ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2015р. Справа№ 914/2751/15

Суддя О.Запотічняк при секретарі М.Зубрицькій розглянула справу

За позовом: Комунальної 3-ї міської клінічної лікарні, м.Львів.

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Краківський ринок, м.Львів.

Про: стягнення 313 354,21 грн.

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_1 представник;

Від відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3 представники;

Суть спору: Комунальна 3-я міська клінічна лікарня звернулася в Господарський суд Львівської області з позовом до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Краківський ринок про: стягнення 313 354,21 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за умовами договору оренди нежитлового приміщення від 01.05.2001р. №0740-В, відповідач отримав в орендне користування терміном на 10 років (з 01.05.2001р. по 01.05.2011р.) окремо стоячу двоповерхову будівлю колишнього гінекологічного відділення Комунальної 3-ї міської клінічної лікарні (літера «Б-2») загальною площею 933,9 кв.м. по вул. Рапопорта,6 у м.Львові. Оскільки після закінчення строку дії договору відповідач не повернув орендоване майно, договір не вважається припиненим, а відтак відповідач зобовязаний виконувати умови договору в частині сплати орендної плати.

Однак, всупереч умов договору відповідач не сплатив орендну плату за період липень-вересень 2012р., у звязку з чим в нього виникла заборгованість в сумі 177862,35 грн.

За неналежне виконання договірних обовязків, відповідачу нараховано інфляційні втрати в сумі 130155,99 грн., 3% річних в сумі 5335,87 грн.

Обставини справи: Розглянувши подані матеріали суд визнав їх достатніми для прийняття заяви до розгляду і ухвалою від 13.08.15р. порушив провадження у справі та призначив судове засідання на 27.08.15р.

В судовому засіданні 27.08.2015р. розгляд справи відкладався на 15.09.2015р. у звязку з неявкою представників сторін.

Суд звертає увагу на те, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення №669 та №677.

09.09.2015р. позивач подав через канцелярію суду додаткові документи в підтвердження позовних вимог а також клопотання про уточнення позовних вимог в якому просив вважати періодом за який стягується заборгованість з 01.07.2012р. по 30.09.2012р.

В судове засідання 15.09.2015р. зявився представник позивача, надав пояснення по суті спору. Пояснив, що відповідач за умовами договору оренди нежитлового приміщення від 01.05.2001р. №0740-В отримав в орендне користування терміном на 10 років (з 01.05.2001р. по 01.05.2011р.) окремо стоячу двоповерхову будівлю колишнього гінекологічного відділення Комунальної 3-ї міської клінічної лікарні (літера «Б-2») загальною площею 933,9 кв.м. по вул. Рапопорта,6 у м.Львові.

Оскільки після закінчення строку дії договору відповідач не повернув орендоване майно, договір не вважається припиненим, а відтак відповідач зобовязаний виконувати умови договору в частині сплати орендної плати. Звернув увагу а те, що Господарський суд Львівської області та Львівський апеляційний господарський суд під час розгляду справи №914/2366/14 дійшли такого ж правового висновку.

Однак, всупереч умов договору відповідач не сплатив орендну плату за період липень-вересень 2012р., у звязку з чим в нього виникла заборгованість в сумі 177862,35 грн.

Окрім заборгованості по орендній платі просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 130155,99 грн. та 3% річних в сумі 5335,87 грн.

Відповідач явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, подав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням представника у черговій відпустці.

Розгляд справи було відкладено на 29.09.2015р.

24.09.2015р. позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог в якій просив суд додатково стягнути з відповідача пеню в сумі 70 593,38 грн.

Відповідно до ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п.3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

Як вбачається з позовної заяви, позовні вимоги позивача стосувалися виключно стягнення заборгованості по орендній платі, інфляційних втрат та 3% річних. Стягнення з відповідача пені не було предметом позову. Таким чином, заява позивача про збільшення позовних вимог в якій він просить суд стягнути з відповідача пеню, фактично є заявою про зміну предмету позову.

Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

З огляду на викладене, оскільки заява позивача про збільшення позовних вимог фактично є заявою про зміну предмету позову і вона подана до суду після початку розгляду справи по суті, суд прийшов до висновку, що її слід залишити без розгляду.

Ухвалою від 29.09.2015р. суд відклав розгляд справи на 12.10.2015р.

В судове засідання 12.10.2015р. зявилися представники сторін. Представники відповідача подали відзив на позов в якому зазначили, що позивачем не надано доказів надсилання відповідачу рахунків на оплату та актів надання послуг. Звернули увагу на те, що відповідач не отримувало податкових накладних за надані позивачем послуги за період липень-серпень 2012р. Також представники відповідача вважають, що розрахунок інфляційних втрат та 3% річних є таким, що не відповідає вимогам первинного документу, оскільки не містить інформації про взаємовідносини сторін.

В судовому засіданні оголошувалась перерва до 20.10.2015р.

Ухвалою від 13.10.2015р. суд продовжив строк розгляду справи у відповідності до ст.. 69 ГПК України на 15 днів за заявою відповідача.

16.10.2015р. позивач подав письмові пояснення по суті спору з врахуванням відзиву відповідача. Зокрема представник зазначив, що ненадання позивачем відповідачеві рахунків передбачених п.п.3.3.3. п.3 договору оренди нежитлового приміщення від 01.05.2001 №740-В не впливає на обов'язок відповідача виконувати свої договірні зобов'язання перед позивачем щодо сплати орендної плати, оскільки цей договір не припинено, і відповідно не виключає його вини у виникненні заборгованості.

Звернув увагу на те, що згідно виписки по рахунку позивача, виданого 09.10.2015 УДКСУ у Шевченківському районі м. Львова, відповідач добровільно перерахував на казначейський рахунок позивача орендну плату у розмірі 20000,00 грн., яку заборгував у 2013 році за користування (23%) об'єкта оренди. Крім того, у той же день відповідач добровільно перерахував на казначейський рахунок позивача орендну плату у розмірі 23724,98 грн. за користування у вересні 2015 року 23% об'єкта оренди.

Своїми діями відповідач підтвердив ту обставину, що відсутність у нього рахунків, які позивач повинен був йому виставляти згідно з п.п. 3.3.3. п.3 договору оренди, не завадила виконувати належним чином зобов'язання щодо сплати орендної плати за володіння і користування об'єктом оренди після закінчення строку договору оренди.

Також 16.10.2015р. позивач подав через канцелярію суду заяву про зменшення розміру позовних вимог в якій зменшив розмір пені та просив стягнути 52 588,79 грн. пені.

Однак враховуючи, що заява про збільшення розміру позовних вимог в якій позивач просив суд стягнути з відповідача пеню в сумі 70 593,38 грн. залишена судом без розгляду, дана заява судом до уваги не береться.

19.10.2015р. відповідачем було подано письмові доповнення до відзиву в якому звернув увагу на те, що відповідно до рішення Господарського суду Львівської області від 30.11.2011 року, постанови Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2012 року у справі №10/269(10) та постанови Вищого господарського суду України від 10.04.2013 року у справі №5015/2286/12 визнано право спільної часткової власності Львівської міської ради та ТзОВ «Краківський ринок» на окремо стоячу будівлю колишнього гінекологічного відділення за адресою: м. Львів, вул. Раппапорта загальною площею -933,9 м.кв., в наступних частках -77/100 за ТзОВ «Краківський ринок», 23/100 - за Львівською міською радою.

Вважає, що відповідач як співвласник спірного майна наділений правом самостійного розпорядження часткою у праві спільної часткової власності.

В судове засідання 20.10.2015р. зявилися представники сторін. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив суд їх задоволити з підстав наведених в позовній заяві та матеріалах справи. Представник відповідача проти позову заперечив, просив суд в позові відмовити.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

01.05.2001 року між Комунальною 3-ю міською клінічною лікарнею (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Краківський ринок (орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 0740-В, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в орендне користування окремо стоячу будівлю бувшого гінекологічного відділення лікарні за адресою: м. Львів, вул. Рапопорта, 6, загальною площею 962,1 м. кв., з них підвал 157,7 кв.м., 1-й поверх 442.3 кв.м., 2-й поверх 389,6 кв.м. (згідно поверхневого плану, що є невідємною частиною договору) для використання у господарській діяльності під складські приміщення.

Відповідно до п. 2.1 договору приміщення, вказані в п. 1 договору, надаються орендарю в орендне користування на умовах цього договору терміном на 10 років з 01.05.2001 року по 01.05.2011 року.

Підпунктом 3.3.6 п. 3.3 сторони погодили, що після закінчення строку дії договору оренди орендар зобовязується повернути Орендодавцю обєкт оренди за актом прийому-передачі у стані, в якому він буде знаходитись на момент припинення договору оренди.

Відповідно до ч.2 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ч.2 п. 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, до господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов'язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

За умовами п.2.1 договору оренди цей договір укладений строком на 10 років.

Згідно ст.759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п.3.3.6 договору після закінчення дії договору орендар здає орендодавцю будівлю за актом передачі у такому стані, в якому вона буде на момент закінчення договору оренди.

Відповідно ч.2 ст.291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Водночас, згідно із ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Як зазначено у чч.3,4 п.5.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N12 Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна, слід враховувати, що передбачені статтею 785 ЦК України наслідки, повязані з моментом припинення договору оренди (найму). Підстави припинення даного виду договорів визначені в частині другій статті 291 ГК України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено. Водночас у розгляді справ зі спорів, що виникають з договорів оренди будівель або інших капітальних споруд, господарські суди мають враховувати умови договору та спеціальні норми статті 795 ЦК України, в силу яких договір найму припиняється з моменту оформлення відповідних документів (актів), що підтверджують повернення наймачем предмета договору найму.

З наведеного випливає, що підставою для припинення дії договору оренди від 01.05.2001р. №0740-В, є підписання акту приймання-передачі приміщення.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Вищого господарського суду України від 26.02.2014 року у справі № 910/5414/13 та в Постанові Верховного Суду України від 20.11.2012 року у справі №12/75-2167-33/75-4/180.

Отже підставою для припинення зобовязання відповідача сплачувати позивачу орендну плату за користування орендованим майном, є підписання акту приймання-передачі.

Згідно з п.1 ст.762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України, орендар зобовязаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п.3.3.3 договору відповідач як орендар зобовязався не допускати погіршення стану наданої в оренду будівлі внаслідок своєї господарської діяльності та регулярно, один раз в місяць, не пізніше 10 числа наступного місяця сплачувати орендну плату, комунальні послуги, ПДВ, податок на землю згідно виставлених рахунків.

Відповідно до п.4.1 договору орендна плата розраховується згідно постанови КМУ від 19.01.2000 року № 75.

Згідно із ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Як вбачається із долученого до справи розрахунку позовних вимог, за період липень-вересень 2012р. відповідачу було нараховано орендну плату з ПДВ в розмірі:

- липень 59 425,99 грн.

- серпень 59 307,14 грн.

- вересень 59 129,22 грн.

Всього 177 862,35 грн.

Зважаючи на те, що відповідач не повернув орендованого приміщення згідно акту приймання-передачі, продовжував ним користуватись, він зобовязаний був сплачувати орендну плату позивачу.

Зокрема, орендна плата за липень 2012р. повинна була бути сплачена не пізніше 10 серпня 2012р., за серпень 2012р. не пізніше 10 вересня 2012р., за вересень 2012р. не пізніше 10 жовтня 2012р.

Однак, відповідач всупереч умов договору не оплатив орендну плату за період липень-вересень 2012р. у звязку з чим в нього виникла заборгованість в сумі 177 862,35 грн.

Відповідно до п. 4.3 договору за порушення термінів оплати за оренду будівлі, орендар виплачує орендодавцю пеню в порядку та розмірі встановленому чинним законодавством України.

Згідно з ст.625 Цивільного Кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

За неналежне виконання договірних обовязків, відповідачу нараховано інфляційні втрати в сумі 130155,99 грн. та 3% річних в сумі 5335,87 грн.

Судом проведено перевірку правильності здійснених позивачем нарахувань.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі в сумі 313 354,21грн. з яких: 177 862,35 грн. основна заборгованість, 130155,99 грн. інфляційні втрати, 5335,87 грн. - 3% річних.

Судовий збір суд покладає на відповідача в сумі 6 267,08 грн.

Керуючись ст.ст.28, 33, 35 ,43, 44, 48, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Краківський ринок (79007, м.Львів, вул. Базарна,11, ідентифікаційний код: 25228715) на користь Комунальної 3-ї міської клінічної лікарні (79016, м.Львів, вул. Озаркевича,2, ідентифікаційний код 01996645) 177 862,35 грн. основного боргу, 130155,99 грн. інфляційніих втрат, 5335,87 грн. - 3% річних, та 6267,08 грн. судового збору.

3 Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4. Рішення суду може бути оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повний текст рішення складено 23.10.2015р.

Суддя Запотічняк О.Д.