донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

13.10.2015 справа №908/2913/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів Марченко О.А. Зубченко І.В., Чернота Л.Ф.
Представники сторін:
від позивача:Самокиша В.Ю. - за довіреністю №23-12/14-34 від 23.12.2014р.
від відповідача:не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтком "Інвест-Строй" м. Донецьк

на рішення господарського суду Донецької області
від18.06.2015р. (повний текст рішення підписано 19.06.2015р.)
у справі№ 908/2913/15 (суддя С.В. Тоцький)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтком "Інвест-Строй" м. Донецьк
простягнення 409 541,83грн.
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.06.2015р. у справі №908/2913/15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтком "Інвест-Строй" м. Донецьк про стягнення 409541,83грн.- задоволені у повному обсязі.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Альтком "Інвест-Строй", м. Донецьк подана апеляційна скарга, в якій останнє просить скасувати судове рішення у зв'язку з тим, що судом порушені та неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права. Зокрема, скаржник вважає, що судом першої інстанції встановлено факт наявності заборгованості лише на підставі договору, додаткових угод до нього, при цьому не досліджено документів первинного бухгалтерського обліку та не зобов'язано сторін надати акт звірки розрахунків. Також, скаржник вважає, що місцевий господарський суд розглянув справу без участі представника відповідача, позбавивши останнього можливості реалізувати право на участь у судовому засіданні, надання відзиву та пояснень щодо предмету спору, що є безумовною підставою для скасування рішення господарського суду у відповідності до вимог ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечує та просить рішення суду залишити без змін, а скаргу - без задоволення, з підстав, викладених у відзиві.

Представник відповідача наданими йому правом не скористався, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду, переглянувши в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи №908/2913/15; розглянувши доводи апеляційної скарги; заслухавши пояснення представника позивача; перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтком "Інвест-Строй", м. Донецьк та скасування рішення господарського суду Донецької області від 18.06.2015р. у справі №908/2913/15 з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено та судом встановлено, що 14.10.2009р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (надалі - Позивач, Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альтком "Інвест-Строй" (надалі - Відповідач, Лізингоодержувач) 14.10.2009р. укладено договір фінансового лізингу №LC3385-10/09 (надалі - "Договір").

Відповідно до п. 1.1. договору, Лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язується придбати у власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначена в Специфікації (Додаток №2 до Договору), а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору.

Загальні умови фінансового лізингу сторони передбачили в Додатку № 4 до Договору від 14.10.2009р. № LС3385-10/09, пунктом 1.2 якого визначили, що приймання та передача предмета лізингу оформляється актом приймання-передачі.

За актом приймання-передачі предмета лізингу від 02.11.2009р. ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" (Лізингодавець) передав, а ТОВ "АЛЬТКОМ" Інвест -Строй" (Лізингоодержувач) прийняв у користування предмет лізингу згідно специфікації від 14.10.2009р. (Додаток №2 до Договору), а саме: Бетононасос THP60D, серійний № 204462.

Згідно п. 1.7 Договору лізингу, строк лізингу складається з періодів лізингу у кількості 13 місяців, починаючи з першого періоду лізингу, визначеного за правилами цього Договору та додатків до нього. Згідно Графіку платежів (Додаток №1 до Договору), сторони визначили строк лізингу - 12 періодів лізингу (з урахуванням Угоди від 01.04.2011р.). Отже, останнім періодом лізингу є - березень 2012 року.

В п. 2.1 Договору зазначено вартість предмету лізингу, яка на момент підписання цього договору становить 348789,00 грн., у т.ч. ПДВ 20 % і підлягає остаточному визначенню після передачі Предмета лізингу Лізінгоодержувачу та здійснення всіх розрахунків за договором купівлі- продажу.

Пунктом 4.1 Договору Сторони визначили, що лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу та поточних лізингових платежів, що включають: суму, яка відшкодовує частину вартості Предмета лізингу, та комісію Лізингодавця.

За приписами п. 4.3 Договору Лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісячно сплачує Лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості Предмету лізингу та комісії Лізингодавця (під комісією Лізингодавця сторони розуміють «винагороду»).

Відповідно до п. 4.6 Договору оплата всіх лізингових платежів за цим договором, здійснюється Лізингоодержувачем в національній валюті України - гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Лізингодавця.

Пунктом 5.3 Загальних умов, Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця з урахуванням п. 5.4 цих Загальних умов на підставі рахунку Лізингодавця, направленого на вказану в договорі електронну адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. У разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобов'язаний звернутись до Лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Одночасно, відповідно до умов п.5.4. Загальних умов фінансового лізингу - Додаток №4 до Договору першим періодом лізингу вважається календарний місяць, що слідує за місяцем, в якому Предмет лізингу був переданий Лізингоодержувачу за Актом приймання-передачі. Таким чином, першим періодом лізингу є квітень 2011 року.

У зв'язку з наявністю у Відповідача простроченої заборгованості за Договором проведені реструктуризації боргу, про що Сторонами укладені відповідні угоди.

Угодами від 02.08.2010р. та 01.04.2011р. про внесення змін до Договору Сторони дійшли згоди внести зміни до Додатку №1 "Графік платежів" до Договору.

Пунктом 5 Угоди про внесення змін до Договору фінансового лізингу №LC3385-10/09 від 01.04.2011р. у зв'язку з проведенням реструктуризації заборгованості Лізингоодержувача та внесення відповідних змін до Договору, сторонами досягнуто згоди щодо зміни номеру Договору на №LC3385-04/11.

Відповідно до п. 1.1 Договору та п.п. 5.1-5.7 Загальних умов Лізингоодержувач (Відповідач) зобов'язався за цим Договором сплачувати лізингові платежі.

Проте, Лізингоодержувачем за закінченням строку лізингу такі зобов'язання не були виконані належним чином та в повному обсязі.

У зв'язку із наявністю простроченої заборгованості за рахунками, Сторони досягли згоди щодо внесення змін до Договору Додатковою Угодою від 28.02.2014р. (надалі - Угода до Договору).

Згідно до п.1.1. вказаної Угоди до Договору Лізингоодержувач визнає наявність простроченої заборгованості за рахунками перед Лізингодавцем та зобов'язується сплатити в розмірі та строк, визначений Сторонами.

Відповідно до п.1.2. підписанням цієї Угоди до Договору, Відповідач (Лізингоодержувач) засвідчує та визнає, що на дату укладання цієї Угоди до Договору, зобов'язання Відповідача (Лізингоодержувача) перед Лізингодавцем (Позивачем) за Договором не виконані в повному обсязі та відповідно до умов, визначених Договором.

Пунктом 1.3. Угоди від 28.02.2014р. до Договору Сторони визначили, що виконання зобов'язань/боргових зобов'язань Відповідача (Лізингоодержувача) за Договором, з моменту укладання цієї додаткової угоди, є відстроченим. Встановити кінцеву дату виконання Відповідача (Лізингоодержувачем) зобов'язань за договором до 31.05.2014р. (зобов'язання повинні бути виконані не пізніше зазначеної дати/дата виконання зобов'язань).

З урахуванням умов, визначених п.1.1. цієї Угоди до Договору, пунктом 1.4. Угоди до Договору Сторони засвідчили, що Договір є чинним та діє до повного виконання Відповідачем (Лізингоодержувачем) зобов'язань перед Позивачем (Лізингодавцем) щодо сплати заборгованості відповідно до умов Договору та п. 1.1. цієї Угоди до Договору.

На виконання вищеваказаних умов позивачем виставлено відповідачу на оплату рахунки-фактури з відшкодування частини вартості предмету лізингу та комісії Лізингодавця на загальну суму 409 541,83грн.

За твердженням позивача, відповідач свої зобов'язання за Договором фінансового лізингу №LC3385-10/09 (№LC3385-04/11) від 14.10.2009р. з урахуванням змін внесених Угодою №1 від 14.10.2009р.; Угодою від 02.08.2010р., Угодою від 01.04.2011р., Додатковою Угодою від 28.02.2014р. за період з липня 2011р. по лютий 2014р. належним чином не виконав, поточні лізингові платежі та винагороду лізингодавця, не сплатив, у зв'язку з чим за останнім утворилася заборгованість у розмірі 409 541,83грн.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд погоджується з правильністю висновків місцевого господарського суду щодо обґрунтованості позовних вимог та необхідності в їх задоволенні у повному обсязі, з огляду на наступне:

Відповідно до ст.43 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Судовими доказами слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного розгляду справи.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України, ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону та умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Також, як зазначено у п. п. 1, 7 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Загальні правові та економічні засади фінансового лізингу регламентуються Законом України "Про фінансовий лізинг".

Стаття 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" дає визначення поняття фінансового лізингу. Фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

Частиною 2 ст. 1 Законом України "Про фінансовий лізинг" визначено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг", Лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу, б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно, в) компенсацію відсотків за кредитом, г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Як зазначено вище, п.1.1. угоди від 28.02.2014р. до Договору Лізингоодержувач визнає наявність простроченої заборгованості за рахунками перед Лізингодавцем та зобов'язується сплатити в розмірі та строк, визначений Сторонами. Одночасно, сторонами визначено, що виконання зобов'язань/боргових зобов'язань Відповідача (Лізингоодержувача) за Договором, з моменту укладання цієї додаткової угоди, є відстроченим. Встановити кінцеву дату виконання Відповідача (Лізингоодержувачем) зобов'язань за договором до 31.05.2014р. (зобов'язання повинні бути виконані не пізніше зазначеної дати/дата виконання зобов'язань).

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доказів належного виконання ним прийнятих на себе зобов'язань за договором фінансового лізингу №LC3385-10/09(№LC3385-04/11) від 14.10.2009р. в частині повної та своєчасної сплати лізингових платежів відповідачем не надано ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції.

Крім того, позивачем в підтвердження невиконання відповідачем зобовязань за договором, надано довідку б/н від 26.03.2015р. за підписом Генерального директора та головного бухгалтера щодо ненадходження на поточний рахунок Позивача за період з 28.02.2014р. по 06.06.2014р. та з 07.06.2014р. по 26.03.2015р. грошових коштів від Відповідача на погашення заборгованості згідно рахунків-фактур за Договором фінансового лізингу.

Враховуючи підтвердження матеріалами справи того факту, що відповідач своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу №LC3385-10/09 (№LC3385-04/11) від 14.10.2009р. належним чином, апеляційна інстанція визнає правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 409 541,83грн.

Також, як вбачається з апеляційної скарги, відповідач просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 18.06.2015р. у справі №908/2913/15, оскільки в порушення вимог ст. 104 ГПК справу було розглянуто господарським судом за відсутності відповідача без належного повідомлення останнього про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що відповідно до витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців місцезнаходженням відповідача є м. Донецьк, вул. Челюскінців, 69а.

Відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014р. №875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014р. "Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях" та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. №1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження" з 27.11.2014р. припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Зокрема, до вказаних населених пунктів відноситься місто Донецьк.

Відповідно до Інформаційного листа ВГСУ від 01.12.2014 N 01-06/2052/14 Про внесення змін і доповнень до інформаційного листа ВГСУ від 12.09.2014 N 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням АТО" згідно з п. 6 учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за таких умов. Відповідно п.п.3 п.6 шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст.

Також, як зазначається в п.п.4 п.6 за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис, що судом першої інстанції зроблено не було.

Якщо господарським судом вжито відповідних заходів щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування прийнятого судового рішення з посиланням на пункт 2 частини третьої статті 104 ГПК.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвали господарського суду Донецької області про порушення провадження у справі від 21.05.2015р. та про відкладення розгляду справи від 04.06.2015р. поштою відправлені відповідачу не були з огляду на неможливість направлення зазначених ухвал суду, про що канцелярією суду складались відповідні акти № 107 від 21.05.2015р. та №351 від 05.06.2015р.

Одночасно, апеляційним господарським судом встановлено, що господарським судом Донецької області розміщувались оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада в Україні" про дати судових засідань та результат прийнятого рішення.

Твердження скаржника про розгляд справи судом першої інстанції протягом одного судового засідання 18.06.2015р. не приймаються судовою колегією, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції належним чином повідомляв відповідача, а тому, підстави для скасування судового рішення в порядку ст. 104 ГПК України - відсутні.

Крім того, посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не досліджено первинних бухгалтерських документів не приймається до уваги у звязку з тим, що у відповідності до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Колегією суддів встановлено, що матеріали справи містять достатньо доказів, які підтверджують наявність заборгованості у відповідача перед позивачем. Також, зобов'язання сторін щодо складення акту звірки взаєморозрахунків є правом, а не обов'язком суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі щодо невірно застосованих норм діючого законодавства судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, тому колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області з урахуванням мотивів, зазначених апеляційним судом, відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та спростовані вищевикладеними висновками судової колегії.

Враховуючи наведене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 18.06.2015р. у справі №908/2913/15 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 Господарського процесуального кодексу України, тому залишає зазначене рішення без змін, а апеляційну скаргу за наведеними в ній мотивами - без задоволення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтком "Інвест-Строй" м. Донецьк - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 18.06.2015 р. у справі №908/2913/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Марченко О.А.

Судді: Зубченко І.В.

Чернота Л.Ф.