РІШЕННЯ

07.10.2015Справа №910/20986/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., при секретарі судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/20986/15

за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», м. Київ,

до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», м. Київ,

про стягнення 9 797,71 грн.,

за участю представників:

позивача - Кошарський О.В. (довіреність від 07.09.2015 № 210/03);

відповідача - Голяр І.С. (довіреність від 31.12.2014 № 283).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі - Банк) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (далі - Компанія): 6 285,60 грн. заборгованості, яка виникла у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору від 01.08.2013 № 4/8 оренди офісного приміщення (далі - Договір); 628,56 грн. пені; 142,56 грн. 3% річних; 2 740,99 грн. втрат від інфляції, а всього 9 797,71 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2015 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 24.09.2015.

23.09.2015 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що: позивач не виставляв рахунки в порядку пункту 4.6 Договору; підстав для стягнення боргу, пені, втрат від інфляції та 3% річних немає; Договір припинив свою дію 30.04.2014; відповідач припинив використовувати приміщення та сплачувати орендну плату з лютого 2014 року, що підтверджується актами здачі-приймання зобов'язань.

У судовому засіданні 24.09.2015 було оголошено перерву до 07.10.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

07.10.2015 позивач подав суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

07.10.2015 від Компанії надійшла заява про долучення до матеріалів справи листування між сторонами.

Представник позивача у судовому засіданні 07.10.2015 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.10.2015 надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

У судовому засіданні 07.10.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.08.2013 Банком (орендодавець) та Компанією (орендар) укладено Договір, за умовами якого:

- орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування приміщення, що відповідають санітарно-технічним і протипожежним вимогам, за актом прийому-передачі для розташування офісу Закарпатського відділення Компанії (пункт 1.1 Договору);

- приміщення, що надається в оренду, загальною площею 3 кв.м. знаходиться за адресою: 88000, м. Ужгород, вул. Набережна Православна, буд 7, оф. 308 (пункт 1.2 Договору);

- всі види платежів, що повинні сплачуватись відповідно до Договору, орендар сплачує орендодавцю у формі безготівкових банківських розрахунків, шляхом перерахування відповідних грошових коштів на розрахунковий рахунок орендодавця (пункт 4.1 Договору);

- місячна орендна плата за Договором становить 349,20 грн. (у тому числі ПДВ) (пункт 4.5 Договору);

- орендна плата сплачується щомісяця авансом, не пізніше 10-го числа поточного місяця на підставі виставлених орендодавцем рахунків (пункт 4.6 Договору);

- Договір може бути достроково розірваний за ініціативою однієї із сторін, за умови письмового попередження за один місяць до дати розірвання Договору (пункт 5.3 Договору);

- Договір вступає в силу з моменту підписання акту прийому-передачі і діє до 30.06.2016 (пункт 6.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - першим заступником голови правління Скіданом В.А., який діяв на підставі статуту та від відповідача - виконавчим директором Кузьменко І.О., яка діяла на підставі довіреності від 02.01.2013 № 5/1, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено, не визнано недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, укладений учасниками процесу Договір за своєю правовою природою є договором з оренди майна.

Судом встановлено, що позивач передав, а відповідач прийняв нежитлове приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі нерухомого майна від 01.08.2013 № б/н, який підписано повноважними представниками учасників процесу і скріплено печатками.

У частині першій статті 762 ЦК України зазначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами першою та четвертою статті 286 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача орендну плату за період з лютого 2014 по липень 2015 у сумі 6 285,60 грн., посилаючись на те, що Компанія користується орендованим приміщення і за вказаний період орендні платежі Банку не сплатила.

У свою чергу, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що Договір припинено з 30.04.2014; Компанія приміщенням не користується та підстав для стягнення орендної плати немає.

Судом встановлено, що 14.07.2014 Компанія надіслала Банку лист № 1338-04, в якому повідомила про бажання розірвати Договір та просить вважати його припиненим достроково з 15.08.2014. Також, відповідач просив позивача прийняти приміщення за актом прийому-передачі.

21.08.2014 Компанія надіслала Банку лист № 1433-04, в якому повторно направила акт прийому-передачі приміщення, зокрема за Договором і повідомила про його невикористання.

Відповідач подав суду належні докази надсилання та отримання вказаного листа, а саме: копію опису вкладення у цінний лист від 21.08.2014; копію фіскального чеку від 21.08.2014 № 6002 та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Отже, Договір достроково розірваний з ініціативи орендаря з вересня 2014 року.

Позивач не подав суду доказів того, що відповідач продовжує користуватися приміщенням на даний час; не пояснив причин ненадання відповіді на вказані листи та не підписання акту повернення приміщення.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає орендна плата, нарахована за період з лютого 2014 року по серпень 2014 року, у сумі 2 444,40 грн.

Відповідач не надав суду доказів оплати орендних платежів за вказаний період.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 2 740,99 грн. втрат від інфляції, 142,56 грн. 3% річних і 628,56 грн. пені.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Разом з тим, обов'язок з оплати за Договором виникав у відповідача після виставлення Банком рахунків.

Позивач не подав суду жодного документального підтвердження того, що ним виставлялися рахунки Компанії в порядку пункту 4.6 Договору.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, підстав для стягнення з відповідача втрат від інфляції, 3% річних і пені немає.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судовий збір стягується з відповідача в доход державного бюджету пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3; ідентифікаційний код: 20344871) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (03057, м. Київ, пр. Перемоги, 41; ідентифікаційний код: 19357489): 2 444 (дві тисячі чотириста сорок чотири) грн. 40 коп. заборгованості.

3. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3; ідентифікаційний код: 20344871) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, в доход державного бюджету України 303 (триста три) грн. 88 коп. судового збору.

4. У задоволенні решти позову відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 15.10.2015.

Суддя І.Д. Курдельчук