонденції: 75781, вул. Азовська, 42, с. Генічеська гірка, Генічеського району Херсонської області,

до Щасливцівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, ідентифікаційний код 26186462, вул. Леніна, 26, с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області,

про визнання протиправним рішення Щасливцевської сільської ради, визнання договору укладеним,

за участю представників сторін:

від позивача не прибув;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність від 15.01.2015 р.

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, далі позивач, звернувся до Щасливцівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, далі відповідач, з позовною заявою про визнання протиправним та скасування п. 1 рішення Щасливцевської сільської ради № 1240 від 06.07.2015 року про відмову ФОП ОСОБА_1 в продовженні договору оренди землі, а саме земельної ділянки, загальною площею 0,0300 га, яка розташована за адресою с. Генічеська Гірка, вул. Азовська, 30-б, від 18 грудня 2009 року, зареєстрованого 25 серпня 2010 року, а також про визнання договору оренди землі, а саме земельної ділянки загальною площею 0,0300 га, яка розташована за адресою с. Генічеська Гірка, вул. Азовська, 30-б, укладеним на той самий строк на тих самих умовах.

Позовні вимоги мотивуються тим, що оспореним рішенням місцева рада як орендодавець землі комунальної власності, відмовила у продовженні договору оренди землі без пояснення мотивів, у звязку з необхідністю ніби-то впорядкування території, на якій розташована земельна ділянка, для інших містобудівних потреб. Позивач стверджує, що він своєчасно звернувся до місцевої ради із листом повідомленням про намір продовження дії договору (листи-повідомлення від 05.05.2015, від 10.06.2015 та від 03.07.2015 року), вважає, що рада зобовязана була розглянути його заяву та прийняти рішення про поновлення договору оренди.

Позивач стверджує, що рішення відповідача є немотивованим та безпідставним, оскільки територія, на якій розміщена орендована позивачем земельна ділянка вже є сформованою та впорядкованою для потреб організації відпочинку громадян та розваг.

Негативне рішення ради про відмову від продовження договору позивач повязує з наданням радою переваг у веденні аналогічних видів діяльності Комунальним підприємством «Макс-Інвест», яке на суміжних земельних ділянках здійснює такі ж самі види діяльності у сфері організації відпочинку та розваг. З цих підстав вважає, що відповідачем було порушене переважне право позивача на оренду земельної ділянки, оскільки фактично спірна земельна ділянка передана в оренду КП «Макс-Інвест». Вважає, що відповідачем порушене переважне право позивача як право «законного сподівання мирно володіти своїм майном», посилаючись на ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідач позовних вимог не визнає, вказуючи, що між сторонами було укладено договір оренди землі від 18.12.2009 на земельну ділянку по вул. Азовська, 30-б в с. Генічеська Гірка, Генічеського району Херсонської області, площею 0,0300 га, для розміщення надувних батутів. Цей договір було укладено на 5 років, та відповідно до його умов строк його дії завершився 25.08.2015. Відповідач дійсно отримав від позивача заяви про намір скористатися правом на укладання договору на новий строк, але відповідно до рішення Щасливцевської сільської ради № 1240 від 06.07.2015 року «Про відмову в продовженні дії договору оренди земельної ділянки по вул. Азовська, 30-б, в с. Генічеська Гірка» позивачеві відмовлено у продовженні договору оренди, а земельна ділянка, що ним орендувалася, в подальшому не передавалася іншим особам в оренду. Вважає, що твердження позивача про намір місцевої ради передати земельну ділянку іншій особі є необґрунтованим припущенням позивача, просить у позові відмовити.

Відкладаючи розгляд справи суд ухвалою від 08.09.2015 року витребував від позивача та відповідача докази передачі спірної земельної ділянки в користування третіх осіб, зокрема КП "Макс-Інвест" або докази того, що спірна земельна ділянка в користування третіх осіб не передавалася.

Розгляд справи відкладався за клопотанням позивача, в судовому засіданні 24.09.2015 оголошувалася перерва за клопотанням представника позивача з метою надання ним додаткових доказів, однак в судове засідання 06.10.2015 року представник позивача не зявився, додаткових доказів не надав.

Справу розглянуто за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для прийняття рішення у справі.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Щасливцевською сільською радою та Позивачем було укладено Договір оренди землі від 18.12.2009 p., який зареєстровано у Генічеському реєстраційному відділі Херсонської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", (про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.08.2010 р. № 4 АА 72000023), на земельну ділянку по вул. Азовська, 30-б, в с. Генічеська Гірка, Генічеського району Херсонської області, площею 0,0300 га., для розміщення надувних батутів. Цей договір було укладено на 5 років, та відповідно до його умов строк його дії завершився 25.08.2015 р.

Отже, між сторонами існували правовідносини оренди землі комунальної власності. Предметом спору є умови і порядок припинення договору або поновлення його дії на новий строк та використання переважного права на поновлення договору.

Вказані правовідносини регулюються приписами ст. 33 Закону України "Про оренду землі", земельним та цивільним законодавством України.

Відповідно до наданого відповідачем ОСОБА_3 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 18.09.2015 року (а.с. 48) вбачається, що на підставі договору оренди землі від 18.09.2009, було зареєстроване право оренди, орендар ОСОБА_1, орендодавець Щасливцевська сільська рада, вказане право оренди припинено. Станом на 18.09.2015 року право оренди за іншою особою не зареєстроване.

Згідно вказаної норми ст. 33 Закону України "Про оренду землі" орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Дослідивши умови договору оренди між сторонами, суд зазначає, що згідно його пункту 8 договір укладався на 5 (пять) років. Цим пунктом договору, так само як і законом, передбачено переважне право орендаря на поновлення договору на новий строк за умови письмового повідомлення орендодавця за тридцять днів до закінчення строку дії договору.

Строк дії договору сторонами відліковується від 25.08.2010 року - від дати державної реєстрації договору.

Як вбачається з листів - повідомлень від 05.05.2015 та від 10.06.2015 (а.с. 23 зворотній бік та а.с. 24) позивач звертався до відповідача як орендодавця із заявою про намір продовження дії договору. При цьому, як видно із змісту заяв, додаткову угоду до цих листів заявник не надавав, зобовязувався надати її відповідно до вимог діючого законодавства.

За твердженнями позивача у позовній заяві та представника позивача в судовому засіданні лист - повідомлення із текстом додаткової угоди було надіслано відповідачеві 03.07.2015 року. Втім цих матеріалів (доказів) до справи не додано.

Рішенням Щасливцевської сільської ради № 1240 від 06.07.2015 року «Про відмову в продовженні дії договору оренди земельної ділянки по вул. Азовська, 30-б, в с. Генічеська Гірка» позивачеві відмовлено у продовженні спірного договору оренди землі від 18.12.2009 року. Про прийняте рішення позивача було повідомлено листом-повідомленням від 10.07.2015 року (а.с. 24, зворотній бік).

Як встановлено судом, земельна ділянка по вул. Азовська, 30-б, в с. Генічеська Гірка Генічеського району Херсонської області зареєстрована в Державному земельному кадастрі за № 622186500:22:010:0017, форма власності - комунальна (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а.с. 47).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 18.09.2015 року (а.с. 48), право оренди орендаря ОСОБА_1 на земельну ділянку по вул. Азовська, 30-б, в с. Генічеська Гірка Генічеського району Херсонської області припинено, а станом на 18.09.2015 Щасливцевська сільська рада як представник територіальної громади-власника, вказану земельну ділянку в оренду не передавала.

За таких обставин, орендодавець як власник землі у встановлений законом строк розглянув звернення (листи-повідомлення) орендаря, вирішив подальшу долю земельної ділянки, що знаходилася в оренді у позивача та відмовила у поновлення договору, прийнявши відповідне рішення на пленарному засіданні ради відповідно до способу та компетенції, визначеної законом.

Отже, судом встановлено, що на час розгляду справи в господарському суді власник земельної ділянки по вул. Азовська, 30-б, в с. Генічеська Гірка Генічеського району Херсонської області не передавав її в оренду, а тому твердження позивача про порушення його переважного права на оренду землі не ґрунтуються на фактах.

За таких обставин відповідно до ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Таке ж саме положення передбачено п. 37 договору оренди, згідно якого дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Таким чином, спірний договір оренди вважається припиненим.

Твердження позивача, що відповідач, прийнявши рішення № 1240 від 06.07.2015 року «Про відмову в продовженні дії договору оренди земельної ділянки по вул. Азовська, 30-б, в с. Генічеська Гірка», фактично передав в користування земельною ділянкою Комунальному підприємству «Макс-Інвест», не приймається судом до уваги, оскільки для вирішення спору про переважне право суд має керуватися фактами, що мають юридичне значення, якими можуть бути, зокрема, рішення ради про передачу спірної земельної ділянки іншій особі-орендарю, дані державної реєстрації прав тощо, а не припущення про наміри власника-орендодавця.

Таких доказів позивач не надав.

За наведених обставин та правових підстав, суд вважає, що позивач як орендар земельної ділянки комунальної власності, після закінчення дії договору оренди землі не мав іншого права землекористування, з яким закон повязує обовязковість продовження договору оренди землі. Тому суд вважає, що законних підстав очікувати поновлення договору оренди землі позивач не мав, отже, посилання позивача на ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не має правової основи, не ґрунтується на його праві, визначеному законом.

Оцінюючи твердження позивача щодо безпідставної відмови радою в поновлення договору оренди землі з мотивів необхідності ніби-то впорядкування території, на якій розташована земельна ділянка, для інших містобудівних потреб, суд зазначає наступне.

На час прийняття відповідачем рішення про відмову в продовженні дії договору оренди земельної ділянки у нього була заява від орендаря, в якій зазначено волевиявлення продовжити орендні відносини.

Суд, перевіряючи, чи рішення ради про відмову від продовження орендних відносин прийняте власником на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не виявив порушень.

В той же час, суд зауважує, що питання наданням радою переваг у веденні аналогічних видів діяльності Комунальним підприємством «Макс-Інвест», яке на суміжних земельних ділянках здійснює такі ж самі види діяльності у сфері організації відпочинку та розваг через прийняття рішення № 1240 від 06.07.2015 року не можуть бути предметом розгляду у цій справі з наступних підстав.

Питання, пов'язані з захистом від недобросовісної економічної конкуренції, регулюються Законами України "Про захист від недобросовісної конкуренції", "Про захист економічної конкуренції", "Про Антимонопольний комітет України", Паризькою конвенцією про охорону промислової власності від 20 березня 1883 року, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, іншими актами законодавства, виданими на підставі законів чи постанов Верховної ОСОБА_2 України. Відповідно до основних норм вказаного законодавства суб'єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов'язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію. Державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб'єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

Господарський суд також у цій справі не може оцінювати припис відповідача у рішенні № 1240 від 06.07.2015 року щодо необхідності впорядкування території, на якій розташована земельна ділянка, для інших містобудівних потреб, оскільки питання регулювання земельних відносин на території відповідної ради відноситься до її виключної компетенції.

Згідно із закріпленими Конституцією України основами правового порядку в Україні державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України (ст. 6 Конституції України).

Згідно з Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення питання про надання в оренду земельних ділянок права комунальної власності, так само і продовження договорів оренди, віднесено до дискреційних повноважень місцевої ради. Міська рада в межах визначених Законом визначається з цього питання на вільний власний розсуд, який має пов'язуватися виключно з доцільністю, економністю, ефективністю володіння, користування і розпорядження на свій розсуд комунальним майном та землею в інтересах місцевої громади - жителів міста, селища, села.

Суд зауважує, що межі власного розсуду місцевої ради (дискреції), зокрема питання доцільності і розумності прийнятого місцевою радою рішення щодо визначення (впорядкування) мети подальшого використання певної земельної ділянки, не можуть оцінюватися господарським судом.

Господарський суд також не наділений повноваженнями втручатися у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління чи місцевого самоврядування, а в гарантуванні дотримання вимог права. Єдиним критерієм здійснення правосуддя є право.

Таким чином, позовна вимога щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 1240 від 06.07.2015 року задоволенню не підлягає, оскільки зазначене рішення прийняте у межах дискреційних повноважень ради.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не довів належними і допустимими доказами, що відповідачем порушене його переважне право на оренду спірної земельної ділянки.

Позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відмовляючи у позові, суд зазначає, що не надані позивачем докази надсилання ним до відповідача листа - повідомлення від 03.07.2015 із текстом додаткової угоди, не вплинули би на вирішення судом позовної заяви про відмову у позові, оскільки вказані докази підтвердили би, що позивач втретє в установленому порядку звертався до позивача з наміром продовжити відносини оренди за спірним договором. Питання ж продовження договору залежить не від кількості звернень орендаря до орендодавця з проханням поновити договір, а лише від волевиявлення орендодавця, яке виражене в оскарженому рішенні ради.

Задовольняючи позов суд покладає судові витрати на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

в и р і ш и в:

У позові відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 12.10.2015 р.

Суддя П.Д. Пригуза