ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" жовтня 2015 р. Справа № 918/1008/15

Суддя Гудзенко Я.О., розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 1 062 625, 59 грн.

За участю:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: ОСОБА_3 (дог. №06/10 від 06.10.2015 р.), ОСОБА_4 (дог. №06/10 від 06.10.2015 р.).

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до ФОП ОСОБА_2 (далі - Відповідач) з вимогами про стягнення 1 062 625, 59 грн. боргу за кредитним договором від 16.12.2010 року.

Ухвалою від 1 вересня 2015 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/1008/15 розгляд якої призначено на 10.09.2015 року, зобов'язано позивача надати суду: в судове засідання оригінали всіх доданих до позовної заяви документів для огляду, документи на підставі яких діє позивач, а також оригінал витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з інформацією про відповідача станом на час розгляду справи.

Згідно витягу з ЄДРПОУ зробленого судом, місцезнаходженням відповідача є: АДРЕСА_1.

Ухвали суду cторонам надіслані за належними адресами.

10 вересня 2015 року розгляд справи відкладено на 7 жовтня 2015 року, про що зроблено запис в протоколі судового засідання і про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені, про що свідчать підписи представників сторін, а також винесено відповідну ухвалу.

Позивачем вимог ухвал суду не виконано, не надано суду оригінали документів доданих до позовної заяви. Крім того судом встановлено, що 5 жовтня 2015 року у банку введено процедуру ліквідації, у підтвердження чого представник позивача 12.10.2015 року має надати суду відповідні докази.

Ухвалою від 7 жовтня 2015 року розгляд справи відкладено на 12 жовтня 2015 року, повторно зобов'язано Позивача подати суду в судове засідання оригінали: договору від 16.12.2010 року укладеного з ФОП ОСОБА_2, додаткових угод до нього, меморіального ордеру, а також через канцелярію суду до початку судового засідання - докази часткової сплати відповідачем кредитних коштів та процентів по договору (виписки банку), докази перебування банку в процедурі ліквідації.

В судове засідання 12 жовтня 2015 року Позивач не з'явився, вимог ухвали суду в повному обсязі не виконав.

Разом з тим, 12 жовтня 2015 року від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із участю представника в іншому судовому засіданні.

12 жовтня 2015 року від Відповідача надійшов відзив на позов, клопотання про продовження строку розгляду спору в порядку, встановленому ч. 3 ст. 69 ГПК України, додаткові письмові докази у справі та клопотання про зупинення провадження у справі.

Клопотання про зупинення провадження у справі обгрунтовано тим, що в провадження Рівненського міського суду знаходиться справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. до фізичної особи ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки (справа №569/12534/15-ц).

З доданої до клопотання позовної заяви (у справі №569/12534/15-ц) вбачається, що предметом розгляду цієї справи є вимоги банку про звернення стягнення на майно згідно іпотечного договору від 16 грудня 2010 року на суму 1 062 625, 59 грн. шляхом визнання права власності на зазначене майно, який укладений в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 16.12.2010 року, стягнення за яким є предметом розгляду справи № 918/1008/15.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Відповідно до п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про Іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що Позивач звернувся до Рівненського міського суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, який є об'єктом Договору іпотеки від 16.12.2010 року, що забезпечує майнові інтереси кредитора за Кредитним договором №К-2003880 від 16.12.2010 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ФОП ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається, що у справі №569/12543/15-ц Позивачем заявлено вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на забезпечене іпотекою майно.

Судом встановлено, що згідно п. 7.2. Договору іпотеки від 16.12.2010 року звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі, зокрема, переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку" та умовам договору іпотеки.

Із доданої до матеріалів справи позовної заяви вбачається, що розмір боргу, в межах якого Позивач просить звернути стягнення на майно, є ідентичним розміру вимог, заявленим в даному спорі.

Судом також досліджена ухвала Рівненського міського суду від 3 вересня 2015 року за позовом ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. (далі - Позивач) до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, з якої вбачається, що справа №918/1008/15 є пов'язаною зі справою №569/12543/15-ц.

Враховуючи вказане вище в процесі розгляду справи №569/12543/15-ц будуть встановлені факти, які матимуть значення для вирішення спору у справі №918/1008/15, зокрема, факт наявності або відсутності заборгованості, що стало підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 16.12.2010, стягнення якої є предметом розгляду справи №918/1008/15.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Відповідно до п. 42 постанови резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця).

Особою позичальника та іпотекодавця є одна і та ж сама особа, вирішення спору у справі №569/12543/15-ц безпосередньо впливає на вирішення спору по суті у даній справі, оскільки ґрунтуються на одних і тих же доказах. Отже, зазначені справи є взаємопов'язаними і прийняття рішення в одній справі буде мати прямий вплив та доказове значення в іншій справі.

Крім того, в листі Верховного Суду України від 01.02.2015 року "Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна" зазначено наступне.

Одночасне стягнення суми боргу з боржника та звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю, у рахунок погашення зазначеного боргу призводить до стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника, так і з майнового поручителя за рахунок належного йому майна. За такої ситуації відбувається фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові.

Таким чином, одночасне звернення стягнення заборгованості зі зверненням стягнення на предмет іпотеки в будь-якому випадку є неправильним.

Положення ч. 1 ст. 11 Закону N 898-IV, яким установлена відповідальність майнового поручителя перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки, передбачає право кредитора стягнути непокриту предметом іпотеки суму боргу з боржника у разі, якщо вартість іпотечного майна є меншою від заборгованості за основним зобов'язанням. Зважаючи на той факт, що чинне законодавство (ст. 39 Закону N 898-IV) та відповідні роз'яснення (п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України N 5) передбачають зазначення в рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки, беручи до уваги, що фактична ціна продажу цього майна в процесі його реалізації може змінюватися, вимога про стягнення суми боргу непокритого іпотечним майном повинна заявлятися лише після фактичного звернення стягнення на предмет іпотеки, причому як у випадку, коли мало місце звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить майновому поручителю, так і тоді, коли іпотечне майно належить боржнику за основним зобов'язанням.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що клопотання відповідача є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а відтак провадження у справі №918/1008/15 підлягає зупиненню до вирішення пов'язаної з нею справи №569/12543/15-ц. Після усунення обставин, що зумовили зупинення, провадження у справі буде поновлено.

Керуючись положеннями ст.ст. 79, 86 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження у справі № 918/1008/15 до вирішення пов'язаної із нею справи №569/12543/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки

2. Зобов'язати сторін повідомити Господарський суд Рівненської області про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі № 918/1008/15 з наданням копій відповідних судових рішень.

Суддя Гудзенко Я.О.