ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2015 р.Справа № 922/4760/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Публічногоакціонерного товариства "Укртелеком" в о. ХФ ПАТ "Укртелеком" м. Харків
до ОСОБА_1 районної державної адміністрації Харківської області, м.Богодухів
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", звернувся до господарського суду Харківської області з уточненою позовною заявою про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 37931 від 22.09.2015 року) до відповідача - ОСОБА_1 районної державної адміністрації Харківської області, м. Богодухів в якому просить суд стягнути з відповідача 5030,79 грн. основного боргу, 1030,79 грн. пені, збитки від інфляції 2534,98 грн., 3% річних 110,73 грн., також позивачем заявлено до стягнення судовий збір у розмірі 1 827 грн.

Свої вимоги мотивує неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про надання телекомунікаційних послуг № 581356 від 08.05.2012 р. в частині повної та своєчасної оплати послуг, наданих позивачем.

Ухвалою господарського суду від 21.08.2015 р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 07.09.2015 р. об 11:20год.

В судовому засіданні оголошувалась перерва по справі з 07.09.2015 року до 22.09.2015 року до 09:00.

Ухвалою господарського суду від 22.09.2015 року розгляд справи було відкладено на 19.10.2015 року о 09:50.

19.10.2015 року до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд:

- в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 4915,18 грн. провадження по справі припинити;

- стягнути з відповідача ОСОБА_1 районної державної адміністрації Харківської області 115,61 грн. основного боргу, 1030,79 грн. пені, збитки від інфляції 2534,98 грн., 3% річних 110,73 грн., а також судовий збір у розмірі 1 827 грн.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п. 3.10. Постанови від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 Господарського процесуального кодексу права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 Господарського процесуального кодексу ціну позову вказує позивач.

Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Суд приймає до розгляду заяви про зменшення та збільшення розміру позовних вимог та вирішує спір, виходячи з нової ціни позову.

Оскільки вищенаведені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, а тому суд приймає заяву про зменшення позовних вимог до розгляду.

19.10.2015 року до суду від відповідача надійшло клопотання, в якому він просить суд зменшити розмір пені на 50% на підставі недостатнього фінансування з бюджету.

Надані документи долучено судом до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з урахуванням здійснених відповідачем проплат.

Представник відповідача проти позовних вимог не заперечує та просить суд зменшити розмір пені на 50%у зв'язку з недостатнім фінансуванням з бюджету.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

08.05.2012 року року між позивачем - Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Харківської філії ВАТ "Укртелеком" та відповідачем -ОСОБА_1 районною державною адміністрацією Харківської області, було укладено договір № 581356 про надання телекомунікаційних послуг.

Цей договір набирає чинності з дня підписання і діє протягом одного року (п.7.1. Договору).

Відповідно до пункту 1.1 договору підприємство зобов'язане надавати абоненту загальнодоступні ( універсальні ) та інші телекомунікаційні послуги, супутні (додаткові) послуги, згідно переліку та в обсягах замовлених абонентом, а абонент зобов'язується своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до умов договору.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що якщо за тридцять календарних днів до закінчення строку дії договору жодна зі Сторін не повідомила письмово про його припинення, Договір вважається продовженим на тих самих умовах на кожний наступний рік. Отже, договір є пролонгованим на 2015 рік.

Умовами п. 3.4.2. Договору передбачено, що Абонент зобов'язаний своєчасно оплачувати отримані Послуги в повному обсязі.

Відповідно до пункту 4.11 Договору, розрахунковий період становить один календарний місяць.

Відповідно до п. 4.15. рахунок за отримані Послуги оплачується Абонентом не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду.

Як свідчать матеріали справи, позивач належним чином виконував свої обов'язки за вищевказаним договором та надавав відповідачу телекомунікаційні послуги (рахунки-акти за період з листопада 2014 року по липень 2015 року ( а.с.30-39), проте відповідач зобов'язання по сплаті наданих послуг за період листопада 2014 року по липень 2015 року виконує не в повному обсязі, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість в розмірі 10120,28 грн.

Однак, в процесі розгляду справи судом встановлено що відповідач після подачі позову сплатив частково суму основної заборгованості у розмірі 9945,97 гривень, в зв'язку з чим провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості слід припинити на підставі п.1.1. ст. 80 ГПУ України, оскільки відсутній предмет спору.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до п. 5 ст. 33 Закону України "Про телекомунікації", пункту 36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 р. № 295, споживач зобов'язаний виконувати умови договору та своєчасно оплачувати отримані телекомунікаційні послуги згідно діючих тарифів.

Cтаттею 68 Закону України "Про телекомунікації" встановлено, що розрахунки за телекомунікаційні послуги здійснюються на умовах договору про надання телекомунікаційних послуг між оператором, провайдером телекомунікацій та споживачем або без договору за готівкову оплату чи за допомогою карток тощо в разі одержання споживачем замовленої за передоплатою (авансованої) послуги за тарифами, затвердженими згідно із законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Виходячи з положень ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором.

Судом встановлено, що позивачем належним чином були виконані умови договору про надання телекомунікаційних послуг № 581356 від 08.05.2012 р., про що свідчать наявні в матеріалах справи рахунки-акти за телекомунікаційні послуги за листопад 2014 року - липень 2015 року.

Частинами 1, 2 статті 651 ЦК України зазначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Пунктом 8.7. спірного Договору сторони погодили, що зміни умов Договору та переліку послуг оформлюються додатковими угодами та/або додатками до нього, які є невід'ємними частинами Договору.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України докази внесення змін до спірного Договору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Згідно ч.1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Однак, в процесі розгляду справи судом встановлено що відповідач після подачі позову сплатив частково суму основної заборгованості у розмірі 9945,97 гривень, в зв'язку з чим провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості слід припинити на підставі п.1.1. ст. 80 ГПУ України, оскільки відсутній предмет спору.

Таким чином, задоволенню підлягають позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» до ОСОБА_1 районної державної адміністрації Харківської області про стягнення 115,61 грн. основного боргу за надані телекомунікаційні послуги за період з листопад 2014 року - липень 2015 року.

Крім того, позивачем було нараховано та пред'явлено до стягнення з відповідача 1030,79 грн. пені, 2534,98 грн. збитків від інфляції та 110,73 грн. 3% річних.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши нарахування надані позивачем, 3% річних в розмірі 110,73грн., суму інфляційних нарахувань в розмір і2534,98 грн. суд приходить до висновку, що даний розрахунок не суперечить вимогам чинного законодавства, нарахований вірно, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 1030,79 грн. суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

Відповідно до п.5.2 договору, сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати відповідачем наданих послуг, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідачем було надане клопотання про зменшення розміру пені на 50% у зв'язку з тяжким фінансовим становищем.

Згідно з приписами чинного законодавства, господарським судом при зменшенні розміру неустойки (зокрема, пені) має бути враховано майнові та інші інтереси обох сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, і позивач, і відповідач мають певні законодавчо обумовлені особливості здійснення господарської діяльності, до яких зокрема належить обмеження можливості для обох суб'єктів самостійно впливати на своєчасність розрахунків з контрагентами - зазначена обставина, на суду, є винятковою в розумінні п.3.ст.83 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Пунктом 1 статті 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідності до підпункту 3.17.4. п. 3.17 п. 3 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. №18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Оскільки позивачем за порушення грошових зобов'язань, окрім пені, нараховані інфляційні та річні, а також враховуючи, той факт, що відповідач ОСОБА_1 районна державна адміністрація Харківської області є державним підприємством та приймаючи до уваги складну ситуацію, яка склалася в державі та оцінивши співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, господарський суд, керуючись п.3 ч.1 ст.83 ГПК України, дійшов висновку про зменшення розміру пені за несвоєчасне виконання зобов'язання до 50%, що становить 515,40 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України та постановою № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції". Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір покладається на відповідача повністю. При цьому суд враховує, що в частині зменшення судом розміру пені судовий збір покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру.

На підставі вищевикладеного та ст.129 Конституції України, ст.ст.526, 527, 530, 599, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 179, 193 Господарського суду України, та керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Прийняти до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог від 19.10.2015 року.

Зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача - ОСОБА_1 районної державної адміністрації Харківської області на 50%.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 районної державної адміністрації Харківської області (62103, Харківська обл.,пл.Червона,2, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (61002, м.Харків, вул.Іванова, 7/9, р/р 26008898 в ХОД ВАТ "Райффайзен банк Аваль", МФО 350589, ) 115,61 грн. - основного боргу, 515,40 грн. - пені, 2534,98 грн. - інфляційні витрати, 110,73 грн. -3% річних, а також судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення пені 515,39 грн. - відмовити.

В частині стягнення суми основного боргу в розмірі 10 004,67 грн. провадження у справі припинити на підставі п.1-1 ч.1. ст. 80 ГПК України.

Повне рішення складено 22.10.2015 р.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Суддя ОСОБА_4