ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2015р. Справа№ 914/2924/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», м. Львів

до відповідача: Західно-Українського Будівельно-Ремонтного акціонерного товариства, м.Львів

про стягнення 27 772, 77 грн.

В судове засідання зявились:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: не зявився

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Суть спору: Подано позов Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» до Західно-Українського Будівельно-Ремонтного акціонерного товариства про стягнення 27 772, 77 грн.

Ухвалою суду від 27.08.2015 р. було порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 14.09.2015 р.

В судовому засіданні 27.08.2015 року судом було оглянуто оригінали документів, які в належно завірених копіях долучені до матеріалів справи та відкладено розгляд справи на 12.10.2015 року.

В судовому засіданні 12.10.2015 року представник позивача позов підтримав та просив задоволити позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві, матеріалах справи та поясненнях наданих в судових засіданнях.

Представник відповідача в судове засідання 12.10.2015 року не зявився, причин неявки не повідомив, вимог ухвали суду від 27.08.2015р. не виконав, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи ухвалою суду, яка направлялась сторонам рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

В судовому засіданні 12.10.2015 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

30 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (надалі Постачальник) та Західно-Українським Будівельно-Ремонтним акціонерним товариством (надалі Споживач) був укладений договір № 2014/ТП-ПР-01 С-1551 на постачання природного газу за регульованим тарифом.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 Договору, Постачальник постачає природній газ Споживачу в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором. Передача газу здійснюється на межах балансової належності обєктів Споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування.

Згідно п. 4.6, Договору, оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем авансовими платежами до 25 числа місяця, що передує розрахунковому, в розмірі 100 % із розрахунку договірного обсягу постачання газу відповідно до додатку 2 до Договору. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше пятого (5-го) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Постачальником виконано свої договірні зобовязання, що підтверджується актами приймання передачі природного газу за січень лютий 2015 року, які підписані та скріплені мокрими печатками сторін.

Однак, свої договірні зобовязання Споживач виконав частково та станом на серпень 2015 року заборгував Постачальнику 17 656,26 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані три відсотки річних в розмірі 277,14 грн. та інфляційні втрати в розмірі 5 799,81 грн. Крім цього, відповідно до п. 6.2.2 Договору, позивачем нарахована пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ яка складає 4 039,56 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов Договору № 2014/ТП-ПР-01 С-1551 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 30 грудня 2013 року, позивачем поставлено відповідачу за січень лютий 2015 року природного газу на загальну суму 17 656,26 грн. що підтверджується актами приймання передачі природного газу, які підписані та скріплені мокрими печатками сторін.

Відповідно до п. 4.6, Договору, оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем авансовими платежами до 25 числа місяця, що передує розрахунковому, в розмірі 100 % із розрахунку договірного обсягу постачання газу відповідно до додатку 2 до Договору.

Однак, як вбачається із позовних вимог та матеріалів справи, свої договірні зобовязання відповідач виконав частково, заборгувавши позивачу станом на момент подання позовної заяви 17 656,26 грн. за поставлений природній газ. Станом на день прийняття рішення дана заборгованість відповідачем не погашена та підлягає стягненню з останнього.

Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частинами 1-3 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно із ч. 1 ст. 220 Господарського кодексу України боржник, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 6.2.2 Договору, у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, із Споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За несвоєчасне виконання договірних зобовязань позивачем нарахована пеня за період з 06.02.2015 року по 06.07.2015 року в розмірі 4 039,56 грн. Згідно проведеного судом перерахунку до стягнення з відповідача підлягає сума в розмірі 4 039,56 грн.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання, а саме: сплата суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми.

За несвоєчасне виконання договірних зобовязань позивачем за період лютий 2015 року по серпень 2015 року нараховані інфляційні втрати в розмірі 5 799,81 грн. та три відсотки річник за період лютий 2015 року по серпень 2015 року в розмірі 277,14 грн. Згідно проведеного судом перерахунку, за спірні періоди розмір трьох відсотків річних складає 277,14 грн. та підлягає до стягнення в межах заявлених позовних вимог, однак інфляційні нарахування після проведеного перерахунку складають 5 615,57 грн. та підлягають до стягнення в межах перерахованої суми.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач в судове засідання не зявився, позов не заперечив, доказів сплати основної заборгованості не подав, а відтак суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення частково.

Судові витрати слід віднести на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,82,84,85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Західно Українського Будівельно Ремонтного акціонерного товариства (79005, м. Львів, вул. Зелена, 9, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (79039, м. Львів, вул. Золота, 42, ) 17 656,26 грн. основного боргу, 4 039,56 грн. пені, 5 615,57 грн. інфляційних втрат, 277,14 грн. трьох відсотків річних та 1 814,88 грн. судового збору.

3. Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 13.10.2015 року.

Суддя Березяк Н.Є.