ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2015 р. Справа № 914/1763/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Хабіб М.І.

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 відділення Фонду державного майна України по Львівській області за № 14-11-04411 від 15.07.2015р. (вх. № 01-05/3299/15 від 21.07.2015р.)

на рішення Господарського суду Львівської області від 01.07.2015р.

у справі № 914/1763/15

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Львівський іподром» (надалі ПАТ «Львівський іподром»)

до відповідача: ОСОБА_2 відділення Фонду державного майна України по Львівській області

про зобовязання вчинити дії,

за участю:

від позивача: ОСОБА_3 представник (довіреність № 32 від 15.06.2015р.);

від відповідача: ОСОБА_4 представник (довіреність №18-11-00552 від 03.02.2015р.),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 01.07.2015р. у справі №914/1763/15 (суддя Іванчук С.В.) позов задоволено повністю. Зобов'язано Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Львівській області виконати умови пункту 6.4. договору № 56 оренди цілісного майнового комплексу Державного підприємства Львівський іподром, укладеного між ОСОБА_2 відділенням Фонду Державного майна України по Львівській області та Закритим акціонерним товариством Львівський іподром, шляхом надання ПАТ Львівський Іподром дозволу на списання частини орендованого майна, а саме коней у кількості 10 голів загальною вартістю 30тис.грн. у складі цілісного майнового комплексу.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що відмова відповідача у наданні дозволу на списання орендованого майна тягне погіршення фінансового становища позивача, залишення на балансі втрачених основних засобів унеможливлює ведення бухгалтерського обліку щодо втраченого майна, унеможливлює подальше використання орендованого майна, та вимагає несення невиправданих витрат на користування майном, якого немає, відтак обмежує здійснення позивачем цивільних прав та обовязків з дотриманням принципів добросовісності та розумності. Суд вказав, що на даний час Кабінет Міністрів України не визначив порядку щодо списання орендованого державного майна цілісних майнових комплексів, у звязку з чим до спірних правовідносин слід застосовувати Порядок списання об'єктів державної власності, затверджений Постановою КМУ № 1314 від 08.11.2007р. (аналогія закону). Позивач дотримався процедури, передбаченої Порядком списання об'єктів державної власності.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій рішення суду першої інстанції вважає прийнятим з порушенням норм матеріального права. Звертає увагу на те, що листом №11-03-07731 від 19.11.2014р. повідомив позивачу, що сплачені Товариством кошти в сумі 51336,00 грн. можуть бути зараховані в рахунок майбутніх платежів з орендної плати або повернені йому. Отже, суд безпідставно зробив висновок про сплату позивачем суми збитків за втрату орендованого майна. Стверджує, що позивач не є субєктом господарювання у розумінні положень, визначених Порядком списання об'єктів державної власності. Вказує, що процедура списання орендованого державного майна цілісних майнових комплексів має визначатись окремим нормативно-правовим документом, який наразі відсутній. На думку відповідача, суд першої інстанції не лише безпідставно застосував до спірних правовідносин положення Порядку списання обєктів державної власності, але й зробив необґрунтований висновок про дотримання його вимог позивачем, оскільки відповідно до вказаного Порядку рішення про надання згоди на списання майна надає субєкт управління, проте відповідач не є органом, уповноваженим управляти орендованим майном. Вказує також на відсутність належної, рецензованої оцінки обєкта оренди. Просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 01.07.2015р. у справі №914/1763/15, прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Вказує, що повідомлення відповідача про можливість зарахування сплачених позивачем коштів в рахунок майбутніх платежів з орендної плати було отримане вже після проведення платежів на відшкодування збитків у розмірі 56832,00 грн., і тому жодним чином не спростовує факту здійснення позивачем відшкодування збитків, завданих відповідачу. Звертає увагу на те, що відсутність окремого відповідного закону, яким врегульовано порядок списання обєктів державної власності, зокрема цілісних майнових комплексів підприємств, не позбавляє сторін права керуватись механізмом списання обєктів державної власності, визначених Порядком списання об'єктів державної власності, затвердженим Постановою КМУ № 1314 від 08.11.2007р., тим більше, що позивач звертався до відповідача з метою отримання дозволу на списання лише частини втраченого майна, а не цілісного майнового комплексу. Спростовує твердження відповідача про те, що він не є органом, уповноваженим управляти орендованим майном, вказуючи, що саме відповідач є стороною договору, згідно п. 6.4 якого, позивач має право звертатись до відповідача за дозволом для списання орендованого за договором майна. На думку позивача, не знаходять свого підтвердження зауваження відповідача щодо відсутності незалежної оцінки завданих збитків, оскільки така оцінка була належним чином проведена, і відповідач жодного разу не виявляв незгоди з визначеним розміром збитків, встановлених у звітах про незалежну оцінку від 31.08.2014р. та 31.12.2014р. Просить залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 01.07.2015р. у справі №914/1763/15, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 відділення Фонду державного майна України по Львівській області без задоволення.

Апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Львівської області від 01.07.2015р. у справі №914/1763/15.

Предметом розгляду у цій справі є вимога позивача про зобовязання ОСОБА_2 відділення Фонду державного майна України по Львівській області виконати умови пункту 6.4. договору оренди цілісного майнового комплексу № 56, а саме: надати дозвіл на списання частини орендованого майна у складі цілісного майнового комплексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.07.2009р. між ОСОБА_2 відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець) та ЗАТ Львівський Іподром (орендар), правонаступником якого є ПАТ Львівський Іподром, укладено договір оренди цілісного майнового комплексу, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс державне підприємство «Львівський іподром», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 133 (надалі підприємство), склад і вартість якого визначена відповідно до акта оцінки, протоколу про результати інвентаризації та передавального балансу підприємства, складеного станом па 28.02.2009р. становить 13667353,00 грн. (а.с. 15-20).

Після укладення цього договору орендар приєднує до свого майна підприємство в установленому порядку (п. 1.4 договору).

Відповідно до п. 1.6 договору майно підприємства обліковується окремо від іншого майна орендаря, на окремому балансі з зазначенням того, що це майно є орендованим.

В пункті 1.7 договору зазначено, що майно передається в оренду з метою розведення овець, кіз, коней, надання послуг у тваринництві, діяльності у сфері спорту, організації концертно-видовищної діяльності та інших видів діяльності, що відповідають призначенню обєкта та не суперечать чинному законодавству України.

Сторони погодили, що орендар вступає у строкове платне користування підприємством у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати державної реєстрації цього договору та акта приймання-передачі підприємства. Передача підприємства в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником підприємства залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди. Передача підприємства в оренду здійснюється за вартістю, визначеною в акті оцінки, складеному за Методикою оцінки обєкті оренди, затвердженою постановою КМУ від 10.08.1995р. № 629. (п. 2.1-2.3 договору оренди).

Згідно п. 3.1 договору орендна плата становить без ПДВ за базовий місяць травень 2009 року 117111,18 грн.

Розділами 5-8 договору передбачено права, обовязки орендаря та орендодавця.

Пунктом 6.4 договору передбачено, що орендар має право у порядку визначеному законодавством, з дозволу орендодавця списувати орендоване майно підприємства.

Відповідно до п. 6.6 договору орендар має право розпоряджатися або іншим чином передавати третім особам належні йому право оренди та інші права (повністю чи в певній частині), які випливають з цього договору, тільки за попередньою згодою орендодавця, якщо інше не передбачено чинним законодавством України.

Орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього договору або його розірвання в разі погіршення стану орендованого майна підприємства внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору (п. 8.2 договору).

У відповідності до п.п.9.2-9.3 договору за невиконання або неналежне виконання обовязків за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Спори і суперечки, які виникають з цього договору або у звязку з ним не вирішені шляхом переговорів, вирішуються в судовому порядку.

Згідно п. 10.1 цей договір укладено строком на 25 років, що діє з 03.07.2009р. по 03.07.2034р. включно.

Умови цього договору зберігають силу протягом всього терміну цього договору. Зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємною згодою сторін (п.п.10.2-10.3 договору).

Відповідно до розділу 12 невідємною складовою частиною договору є додатки: розрахунок орендної плати, акт оцінки цілісного майнового комплексу ДП «Львівський іподром», що передається в оренду, акт приймання-передачі орендованого майна, договір купівлі-продажу оборотних матеріальних засобів.

Договір оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства «Львівський іподром» за № 56 від 03.07.2009р. підписаний, скріплений печатками його сторін та 03.07.2009р. посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 1126.

На підставі акту приймання-передачі № 56/2009 від 03.07.2009р. орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування цілісний майновий комплекс державного підприємства «Львівський іподром», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 133 (а.с.21).

Додатком № 1 до акту приймання-передачі від 03.07.2009р. є перелік майна, що передається в оренду із зазначенням інвентарних номерів та вартості (а.с.22-24).

В матеріалах справи відсутні докази про внесення сторонами будь-яких змін чи доповнень до договору оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства «Львівський іподром» за № 56 від 03.07.2009р.

Рішенням господарського суду Львівської області від 13.08.2014р. у справі №914/4740/13, яке набрало законної сили, задоволено позов ПАТ «Львівський Іподром» та стягнуто з ТзОВ Барком суму збитків, завданих втратою орендованого майна, в розмірі 37 820,00 грн. (а.с.176-184).

В мотивувальній частині зазначеного рішення суд встановив наступне:

27.10.2010р. РВ ФДМУ по Львівській області надано дозвіл на суборенду державного майна довгострокових біологічних активів;

20.05.2011р. між ЗАТ Львівський іподром (орендар) та ТзОВ Барком (суборендар) укладено договір №3 суборенди рухомого майна (довгострокових біологічних активів), що належать до державної власності, відповідно до якого орендар передає, а суборендар приймає в строкове платне користування державне майно довгострокові біологічні активи коні в кількості 11 голів, а саме: кобиломатка Халва (ринкова вартість 3750 грн.), кобиломатка Ігра (ринкова вартість 3580 грн.), жеребець Чібіс (ринкова вартість 3540 грн.), кобила Ізіда (ринкова вартість 3420 грн.), кобила Незабутня (ринкова вартість 3250 грн.), кобила Газель (ринкова вартість 4650 грн.), жеребець Бабеш (ринкова вартість 4650 грн.), жеребець Ангідріт (ринкова вартість 4650грн.), жеребець Центуріон (ринкова вартість 6330 грн.), кобила Оперетта (ринкова вартість 4650 грн.), кобила Турбаза (ринкова вартість 4650 грн.), які перебувають на літніх пасовищах ТзОВ Барком за адресою: Львівська область, Старосамбірський район, с.Мала Білина та с. Дубляни, що входить до складу орендованого цілісного майнового комплексу ДП Львівський іподром та перебувають на балансі орендаря. Вартість зазначеного суборендованого майна визначена згідно зі звітом про оцінку майна станом на 30.04.2011р. і становить за незалежною оцінкою без ПДВ 47120,00 грн. Майно передається в суборенду з метою відтворення поголівя та використання в якості робочих коней.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В подальшому, ОСОБА_2 відділенням Фонду державного майна України по Львівській області проведено перевірку виконання позивачем умов договору оренди № 56 від 03.07.2009р. та стану збереження і використання цілісного майнового комплексу державного підприємства «Львівський іподром» за період роботи з 01.05.2012р. по 30.04.2013р., про що складено акт від 17.06.2013р. (а.с.27-38).

В ході перевірки встановлено, що за період з 04.11.2011р. по 30.05.2013р. загинули коні в кількості 9 голів. В суборенді знаходиться 2 коней.

За результатами перевірки відповідач зобовязав позивача ініціювати питання щодо розірвання договору суборенди від 20.05.2011р. №3, укладеного з ТзОВ Барком, та надати пропозиції щодо відшкодування збитків з причин втрати орендованого майна.

В матеріалах справи наявна копія акту приймання-передачі коней від 09.08.2013р., складеного представниками ТзОВ « Барком» та ЗАТ «Львівський Іподром», згідно якого з суборенди повернено 2-х коней (а.с.26).

ОСОБА_2 відділення Фонду державного майна України по Львівській області про результати проведення перевірки виконання орендарем - ЗАТ Львівський іподром умов договору оренди від 03.07.2009 № 56 цілісного майнового комплексу державного підприємства Львівський іподром, стану збереження і використання майна від 30.06.2010р.-14.07.2010р. встановлено факт загибелі 1 коня (а.с.39-48).

Відповідно до висновків про вартість майна розміру збитків, завданих державі орендарем цілісного майнового комплексу ДП Львівський іподром (договір оренди №56 від 03.07.2009р.) з причини втрати орендованого майна (коней у кількості 10 голів), виданих ТзОВ Орієнтир-Реформа на замовлення позивача, ринкова вартість збитків складає 5496,00 грн. (з ПДВ) за втрату коней у кількості 1 гол. та 51336,00 грн. (з ПДВ) за втрату коней у кількості 9 гол. (а.с.49-50).

Згідно наявних в матеріалах справи копій виписки по рахунку за 05.11.2014р. та квитанції № 61 від 26.01.2015р. позивач перерахував до державного бюджету України 56832,00 грн. з призначенням платежу відшкодування збитків від загибелі коней у кількості 10 голів, які входили до складу ЦМК згідно договору №56 від 03.07.2009р. (а.с.88, 90).

На підставі п. 6.4 договору оренди, позивач звертався до відповідача з листами №78 від 06.11.2014р., №3 від 06.02.2015р., №13-05/15 від 13.05.2015р. із проханням надати дозвіл на списання з балансу втрачених коней у загальній кількості 10 голів (а.с.53, 107).

Листами від 19.11.2014р. за № 11-03-07731 та від 11.06.2015р. № 11-03-03626 відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на списання втрачених коней у кількості 10 голів з огляду на те, що п. 5.7 договору оренди передбачено відшкодування збитків лише у разі припинення або розірвання договору, а також у зв'язку з тим, що Порядком списання об'єктів державної власності, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2007р. № 1314 не передбачено механізм списання державного майна, переданого в оренду у складі цілісних майнових комплексів державних підприємств (а.с.117-118).

У червні 2015 року ПАТ «Львівський іподром» звернулось в господарський суд Львівської області з позовом до ОСОБА_2 відділення Фонду державного майна України по Львівській області, вказуючи, що ненадання дозволу на списання частини основних засобів, які було втрачено, є невиконанням умов п. 6.4 договору оренди щодо списання відповідного майна, порушенням прав Товариства на технічне переозброєння та інші поліпшення, та є перешкоджанням підвищенню ефективності використання обєкту оренди в цілому.

При винесенні постанови, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 Цивільного кодексу України).

Аналогічно, пункт 1 статті 283 Господарського кодексу України передбачає, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

В частині 1 статті 627 Цивільного кодексу України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарський кодексом України.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В ході розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 відділення Фонду державного майна України по Львівській області колегією суддів встановлено, що на виконання умов укладеного між сторонами договору оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства «Львівський іподром» за № 56 від 03.07.2009р. відповідач передав позивачу в строкове платне користування цілісний майновий комплекс Державного підприємства «Львівський іподром», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 133.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про управління обєктами державної власності" до обєктів управління державної власності відноситься державне майно, передане в оренду. Згідно частини 1 статті 4 названого Закону, суб'єктом управління об'єктами державної власності (крім інших) є Фонд державного майна України.

Порядок забезпечення підвищення ефективності використання державного та комунального майна шляхом передачі його в оренду фізичним та юридичним особам врегульовано Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно частини 1 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" цілісним майновим комплексом є господарський об'єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання.

Кабінет Міністрів України, здійснюючи управління об'єктами державної власності, як суб'єкт управління відповідно до підпункту "и" пункту 18 частини 2 статті 5 Закону України "Про управління об'єктами державної власності", визначає порядок відчуження та списання об'єктів державної власності.

Позивач звернувся до суду з вимогою про зобов'язання ОСОБА_2 відділення Фонду державного майна України по Львівській області виконати умови договору оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства «Львівський іподром» за № 56 від 03.07.2009р., зокрема пункту 6.4, шляхом надання дозволу на списання частини орендованого майна, а саме коней у кількості 10 голів згідно з Порядком списання об'єктів державної власності, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2007 року за № 1314.

Механізм списання об'єктів державної власності, якими є об'єкти незавершеного будівництва (незавершені капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи), матеріальні активи, що відповідно до законодавства визнаються основними фондами (засобами), іншими необоротними матеріальними активами (далі - майно) визначається Порядком списання об'єктів державної власності.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку його дія не поширюється на майно, порядок списання якого визначається окремими законами (об'єкти житлового фонду, військове майно, державний матеріальний резерв, об'єкти цивільної оборони, цілісні майнові комплекси підприємств тощо).

Пунктом 5 Порядку встановлено, що списання майна здійснюється суб'єктом господарювання, на балансі якого воно перебуває, на підставі прийнятого суб'єктом управління рішення про надання згоди на його списання. Списання майна здійснюється за умови врахування особливостей правового режиму майна, наявності встановлених законодавчими актами обтяжень чи обмежень щодо розпорядження майном (крім випадків, коли встановлено заборону розпорядження майном). Рішення про надання згоди на списання нерухомого майна, а також повітряних і морських суден, суден внутрішнього плавання та рухомого складу залізничного транспорту, закріпленого за підприємствами, установами та організаціями, які перебувають у віданні Національної академії наук і галузевих академій наук, приймається суб'єктом управління лише за погодженням з Фондом державного майна. Списання майна, що перебуває на балансі суб'єкта управління, здійснюється таким суб'єктом відповідно до цього Порядку.

Відповідно до пункту 6 Порядку з метою отримання згоди на списання майна суб'єкт господарювання подає суб'єкту управління разом із зверненням стосовно списання майна такі документи: 1) техніко-економічне обґрунтування необхідності списання майна, в якому містяться економічні та/або технічні розрахунки, інформація про очікуваний фінансовий результат списання майна та про те, як воно вплине на фінансовий план (для державних підприємств), а також напрями використання коштів, які передбачається одержати в результаті списання; 2) відомості про майно, що пропонується списати за даними бухгалтерського обліку (крім об'єктів незавершеного будівництва), згідно з додатком 1; 3) акт інвентаризації майна, що пропонується до списання, згідно з додатком 2; 4) акт технічного стану майна, затверджений керівником суб'єкта господарювання; 5) відомості про наявність обтяжень чи обмежень стосовно розпорядження майном, що пропонується списати (разом з відповідними підтвердними документами); 6) відомості про земельну ділянку, на якій розташоване нерухоме майно, із зазначенням напрямів подальшого використання земельних ділянок, які вивільняються, а також копії відповідних підтвердних документів, зокрема державного акта на право постійного користування землею, кадастрового плану; 7) відомості про об'єкти незавершеного будівництва, а саме: дата початку і припинення будівництва, затверджена загальна вартість, вартість робіт, виконаних станом на дату припинення будівництва (ким і коли затверджено завдання на проектування, загальна кошторисна вартість проектно-вишукувальних робіт, кошторисна вартість проектно-вишукувальних робіт, виконаних до їх припинення, стадії виконання робіт).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звертався до відповідача для отримання дозволу на списання державного майна.

Крім того, здійснена позивачем оплата збитків за втрачене майно в розмірі 56832,00грн., перевищує вартість втраченого майна, визначену на момент укладення договору оренду згідно додатку №1 до акту приймання-передачі та розмір збитків завданих втратою орендованого майна, стягнутих на підставі рішення господарського суду Львівської області від 13.08.2014р. у справі №914/4740/13.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що ненадання відповідачем дозволу на списання частини орендованого майна у складі цілісного майнового комплексу (загиблих коней у кількості 10 голів), є невиконанням умов пункту 6.4 договору оренди, спричиняє погіршення фінансового становища позивача, унеможливлює ведення бухгалтерського обліку щодо втраченого майна, подальше використання орендованого майна в цілому, вимагає несення невиправданих витрат на користування відсутнім майном та обмежує здійснення позивачем цивільних прав та обовязків з дотриманням принципів добросовісності та розумності.

Враховуючи те, що відповідач не виконав умов договору, не надав позивачу дозволу на списання втраченого майна, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта про безпідставність застосування до спірних правовідносин положень Порядку списання обєктів державної власності, враховуючи наступне.

Дійсно, на даний час Кабінетом Міністрів України не визначено порядок щодо списання орендованого державного майна цілісних майнових комплексів.

Водночас, статтею 8 Цивільного кодексу України унормовано наступне. Якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

В пункті 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/211 від 07 квітня 2008 року Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України зазначено, що аналогія закону чи аналогія права застосовується у тому випадку, якщо є прогалина в правовому регулюванні відповідних відносин.

Однак, відсутність окремого відповідного Закону, яким врегульований порядок списання об'єктів державної власності, зокрема цілісних майнових комплексів підприємств, не позбавляє сторін права керуватися механізмом списання об'єктів державної власності, визначеним Порядком №1314, тим більше, що позивач звертався до відповідача з метою отримання дозволу на списання лише частини орендованого майна, а не цілісного майнового комплексу.

Крім того, при вирішенні даного спору колегією суддів враховано таке.

Постановою Кабінету міністрів України № 158 від 02.03.1993р. затверджено Положення про інвентаризацію майна державних підприємств, що приватизуються (корпоратизуються), а також майна державних підприємств та організацій, яке передається в оренду (повертається після закінчення строку дії договору оренди або його розірвання) з наступними змінами і доповненнями, яке визначає порядок проведення інвентаризації майна державних підприємств, що приватизуються (корпоратизуються), а також майна державних підприємств та організацій, цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів, яке передається в оренду (повертається після закінчення строку дії договору оренди або його розірвання), та оформлення її результатів.

Це Положення визначає порядок проведення інвентаризації майна державних підприємств, що приватизуються (корпоратизуються), а також майна державних підприємств та організацій, цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів, яке передається в оренду (повертається після закінчення строку дії договору оренди або його розірвання), та оформлення її результатів.

Пунктом 49 розділу VIII названого Положення передбачено, що наднормативна нестача цінностей, а також втрати від їх псування відшкодовуються у встановленому порядку винними особами відповідно до оцінки, встановленої для обчислення шкоди від розкрадання, нестачі, знищення та псування матеріальних цінностей. Якщо встановлено, що нестачі та втрати виникли внаслідок зловживань, відповідні матеріали протягом 5 днів після встановлення нестач і втрат підлягають передачі правоохоронним органам, а на суму виявлених нестач і втрат подається цивільний позов; наднормативні нестачі цінностей та втрати від їх псування (включаючи готову продукцію) у разі, коли винних не встановлено або відшкодування відмовлено судом, списуються на результати господарської діяльності.

Наказом Міністерства фінансів України № 879 від 02.09.2014р. затверджено Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань. Згідно пункту 2 розділу І Положення застосовується юридичними особами, створеними відповідно до законодавства України, незалежно від організаційно-правових форм і форм власності, а також представництвами іноземних субєктів господарської діяльності.

Пунктом 4 Розділу ІV вказаного Положення унормовано, що виявлені при інвентаризації розбіжності між фактичною наявністю активів і зобов'язань і даними бухгалтерського обліку регулюються підприємствами в такому порядку: нестача цінностей понад норми природного убутку, а також втрати від псування цінностей списуються з балансу та відносяться на рахунок винних осіб у розмірі, визначеному відповідно до законодавства, у разі якщо винні особи не встановлені, вони зараховуються на позабалансовий рахунок до моменту встановлення винних осіб або закриття справи згідно із законодавством. Розмір збитків від розкрадання, нестач, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається відповідно до законодавства. Бюджетними установами у разі встановлення нестач або втрат, які виникли внаслідок зловживань, відповідні матеріали протягом 5 днів після встановлення нестач і втрат передаються правоохоронним органам, а на суму виявлених нестач і втрат подається цивільний позов.

В матеріалах даної справи відсутні докази звернення ОСОБА_2 відділення Фонду державного майна України по Львівській області до правоохоронних органів та до суду з відповідним цивільним позовом. Отже, вимога позивача щодо зобовязання відповідача виконати умови п.6.4 договору оренди цілісного майнового комплексу шляхом надання дозволу на списання частини орендованого майна у складі цілісного майнового комплексу, заявлена правомірно.

Враховуючи вищевказане, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на скаржника згідно вимог ст.49 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Рішення господарського суду Львівської області від 01.07.2015р. у справі №914/1763/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Хабіб М.І.

ОСОБА_1