ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 р. Справа № 909/881/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводі С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача: Дочірнього підприємства "Городенківська птахофабрика" ПАТ "Авангард", вул. Винниченка, 164, м. Городенка, Івано-Франківська область, 78100,

про стягнення заборгованості в сумі 31 250 грн. 00 коп.

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 - представник, (довіреність зареєстровано в реєстрі за № 614 від 01.07.2014 року; паспорт серія НОМЕР_1 від 09.09.1997 року)

від відповідача: Різнічук Олег Іванович - представник, (довіреність № 1 від 11.09.2015 року)

встановив: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Дочірнього підприємства "Городенківська птахофабрика" Публічного акціонерного товариства "Авангард" про стягнення заборгованості в сумі 31 250 грн. 00 коп.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг від 03.01.12, зокрема щодо проведення оплати за надані послуги.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві та просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та його доповненні (вх.№16063/15 від 20.10.15) та просив суд в позові відмовити. Свої заперечення обгрунтовує безпідставністю заявленого позову, мотивуючи тим, що господарським судом Івано-Франківської області у справі №909/718/14 досліджувався факт заборгованості між сторонами по спірному договору, зокрема стягнення заборгованості в сумі 148 735 грн.20 грн.станом на 06.08.2014р., подані ж позивачем накладні, в обгрунтування боргу у даній справі, датовані груднем 2013р та січнем -лютим 2014р.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази у відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив наступне.

03.01.2012 року між Приватним підприємцем ОСОБА_1 (позивачем по справі) та Дочірнім підприємством "Городенківська птахофабрика" ПАТ "Авангард" (відповідачем по справі) укладено Договір, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов"язався передати відповідачу транспортний засіб автомобіль ГАЗ 53 3307 ТС 20 державний номер НОМЕР_2, а відповідач в свою чергу відповідно до п. 2.1. Договору зобов'язався розрахуватися за виконану роботу в сумі 6000,00 грн. (шість тисяч гривень) за місяць.

01.03.2012 р. між Дочірнім підприємством "Городенківська птахофабрика" ПАТ "Авангард" та Приватним підприємцем ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до договору виконання робіт від 03.01.2012 р. Додатковою угодою внесено зміни в п. 2.1. Договору, а саме, відповідач зобов'язується розрахуватися з позивачем за виконану роботу в сумі 13 000,00 грн. (тринадцять тисяч гривень) за місяць.

Термін дії договору - один рік з моменту його підписання (03.01.2012 року).

За змістом ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір. Аналогічні приписи закріплено і в ст.174 Господарського кодексу України: господарський договір є підставою виникнення господарських зобов"язань.

Згідно ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу України зобов"язання виникають з підстав, передбачених ст.11 цього кодексу, зокрема, із договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Наведені правові норми кореспондуються зі статтею 193 Господарського кодексу України: суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 ГПК України).

Статтею 34 ГПК України обумовлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Аналіз вищенаведених норм закону свідчить про те, що суду необхідно надати правову оцінку всім умовам договору в сукупності та встановити, окрім іншого, чи виконаний договір його сторонами належним чином, наслідком чого є наявність або відсутність підстав для задоволення позову.

В обґрунтування позовних вимог позивачем не надано суду належних доказів, які б свідчили про наявність боргу , що утворився внаслідок невиконання відповідачем договору від 03.01.2012р..

З поданого акту-звірки взаєморозрахунків за період з 01.04.2012р. по 29.04.2015р. ніяким чином не вбачається облікування заборгованості за накладними , на які позивач посилається, як на доказ виникнення заборгованості, та не здійснення оплати відповідачем за надані послуги. Одночасно, подані позивачем в обгрунтування позову накладні не містять посилання на договір від 03.01.2012р.

Окрім того слід зазначити, що з поданого відповідачем копії рішення господарського суду від 08.09.2014 року по справі №909/718/14 вбачається, що судом досліджувався факт заборгованості між сторонами по спірному договору, зокрема стягнення заборгованості в сумі 148 735 грн.20 грн.станом на 06.08.2014р., подані ж позивачем накладні, в обгрунтування боргу у даній справі, датовані груднем 2013р та січнем -лютим 2014р.

В контексті наведеного суд констатує, що позивачем не доведено суду наявність заборгованості відповідача, що винекла при виконанні сторонами довору від 03.01.2012р.

За наведених обставин , в позові слід відмовити.

Судові витрати у справі залишити за позивачем.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 173, 174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 509, 525, 526, 610, 612, 626, 628 Цивільного кодексу України, ст.32, 33, 33, 43, 49, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

в позові Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Городенківська птахофабрика" Публічного акціонерного товариства "Авангард" про стягнення заборгованості в сумі 31 250 грн. 00 коп.- відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.10.15

Суддя Фанда О. М.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ ОСОБА_4 22.10.15