донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

12.10.2015 справа №10/142

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів при помічнику суддіОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: від держвиконавця:не прибув не прибув не прибув
розглянувши апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ
на ухвалу господарського суду Луганської області
від03 серпня 2015 р.
по справі№ 10/142 (суддя С.В. Смола)
за позовом до про за скаргою на дії Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, м.Київ Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз, м.Сєвєродонецьк Луганської області стягнення 192594570 грн 43 коп. Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз, м.Сєвєродонецьк Луганської області Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Луганськгаз, м.Сєвєродонецьк Луганської області звернулось до господарського суду Луганської області зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просив (із врахуванням заяви щодо зміни заявлених вимог скарги від 15.07.2015р.) визнати незаконними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 15.06.2015 ВП №33280183 та постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 15.06.2015 ВП №33280183; визнати недійсними зазначені постанови від 15.06.2015 ВП №33280183, зобовязати державного виконавця зняти арешт з коштів відповідача.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 03.08.2015р. по справі №10/142:

- скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз №01-02-54/1170 від 09.07.2015 на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено частково;

- визнано недійсною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 від 15.06.2015 ВП №33280183 про стягнення з боржника виконавчого збору;

- визнано недійсною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 від 15.06.2015 ВП №33280183 про арешт коштів та інших цінностей боржника;

- зобовязано відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зняти арешт з коштів та інших цінностей, які належать боржнику Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації Луганськгаз (вул.Т.Г.Шевченка, б.102, м.Луганськ, ), накладений постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 від 15.06.2015 ВП №33280183 про арешт коштів та інших цінностей боржника;

- в частині вимог про визнання незаконними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 щодо винесення постанов від 15.06.2015 ВП №33280183 про стягнення з боржника виконавчого збору та про арешт коштів та інших цінностей боржника скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз №01-02-54/1170 від 09.07.2015 на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відхилено.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Луганської області від 03.08.2015р. по справі №10/142 в частині визнання постанов про стягнення з боржника виконавчого збору, про арешт коштів від 15.06.2015р. недійсною, скасувати в частині зняття арешту з коштів боржника та прийняти нову постанову, якою відмовити відповідачу у задоволенні зазначених вимог.

Скаржник вважає, що ухвала місцевого господарського суду від 03.08.2015р. по справі №10/142 прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Вважає, що оскаржувані постанови про стягнення виконавчого збору та про накладення арешту на кошти боржника є такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 14.09.2015р. було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Кододова О.В., Геза Т.Д.

Розпорядженням секретаря першої судової палати Донецького апеляційного господарського суду від 12.10.2015р. у звязку із перебуванням судді Гези Т.Д. у відпустці, сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Кододова О.В., Будко Н.В.

Позивач у судове засідання 12.10.2015р. не прибув, причини неявки не повідомив.

Відповідач у судове засідання 12.10.2015р. не прибув, на електронну пошту суду надіслав клопотання, яким просив відкласти розгляд справи, в процесі розгляду апеляційної скарги заперечив проти її задоволення.

Вищезазначене клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, залишається без розгляду, з огляду на закінчення процесуального строку розгляду апеляційної скарги та той факт, що явка сторін у судове засідання не визнавалась обовязковою.

Держвиконавець у судове засідання 12.10.2015р. не прибув, причини неявки не повідомив, в процесі розгляду апеляційної наполягав на її задоволенні.

Фіксування судового засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку, встановленому ст.ст.4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст.106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Луганської області від 31.03.2011р. позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 110791668 грн 82 коп., пеню в сумі 11762907 грн 75 коп., 3% річних у сумі 4020506 грн 13 коп., інфляційні втрати в сумі 12774936 грн 54 коп., витрати по оплаті державного мита в сумі 25500 грн 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236 грн 00 коп.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.06.2011р., яка була залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 17.08.2011р., апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз залишено без задоволення, рішення господарського суду Луганської області змінено в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог; провадження у справі в частині оплаченої в процесі розгляду справи суми боргу у розмірі 32004355 грн 55 коп. припинено; в іншій частині рішення господарського суду Луганської області залишено без змін.

30.08.2011 господарським судом Луганської області видано відповідний наказ №10/142.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.06.2012 р. ВП №33280183.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 22.06.2012 р. надано розстрочку виконання рішення суду від 31.03.2011р. в частині заборгованості, залишеної непогашеною у сумі 67825150 грн 25 коп. протягом 10 років шляхом сплати щомісячних платежів рівними частками у сумі 611037 грн 39 коп., починаючи з жовтня 2012 року по грудень 2021 року відповідно до графіку, яка була залишена без змін постановами Донецького апеляційного господарського суду від 08.08.2012р. та Вищого господарського суду України від 05.12.2012 р.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 15.06.2015р. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 6782515 грн. 02 коп.

Також 15.06.2015р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт коштів та інших цінностей боржника в межах суми 23280524, 55 грн.

Постановою державного виконавця від 19.06.2015р. виконавче провадження №33280183 приєднано до зведеного виконавчого провадження №47922867.

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Луганськгаз звернулося до господарського суду зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в якій просило (із врахуванням заяви щодо зміни заявлених вимог скарги від 15.07.2015р., яка була правомірно прийнята судом першої інстанції до розгляду) визнати незаконними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 15.06.2015 ВП №33280183 та постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 15.06.2015 ВП №33280183; визнати недійсними зазначені постанови від 15.06.2015 ВП №33280183, зобовязати державного виконавця зняти арешт з коштів відповідача.

При розгляді зазначених вимог, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

За приписами ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, в тому числі накази господарських судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Частинами 1 і 3 статті 27 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

При цьому, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Відповідно до ст. 32 Закону України Про виконавче провадження, заходами примусового виконання рішення є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Таким чином, законодавець прямо повязує можливість стягнення з боржника виконавчого збору у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений для самостійного його виконання, лише у разі вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, передбачених ст. 32 Закону України Про виконавче провадження.

З матеріалів справи вбачається, що на момент прийняття постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 15.06.2015р., держвиконавець не вчиняв заходів примусового виконання рішення господарського суду Луганської області по справі №10/142, передбачених ст. 32 Закону України Про виконавче провадження.

Крім того, як вже зазначалось, ухвалою господарського суду Луганської області від 22.06.2012 р. надано розстрочку виконання рішення суду від 31.03.2011р. в частині заборгованості, залишеної непогашеною у сумі 67825150 грн 25 коп. протягом 10 років шляхом сплати щомісячних платежів рівними частками у сумі 611037 грн 39 коп., починаючи з жовтня 2012 року по грудень 2021 року відповідно до графіку.

З акту звірки розрахунків від 24.11.2014р., який підписано між позивачем та відповідачем, вбачається, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем за наказом від 30.08.2011р. №10/142 складає 54993365 грн. 06 коп.

Згідно з пп.3.4.3 п.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі предявлення до виконання виконавчого документа, за яким надана розстрочка виконання, виконавче провадження відкривається в частині, за якою сплинув строк сплати. Постанова про стягнення виконавчого збору в такому разі виноситься у розмірі десяти відсотків суми, яка підлягає примусовому стягненню.

Відповідно до пп.3.7.2 п.3 Інструкції якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно.

Відповідно до ч.4 ст.36 Закону України Про виконавче провадження рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Враховуючи наведене, з огляду на здійснення відповідачем по справі часткових проплат відповідно до ухвали господарського суду Луганської області від 22.06.2012 р., відсутністю у стягувача на момент прийняття оскаржуваної постанови права вимоги сплати всіх грошових коштів, що були стягнуті рішенням господарського суду Луганської області по справі №10/142, у звязку із тим, що виконання вказаного рішення розстрочене до 2021 року, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що державним виконавцем безпідставно стягнуто виконавчий збір на всю суму боргу в розмірі 67825150,25 грн., що існував станом на 01.06.2012р.

Таким чином, державним виконавцем безпідставно, в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 15.06.2015р. ВП №33280183 в розмірі 6782515,02 грн.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, в т.ч., шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети

В силу приписів ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Таким чином, накладення державним виконавцем арешту на майно боржника здійснюється з метою примусового виконання рішення суду в межах виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження", встановлені гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні, а саме: державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Як вже зазначалось вище, 15.06.2015р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт коштів та інших цінностей боржника у межах суми 23280524 грн. 55 коп. До зазначеної суми також включено виконавчий збір в розмірі 6 782 515, 02 грн.

Враховуючи той факт, що в суму на яку було накладено арешт включено виконавчий збір в розмірі 6 782 515, 02 грн., а зазначена постанова про стягнення виконавчого збору прийнята із порушенням вимог діючого законодавства та як наслідок визнана судом недійсною, зазначена обставина призводить до визнання недійсною і постанови від 15.06.2015 р. про арешт коштів боржника.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що державним виконавцем не перевірявся розмір заборгованості за наказом від 30.08.2011 №10/142 станом на день винесення вказаної постанови про арешт коштів від 15.06.2015 р., що призвело до накладення арешту на більшу суму ніж та, що підлягає сплаті відповідачем.

Враховуючи наведене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку щодо визнання недійсною постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника від 15.06.2015р. та як наслідок зобовязання державного виконавця зняти арешт з грошових коштів та інших цінностей, накладених вищезазначеною постановою.

При цьому, вимоги боржника, викладені у заяві про зміну заявлених вимог скарги від 15.07.2015р. щодо зняття арешту з конкретно визначених рахунків задоволенню не підлягають, з огляду на відсутність документального підтвердження накладення на вказані рахунки арешту державним виконавцем на підставі постанови про арешт коштів від 15.06.2015 р.

В той же час, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови у визнанні незаконними дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, враховуючи наступне.

Відповідно до п.9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, абовизнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Таким чином, з огляду на визнання недійсними постанов державного виконавця від 15.06.2015р. про стягнення виконавчого збору та арешт коштів та інших цінностей боржника, дії державного виконавця щодо винесення зазначених постанов є незаконними, у звязку із чим суд першої інстанції безпідставно відхилив зазначені вимоги відповідача по справі.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, в частині відмови у визнанні незаконними дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із прийняттям нового рішення про задоволення вимог у зазначеній частині. В залишковій частині ухвала господарського суду Луганської області від 03.08.2015р. по справі №10/142 підлягає залишенню без змін.

Таким чином, за результатом перегляду скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, колегія апеляційного суду дійшла висновку щодо її задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105, 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ на ухвалу господарського суду Луганської області від 03.08.2015р. по справі №10/142 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Луганської області від 03.08.2015р. по справі №10/142 скасувати частково.

В скасованій частині прийняти нове рішення.

Скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз, м.Сєвєродонецьк Луганської області на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

Визнати незаконними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанов від 15.06.2015 ВП №33280183 про стягнення з боржника виконавчого збору та про арешт коштів боржника.

В залишковій частині ухвалу господарського суду Луганської області від 03.08.2015р. по справі №10/142 залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Е.В. Сгара

Судді: О.В. Кододова

ОСОБА_3