КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р. Справа№ 910/1881/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Захарчук Н.С.

за участю представників сторін:

від позивача : представник - ОСОБА_2 (директор), ОСОБА_3 ( за довіреністю №01/07/2014/1 від 16.07.2015 року)

від відповідача: представник - Семенюк Н.М. довіреність №225-КР-114 від 28.01.2015 року )

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2 : Семенюк Н.М. ( за довіреністю №062/01/10-11-4842 від 30.12.2014 року)

від третьої особи 3: Сердюк М.В. ( за довіреністю № 102/01/11-4842 від 27.05.2015 року)

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2014р.

у справі № 910/1881/13 (Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді: Марченко О.В., Нечай О.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Київської міської ради

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м.Києва

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

У січні 2013 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Київської міської ради з позовними вимогами про визнання за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 право власності на 60 відсотків нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 76,4 кв.м.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.12.2014 року у справі № 910/1881/13 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що договором оренди спірного майна не передбачено право орендаря на набуття прав на майно у зв'язку з здійсненням поліпшень. Крім того, відповідач зауважує на тому, що дозвіл Ватутінської районної державної адміністрації м. Києва (розпорядження від 30.09.1998 №1308) не є згодою орендодавця на проведення невід'ємних поліпшень, оскільки виданий іншій особі - ПП "Лілія" та є всього документом дозвільного характеру на проведення перепланування спірного приміщення в житловому будинку.

Не погоджуючись з винесеним рішенням, позивач - ФОП ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2014 року у справі № 910/1881/13 повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказала на те, що ФОП ОСОБА_2 провела перепланування та реконструкцію орендованого приміщення за адресою: АДРЕСА_2, у зв'язку з чим створено нову річ, а відтак у позивача виникло право власності на 3/5 частини даного нежитлового приміщення в порядку ст. 778 ЦК України. Також зазначила, що, оскільки, новостворене нежитлове приміщення було прийнято в експлуатацію в 2006 році, то у відповідності до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до спірних правовідносин повинен застосовуватись ЦК України від 16.01.2003. Вказала на те, що при винесені рішення, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що засновником ПП «Лілія» виступала ОСОБА_2 Враховуючи зазначене, вважає, що відповідно до вимог Закону України «Про підприємництво», вищевказане приватне підприємство було припинено, отже, і всі майнові права даного підприємства було передано створеному суб'єкту підприємницької діяльності фізичній особі підприємцю ОСОБА_2

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.12.2014 року відкрито апеляційне провадження у справі № 910/1881/13 та призначено справу до розгляду.

Під час звернення скаржника з апеляційною скаргою, останнім було подано клопотання про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи, оскільки, при наданні висновку № 14475/13-43/11962/14-43/11963/14-42 від 18.09.2014 року не було враховано всі роботи проведені при переплануванні приміщення за адресою АДРЕСА_2.

04.03.2015 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду клопотання позивача було задоволено та призначено у справу додаткову будівельно-технічну експертизу, в зв'язку з чим апеляційне провадження було зупинено.

Ухвало від 31.08.2015 року, в зв'язку з надходженням експертного висновку, апеляційне провадження було поновлено, та призначено справу до розгляду.

В подальшому розгляд справи декілька разів відкладався.

09.10.2015 року через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення по суті заявлених позовних вимог, в якому останній просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення з урахуванням додаткових доказів отриманих в ході судового засідання.

У судовому засіданні, 20.10.2015 року представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги просив її задовольнити, з урахуванням висновку експертизи, рішення суду першої інстанції скасувати.

Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні заперечили проти вимог апеляційної скарги, просили її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи 1 у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники були повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Інформаційний лист Вищого господарського суду від 13.08.2008 р. № 01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року „Про деякі питання застосування норми Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представників третьої особи 1, за наявними у справі доказами

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.1999 між державним комунальним підприємством "Житлоремфонд" (орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_2 (орендар) укладено договір оренди №14 (т.1 а.с.24) .

За умовами зазначеного договору, орендодавець на підставі розпорядження Ватутінської районної державної адміністрації від 30.12.1999 №1353 передає, а орендар приймає в орендне користування нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 загальною площею 62,1 кв.м, у тому числі: колясочна та частина холу другого під'їзду для розміщення магазину по продажу хліба та продуктів харчування(т.1 а.с.27).

Пунктом 9.1. визначений строк дії договору один рік з моменту підписання договору.

01.01.2002 Управлінням з питань майна Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації (орендодавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_2 (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №1520 (т.1 а.с.28)

За умовами зазначеного договору оренди, орендодавець на підставі розпорядження Деснянської районної державної у м. Києві адміністрації передає, а орендар приймає в оренду нежитлове приміщення (будівлю, споруду) на першому поверсі загальною площею 62,10 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 для розміщення магазину по продажу хліба та продуктів харчування (п.1.1 договору). Зазначене нежиле приміщення передається орендарю з устаткуванням (за його наявністю) згідно з актом приймання-передачі, що додається до цього договору і є його невід'ємною частиною (п.1.2 договору).

Пунктом 6.2. договору визначений строк дії договору з 01.01.2002 по 31.12.2002.

У 2002 році акціонерним товариством закритого типу «Інститут «Гідроцивільпромбуд» було розроблено та погоджено робочий проект на перепланування приміщень під продовольчий магазин по АДРЕСА_2 (а.с.30-41 том1).

На підставі зазначеного проекту, приватним підприємцем ОСОБА_2 у 2002 році були проведені роботи з перепланування нежитлових приміщень під продовольчий магазин за адресою АДРЕСА_2 (а. с. 51-73 том 1).

Листом від 26.02.2003 року за № 07-79 (а.с. 74 том 1) Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації звернулось до Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, в якому просили для введення в експлуатацію приміщення по АДРЕСА_2, провести його інвентаризацію, посилаючись на те, що ПП ОСОБА_2 гарантує оплату.

Розпорядженням від 25 березня 2003 року № 281 (а.с.80) Деснянською районною у місті Києві державною адміністрацією погоджено згідно проекту перепланування орендованого нежитлового приміщення під продовольчий магазин в будинку по АДРЕСА_2 - ПП ОСОБА_2, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Розпорядженням Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 07.07.2003 року за № 724 (а.с.82-83 том 1) внесено зміни до розпорядження Деснянської у місті Києві державної адміністрації від 29.12.2002 року № 1467 п.19 додатку (ЖЕК-312) «Про надання в орендне користування нежитлових приміщень», що знаходяться по АДРЕСА_2, наданого в оренду приватному підприємцю ОСОБА_2 і замість слів «загальна площа 62,1 кв.м.», слід читати «загальна площа 76,1 кв.м.» для розміщення продовольчого магазину з реалізацією горілчаних та тютюнових виробів.

Окрім цього, розпорядженням Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації (а.с.83) від 12.09.2006 року за № 1233 затверджено акт прийняття в експлуатацію закінчених робіт з перепланування нежитлового приміщення в будівлі АДРЕСА_2 та встановлено, що внаслідок здійсненого перепланування загальна площа приміщень становить 76,1 кв.м., в тому числі основна - 56 кв.м.

01.01.2007 Комунальним підприємством "Житлорембудсервіс" (орендодавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_2 (орендар) укладено договір №1219 про передачу майна комунальної власності територіальної громади Деснянського району м. Києва в оренду (т.1 а.с.86)

За умовами цього договору, орендодавець на підставі розпорядження Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 29.12.2006 № 1863 передає, а орендар приймає в оренду нежитлове приміщення на першому поверсі загальною площею 106, 60 кв. м. по АДРЕСА_2 (п.1.1 договору).

Відповідно до додаткової угоди до договору №1219 на підставі розпорядження Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 25.09.2009 № 897 орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нежитлове приміщення по АДРЕСА_2, загальною площею 84, 20 кв.м., для магазину по продажу продтоварів з реалізацією горілчаних виробів - 44, 40 кв.м. та магазину по продажу товарів дитячого асортименту -27, 90 кв.м., МЗК -11, 90 кв.м. (т.1 а.с.90)

Пунктами 3.1-3.3 договору визначено, що за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади Деснянського району, затвердженої рішенням №8 Деснянської райради від 11.09.2008, яка на дату підписання договору становить: магазин з реалізацією горілчаних виробів - 65,00 грн., магазин по продажу товарів дитячого асортименту - 15,00 грн. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає 3845,95 грн. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць та може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни базової орендної ставки, методики розрахунку орендної плати, профілю використання приміщення, цін і тарифів.

Позивач листом від 23.11.2012 року № 48 звернувся до Київської міської державної адміністрації, в якому просила з врахуванням проведених робіт в силу ст. 778 ЦК України визнати її співвластником орендованого приміщення в частці, яка відповідає вартості витрат на поліпшення речі.

Проте, листом від 12.12.2012 року за № 042/7/8-16171 (а.с.125-126 том 1) позивачу відмовлено та вказано, що орендар має право залишити за собою проведені ним поліпшення орендовано майна, здійснені за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені без заподіяння йому шкоди. При цьому зазначено, що вартість поліпшень орендованого майна, зроблена орендарем без згоди орендодавця, які не можна відокремити без шкоди для майна, компенсації не підлягає.

Позивач звернувся з позовом посилаючись на норми ч. 4 ст. 778 ЦК України, та просив про визнання за ним права власності на 3/5 частини нежитлового приміщення загальною площею 76,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_2. в зв'язку з тим, що на підставі згоди орендодавця ним було здійснено реконструкцію з переплануванням об'єкта оренди, внаслідок чого збільшено площу орендованого приміщення з 62,1 кв.м до 76,4 кв.м, добудовано рампу та ганок, у зв'язку з чим створено нову річ - нерухоме майно "магазин для продажу продовольчих та промислових товарів", що розташоване в місті Києві по АДРЕСА_2.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що договорами оренди не було передбачено можливість набуття позивачем права власності на об'єкт оренди, а невід'ємні поліпшення здійснені без згоди орендодавця та за відсутності погодження кошторисів на виконання ремонтних робіт. Зазначає, що внаслідок реконструкції орендованого приміщення не було створено нової речі, а збільшення площі об'єкту оренди відбулось за рахунок приєднання інших нежитлових приміщень в межах існуючого житлового будинку.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту про ліквідацію ПП «Фірма Лілія» від 15.01.2000 року (т.2 а.с. 71 ) зазначене підприємство було ліквідовано у зв'язку з перереєстрацією с 15.01.2000 року, а згідно з наказом №8 «Про перереєстрацію ПП «Фірма Лілія» від 25.11.1999 року (т.2 а.с. 70) зобов'язано скасувати державну реєстрацію ПП «Ліля» з переходом усіх майнових прав СПД ОСОБА_2

У подальшому, як видно з матеріалів справи, орендодавець уклав з позивачем договір оренди нерухомого майна від 01.07.2000 року та погодився з тим, що орендар (ФОП ОСОБА_2) сплатить заборгованість по орендній платі (а попереднім орендарем було ПП «Фірма «Лілія»), що на 01.02.2000 року становить 992,92 грн. до 31.12.2000 року згідно графіку, який надається орендарем.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що ФОП ОСОБА_2 є правонаступником ПП «Фірма Лілія» за договором, оскільки всі права та обов'язки за ним перейшли до ФОП ОСОБА_2

Таким чином, необґрунтованими є твердження відповідача про те, що ФОП ОСОБА_2 здійснювала роботи без належного дозволу, оскільки, від 30 вересня 1998 року № 1308 Ватутінською районною державною адміністрацією м. Києва (а.с. 22 том 1 ) надано дозвіл на проведення робіт по переплануванню, згідно наданої схеми ПП «Лілія» в орендованому приміщені по АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 331 ЦК України, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

З матеріалів справи вбачається, що акт прийому-передачі приміщення підписувався єдиний раз, коли приміщення передавалось від Орендодавця ПП «Фірма Лілія» . У подальшому такий акт не підписувався з ОСОБА_2, як орендарем, що свідчить виключно про визнання орендодавцем факту правонаступництва за даним договором.

Згідно п. 5.5 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України №12 від 29.05.2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна: «Вирішуючи спори, пов'язані з використанням орендарем прав, визначених частиною третьою статті 773 і статтею 778 ЦК України та частиною третьою статті 23 Закону «Про оренду державного та комунального майна», господарський суд повинен мати на увазі, що згода орендодавця на вчинення відповідних дій щодо орендованого майна має бути викладена у певній документальній формі, якщо така можливість не передбачена у самому договорі оренди (найму).

Позивачем було отримано згоду на проведення поліпшень (ремонту, реконструкції, перепланування), що підтверджується Розпорядженням №1308 від 30.09.1998 року, що прийнято Ватутінською районною державною адміністрацією. Розпорядження №1308 приймалось на підставі Протоколу №15 засідання міжвідомчої комісії Ватутінської районної державної адміністрації від 15.09.1998 року (т.1 а.с.22), в складі якої був присутній представник ДКП «Житлоремфонд», в яких визначено: «Надати дозвіл на проведення робіт по переплануванню згідно наданої схеми ПП «Лілія» в орендованому приміщенні по АДРЕСА_2».

У подальшому 11.03.2003 року, пунктом 22 Протоколу №3 засідання міжвідомчої комісії Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації (яка створена 08.10.2003 року Розпорядженням №1090 Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації), визначено, що заяву ПП ОСОБА_2 з питань погодження здійсненого, згідно проекту перепланування орендованого приміщення магазину в будинку по АДРЕСА_2, вирішили погодити здійснення, згідно проекту, перепланування орендованого нежитлового приміщення під продовольчий магазин, в результаті якого загальна площа приміщень становить 76,1 кв.м., в тому числі основна 56,3 кв.м., допоміжна -19,8 кв.м.»

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в матеріалах справи містяться документи, які підтверджують факт погодження проведення поліпшень (реконструкцій, ремонту, перепланування) приміщення як з орендодавцем, так і з уповноваженими державними органами, а саме: Розпорядження №281 від 25.03.2003 року Деснянської РДА у м. Києві «Про розгляд звернень з питань перепланування приміщень та будівництва погребів, балконів»(т.2.а.с.134); Розпорядження №1233 від 12.09.2006 року, яким було затверджено Акт прийняття в експлуатацію закінчених робіт з перепланування орендованого приміщення (т. 2 а.с. 167,168); лист від 14.01.2004 року №11, в якому Управління житлово-комунального господарства просить свого ПП ОСОБА_2 виконати роботи по підключенню систем водопроводу та каналізації; по облаштуванню вентиляції; по електрозабезпеченню та електрообладнанню, облаштуванню пожежною автоматикою, влаштування евакуаційних виходів (т.1 а.с. 173).

Позивачем було отримано дозвіл на проведення «переробки» речі (об'єкта оренди -приміщення ЖЕК, 1, 2, коридор, вестибюль), проведено «переробку» (низку поліпшень) за власний кошт, в наслідок чого було створено нове приміщення, що збільшило загальну площу орендованих нежитлових приміщень.

Статтею 778 ЦК України встановлено, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, висновком судової експертизи № 14475/13-43/11 962/14-43/11963/14-42 від 18.09.2014 року, встановлено, що площа орендованих нежитлових приміщень по АДРЕСА_2, збільшилась у зв'язку з реконструкцією вказаних нежитлових приміщень в частині їх перепланування. При цьому, експертами встановлено, що зазначені роботи з перепланування виконанні в межах існуючої капітальної будівлі житлового будинку АДРЕСА_2 та всі приміщення є вбудованими у вказаний будинок.

Відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 5642/15-42/5643/15-43 від 28.08.2015 року (а.с.99-110 том 4) експерти зазначають, що внаслідок проведених ФОП ОСОБА_2 поліпшень, орендована група нежитлових приміщень була ізольована від інших приміщень в будівлі, та з урахуванням проведених орендарем добудов у вигляді рампи, і влаштування нових конструктивних елементів, була відокремлена в окремий об'єкт нерухомості зі своїм функціональним призначенням, тобто, стала єдиним автономним комплексом, чого не було на час укладення договору оренди. Враховуючи, що вказаний об'єкт нерухомості отримав свій вхід та вихід, він став об'єктом, що фактично функціонує незалежно від будівлі, в якій розміщений. Вказані зміни показника загальної площі реконструйованих приміщень відбулись внаслідок проведення комплексу будівельно-монтажних робіт з демонтажу існуючих та монтажу нових перегородок, за результатами виконання яких збільшено загальну площу орендованих ФОП ОСОБА_2 нежитлових приміщень, змінено їх функціональне призначення та поліпшено їх технічні характеристики в частині зонування та розподілу корисної площі.

При цьому встановлено, що виділення в натурі частки в розмірі 38 відсотків (частка вартості витрат ОСОБА_2 на проведення поліпшень) без заподіяння шкоді іншій частині приміщення є технічно можливим.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини.

З урахуванням висновків проведених судових будівельно-технічних експертиз, колегія суддів приходить до висновку, що в результаті проведеного позивачем перепланування нежитлового приміщення було створено новий об'єкт, який має збільшену площу, інші конструктивні елементи, добудови, і функціонує самостійно від будівлі, в якій він розміщується. На момент передання групи приміщень в оренду ФОП ОСОБА_2, такого об'єкту не існувало, про що відомо і орендодавцю, й іншим учасникам судового спору.

Частиною 4 ст. 778 ЦК України передбачено, якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що орендарем, внаслідок здійснених за попередньо отриманою згодою орендодавця поліпшень було створено нову річ.

Звертаючись з позовними вимогами, ФОП ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності на 60 відсотків нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Проте, колегія суддів, враховуючи висновок додаткової експертизи від 28.08.2015 року за № 5642/15-42/5643/15-43, приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково та визнання за фізично особою -підприємцем ОСОБА_2 права власності на 38 відсотків нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 76,4 кв.м.

Необґрунтованим є посилання представника відповідача про застосування наслідків строку позовної давності, так як акт про прийняття в експлуатацію нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, затверджений розпорядженням Деснянської районної в м. Києві адміністрації від 12.09.2006 року № 1233, оскільки, перебіг строку позовної давності в даному випадку починається саме з моменту проведення державної реєстрації права власності до поверхневого плану приміщення Київським міським бюро технічної інвентаризації, яке здійснено 15.08.2012 року. Саме після офіційної реєстрації проведених змін, у позивача виникли правові підстави для визначення частки сумісної власності орендованому приміщенні, а тому перебіг позовної давності має починатись з цього моменту.

Отже, місцевий господарський суд при прийнятті оскарженого рішення наведеного не врахував, не повністю з'ясував обставини, що мають значення для справи натомість, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, виніс помилкове рішення.

Відповідно до ст. 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2014р. підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2014 року у справі № 910/1881/13 задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2014 року у справі № 910/1881/13 скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 право власності на 38 % нежитлового приміщення за адресою : АДРЕСА_2.

Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

Матеріали справи №910/1881/13 повернути господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко