РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2015Справа №910/23340/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес»
До Третя особа,Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1
Простягнення 1942,00 грн.
Суддя Спичак О.М.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Матушевська А.Є. - дов. № 263 від 29.12.2014 року;

від відповідача: Ліповуз Д.І. - дов. №01/340-55 від 02.01.2015 року;

від третьої особи: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення 2 942,00 грн.

Ухвалою суду від 07.09.2015 року було порушено провадження у справі № 910/23340/15 та призначено її до розгляду на 02.10.2015 року.

У судовому засіданні 02.10.2015 року представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд зменшити позовні вимоги на 510 грн. та стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 2 435,00 грн.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, судом прийнято заяву про зменшення позовних вимог.

Також представник позивача у даному судовому засіданні подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, та надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судовому засіданні 02.10.2015 року подав відзив на позовну заяву, а також надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечував.

Представник третьої особи в судове засідання 02.10.2015 року не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 02.10.2015 року, відповідно до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено перерву до 12.10.2015 року.

Представник позивача у судовому засіданні 12.10.2015 р. надав письмові заперечення на відзив, а також заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд зменшити позовні вимоги та стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 1 942,00 грн.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, судом прийнято заяву про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Згідно з абзацом 4 пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/140 від 15.03.2010 року «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 12.10.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2014 р. на Одеській трасі, с. Дальник за участю автомобіля «Hundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, що належить ТОВ «Кусум Фарм» та за участю автомобіля «Daewo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням власника ОСОБА_1, сталася дорожньо-транспортна пригода.

Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306.

Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 006-0043652/01НТ від 15.12.2011 р. страховиком автомобіля «Hundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1, є Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Брокбізнес».

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

ДТП, яка сталася 01.04.2014 р. відповідно до норм чинного законодавства, було визначено страховим випадком.

Згідно з п. 1 ст. 354 Господарського кодексу України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 (зареєстрований в Мін'юсті України 24.11.2003 р. за № 1074/8395) «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», який є обов'язковим для виконання особами, до компетенції яких входить проведення автотоварознавчих експертиз та досліджень, розмір матеріального збитку визначається шляхом проведення відповідної експертизи. Методику товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів розроблено згідно із Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» і затверджено наказом Фонду держмайна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 (зареєстровано в Мін'юсті України 24.11.2003 р. за № 1074/8395, зі змінами та доповненнями).

Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом (стаття 7 Закону), і здійснюється суб'єктами оціночної діяльності.

Загальний розмір матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Hundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до звіту про оцінку майна № 279-05-14 від 30.05.2014 р., що складений оцінювачем ОСОБА_6, складає 2 957,40 грн.

На підставі заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу, ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» було здійснено розрахунок страхового відшкодування та складено страховий акт № 51737/1 від 28.05.2014 р. транспортного засобу «Hundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1, та встановлена сума страхового відшкодування у загальному розмірі 2 942,00 грн.

Статтею 29 Закону України «Про страхування» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Позивач повідомив суду, що він свої зобов'язання перед страхувальником за договором добровільного страхування наземного транспорту № 006-0043652/01НТ від 15.12.2011р. виконав належним чином, виплативши на рахунок особи, що буде здійснювати ремонт транспортного засобу страхове відшкодування у розмірі 2 942,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5180 від 12.06.2014 р.

Зважаючи на те, що з вини ОСОБА_1, який керував автомобілем «Daewo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2,, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення з автомобілем «Hundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1, він є особою, відповідальною за збиток, заподіяний зазначеному автомобілю.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АС/3734565, відповідальність водія транспортного засобу «Daewo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант».

Таким чином, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 006-0043652/01НТ від 15.12.2011 р. та статей 993 і 1191 Цивільного кодексу України, отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, а саме, до страхової організації, якою здійснено обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності водія транспортного засобу «Daewo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2, а саме - ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант».

За таких обставин на розгляд Господарського суду міста Києва (з урахуванням заяв про зменшення розміру позовних вимог) були передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес до Товариства з додатковою відповідальністю «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди у розмірі 1 942,000 грн., завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.04.2014 р. на Одеській трасі, с. Дальник за участю автомобіля «Hundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, що належить ТОВ «Кусум Фарм» та за участю автомобіля «Daewo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням власника ОСОБА_1.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказує на те, що позивачем при розрахунку вартості страхового відшкодування не було враховано те, що транспортний засіб «Hundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1, мав інші пошкодження, які виникли до ДТП, яка сталася 01.04.2014р. Таким чином, оцінювачем при визначенні вартості страхового відшкодування невірно було застосовано коефіцієнт фізичного зносу деталей.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з огляду на наступне.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

В статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про страхування», страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відноситься до обов'язкових видів страхування, що здійснюються в Україні.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» встановлено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Враховуючи вищевикладене, суд відзначає, що незалежно від джерела виникнення права позов щодо відшкодування збитків подається до особи, відповідальної за завдані збитки, проте враховуючи те, що цивільна відповідальність винної особи застрахована, позов може бути заявлений також і до юридичної особи, яка застрахувала відповідальність власника транспортного засобу «Daewo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2, зокрема, до відповідача у даній справі - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (дана правова позиція підтверджується також постановою ВГСУ від 05.12.2006 року № 54/53-06).

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Вказана норма кореспондується зі ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є видом обов'язкового страхування згідно ч. 9 ст. 7 Закону України «Про страхування».

Пункт 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, встановлює обов'язок страховика у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Стаття 990 ЦК України зазначає, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно ст. 993 ЦК України та ст. Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За змістом ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», взмістом зобовязання нається з ється з ним язань ьної вартості робіт, що становить х фахівців у иплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Страховик має право здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги з ремонту пошкодженого майна, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Отже позивач набув право вимоги до страховика цивільної відповідальності (відповідача) стосовно сплаченого страхового відшкодування, оскільки страховик цивільної відповідальності - відповідач взяв на себе відповідальність за заподіяні збитки по страховому полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів та відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Станом на день звернення ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» з даним позовом до суду суму страхового відшкодування в порядку регресу відповідач не сплатив.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 (зареєстрований в Мін'юсті України 24.11.2003 р. за № 1074/8395) «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», який є обов'язковим для виконання особами, до компетенції яких входить проведення автотоварознавчих експертиз та досліджень, розмір матеріального збитку визначається шляхом проведення відповідної експертизи. Методику товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів розроблено згідно із Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» і затверджено наказом Фонду держмайна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 (зареєстровано в Мін'юсті України 24.11.2003 р. за № 1074/8395, зі змінами та доповненнями).

Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом (стаття 7 Закону), і здійснюється суб'єктами оціночної діяльності.

Згідно звіту про оцінку майна № 279-05-14 від 30.05.2014 р., що складений оцінювачем ОСОБА_6, загальний розмір матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Hundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 2 957,40 грн.

При цьому, згідно платіжного доручення № 5180 від 12.06.2014 р. позивачем на рахунок третьої особи було виплачено страхове відшкодування у розмірі 2 942,00 грн.

Відповідно до частини 9.1 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти.

Згідно з частиною 9.2 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000,00 гривень на одного потерпілого.

Відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Частиною 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як вбачається, з пункту 2 полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/ 3734565 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000,00 гривень, а розмір франшизи складає 1000,00 грн.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також з урахуванням ліміту відповідальності визначеного чинним законодавством, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення суми страхового відшкодування підлягають задоволенню повністю в розмірі 1 942,00 грн.

При цьому, судом не приймаються заперечення відповідача стосовно того, що експертом невірно було розраховано розмір шкоди, яка підлягає до виплаті, з огляду на те, що у відповідності до підпункту «е» пункту 8.6.2. наказу Фонду державного майна України від 24.11.2013 р. № 142/5/2092 «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», величина ВТВ КТЗ не нараховується у разі заміни окремих складників, що не потребують пофарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура).

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3, ) 1 942 (одну тисячу дев'ятсот сорок дві) грн. 00 коп. страхового відшкодування та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

19.10.2015 року

Суддя О.М. Спичак