ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.10.15р. Справа № 904/7212/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, селище Заводське Конотопський район Сумська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ТОПЛИВНО-ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ", м.Дніпропетровськ

про стягнення 67804,01 грн.

Суддя Кеся Н.Б.

Представники:

Від Позивача - представник не з'явився

Від Відповідача - представник не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-Позивач) звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ТОПЛИВНО-ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ" (далі-Відповідач), в якому просить господарський суд стягнути з Відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 42880,07 грн. - заборгованості, 1138,62 грн. 3% річних та 23846,32 грн. інфляційних втрат та судові витрати по справі у розмірі 1827,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.05.2014 року Позивачем було помилково перераховано на користь Відповідача грошові кошти в сумі 42880,07 грн. за квитанцією №NOGAM43741 від 30.05.2014 року. З'ясувавши, що кошти в сумі 42880,07 грн. перераховані помилково, Позивач звернувся до Відповідача з вимогою повернути зазначені кошти, однак Відповідач вимоги не виконав, кошти не повернув. За користування чужими грошовими коштами Позивач додатково нарахував та просить стягнути з Відповідача 1138,62 грн. 3% річних та 23846,32 грн. інфляційних втрат.

В підтвердження обґрунтованості позовних вимог Позивач надав до позову:

копію квитанції №NOGAM43741 від 30.05.2014 року;

копію рахунку;

копію квитанції про направлення вимоги;

копію вимоги з доказами направлення;

копію довіреності.

08.10.15р. представник Позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи наступних документів (44-48):

копію рахунку на оплату №7 від 27.05.2014 року на суму 42680,07 грн.;

копію квитанції про оплату ОСОБА_1 42880,07 грн.;

копію опису про відправлення Відповідачу вимоги і копії квитанції про оплату;

копію свідоцтва;

копію свідоцтва адвоката.

Позивач в судове засідання не з'явився, 13.10.15р. представник Позивача подав клопотання (а.с. 49), в якому просить суд розглядати справу без представника Позивача у зв'язку із зайнятістю в іншому судовому процесі.

Відповідач відзив на позов не надав, представника в судове засідання не направив, про час та місце слухання справи повідомлений за адресою, за якою він зареєстрований за даними єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Згідно з довідкою поштової установи поштові відправлення на адресу Відповідача повернуто до суду з посиланням " за зазначеною адресою не проживає" (а.с.39-41).

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (п/п. 3.9.1 п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р.).

Враховуючи викладене, справа розглядається за наявними матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ТОПЛИВНО-ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ" виставлено на адресу Позивача рахунок №7 від 27.05.2014р. на суму 42880,07 грн. в оплату товару за кількістю, асортиментом та ціною, зазначеними в рахунку (а. с. 11).

Позивач квитанцією №NOGAM43741 від 30.05.2014 року (а.с.10) перерахував на користь Відповідача з вказанням призначення платежу: ОСОБА_1 за товар згідно рахунку №7.

В позовній заяві Позивач стверджує, що кошти перераховані Відповідачу помилково, без відповідної на те підстави, у зв'язку з чим просить їх стягнути з Відповідача, що й є предметом спору.

З метою досудового врегулювання спору Позивач направив Відповідачу вимогу про повернення на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 безпідставно отриманих коштів в розмірі 54456,08 грн. (а.с. 14-15), що складає суму боргу та штрафні санкції. Претензія залишена без відповіді та задоволення.

Посилаючись на ст. 625 ЦК України Позивач нарахував Відповідачу суму 1138,62 грн. 3% річних та 23846,32 грн. індексу інфляції, які нараховані на суму боргу 42880,07 грн. за період з 24.08.14р. по 13.07.15р.

Суд вважає, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. (ч.ч.1, 4 сь.202 ЦК України).

Так, матеріали справи свідчать про наявність погоджених дій сторін по справі, які були спрямовані на набуття цивільних прав та обов'язків за договором поставки.

Таким чином, твердження Позивача щодо безпідставного набуття Відповідачем коштів не доводиться матеріалами справи.

Правовідносини сторін регулюються § 1 Господарського кодексу України "Поставка". Так, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.. .(ч.1 ст.265 ГК України).

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч.1 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріали справи свідчать про те, що сторонами строки поставки не узгоджені. Водночас, доказів пред'явлення вимоги до Відповідача поставити товар Позивачем до справи не надано.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. (ч.ч.1, 4 ст.612 ЦК України).

Враховуючи викладене, суд констатує, що у справі має місце зобов'язання Відповідача про поставку товару, порушення якого Позивачем не доведено. Також твердження Позивача щодо безпідставного набуття Відповідачем коштів не доводиться матеріалами справи. У зв'язку з викладеним позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача грошових коштів на суму 42880,07 грн. є передчасним. Щодо стягнення інфляційних та 3% річних суд зазначає наступне.

На підставі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.2 Постанови Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Враховуючи викладене, нарахування Позивачем 3% річних та інфляційних втрат є безпідставним.

У зв'язку з цим суд в позові відмовляє.

Судові витрати у справі покладаються на Позивача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 32-33, 36, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту і може бути оскаржено протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя Н.Б. Кеся

Повне рішення складено-19.10.15р.