ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року Справа № 19/037-12

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.,
Попікової О.В.,
розглянувши касаційні скаргиПублічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк", заступника прокурора Київської області
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 30.07.2015 (головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Тищенко О.В., Тарасенко К.В.)
та на ухвалуГосподарського суду Київської області від 23.06.2015 (суддя Карпечкін Т.П.)
за заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Плисецький гранітний кар'єр" про відстрочку виконання рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2013
у справі№ 19/037-12 Господарського суду Київської області
за позовомзаступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі: 1) Міністерства фінансів України, 2) Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Плисецький гранітний кар'єр",
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача
CESKOSLOVENSKA OBCHODNI BANKA,
простягнення 826.320,23 доларів США та 555.218,00 грн.,
за участю представників:
прокуратуриЖук І.К.,
позивача-1не з'явились,
позивача-2Лінніченко І.В.,
відповідачаГребенюк О.В.,
третьої особине з'явились,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.06.2015 у справі № 19/037-12, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.07.2015, задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Плисецький гранітний кар'єр" про відстрочення виконання судового рішення: відстрочено виконання рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2013 у справі № 19/037-12 на 10 місяців, починаючи з дня винесення ухвали, до 23.04.2016.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ПАТ АБ "Укргазбанк" та заступник прокурора Київської області звернулися до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами, в яких просить вказані ухвалу місцевого суду та постанову апеляційного суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення.

Вимоги касаційних скарг мотивовані тим, що судами попередніх інстанцій було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, зокрема ст. 625 ЦК України, ст.ст. 33, 34, 121 ГПК України.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 111-4 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційних скарг, проте в судове засідання представники позивача-1 та третьої особи не з'явились. Зважаючи на те, що явку представників сторін не було визнано обов'язковою, а також на достатність матеріалів справи для прийняття рішення, колегія суддів, беручи до уваги встановлені ст. 111-8 ГПК України строки розгляду касаційних скарг, дійшла висновку про можливість розглянути справу за відсутності представників сторін.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційних скарг, заслухавши присутніх учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм процесуального права, вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Рішенням господарського суду Київської області від 27.03.2013 у справі № 19/037-12 позовні вимоги задоволено: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Плисецький гранітний кар'єр" на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" 826.320 доларів 23 центи США, що за курсом НБУ становить 6.602.298 грн. 64 коп. - заборгованості за гарантією; 52.996 грн. 42 коп. - заборгованості за несплаченою комісійною винагородою за обслуговування гарантії; 13.663 грн. 01 коп. - пені за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за обслуговування гарантії; 488.588 грн. 57 коп. - пені за несвоєчасне повернення грошових коштів за гарантією.

04.06.2013 на виконання рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2013 було видано наказ №19/037-12.

17.07.2013 постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження № 38912431 про стягнення з відповідача заборгованості, яка у гривневому еквіваленті складає 7.157.546,64 грн.

21.05.2015 від ТОВ "Плисецький гранітний кар'єр" до місцевого суду надійшла заява про відстрочку виконання рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2013, відповідно до якої заявник просить суд відстрочити виконання рішення від 27.03.2013 строком на 10 місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. п. 7.1.1, 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Господарський суд першої інстанції, з обґрунтованістю висновків якого погодився апеляційний господарський суд, надаючи відстрочку виконання рішення суду про стягнення 7.157.546,64 грн., врахував наведені відповідачем в заяві про відстрочку виконання рішення суду обставини та визнав ці обставини такими, що роблять неможливим негайне виконання рішення.

Зокрема, судами встановлено, що з 2004 року видом діяльності відповідача є виробництво та продаж щебеню. Спірні зобов'язання приймались відповідачем (боржником) в той час, як фінансовий стан підприємства був стабільним, об'єми заявок контрагентів та попередніх договорів на придбання щебеню забезпечували можливість своєчасно сплачувати необхідні платежі, належним чином виконувати свої зобов'язання за укладеними договорами, нарощувати обсяги робіт та послуг, розвивати господарську діяльність.

З 2008 року відбулися істотні зміни обставин, якими боржник керувався при укладенні договору гарантії в грудні 2005 року, а саме: у зв'язку з розгортанням світової фінансової кризи і неготовністю національної економіки до протидії цій кризі, про що, зокрема зазначено у Рішенні Ради національної безпеки та оборони від 20.10.2008, Законі України "Про першочергові заходи щодо запобігання негативним наслідкам фінансової кризи та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 639-VI від 31.10.2008, Законі України "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" № 800-VI від 25.12.2008 та в інших численних нормативних актах, сталося стрімке падіння загально-будівельного та загально-промислового виробництва в цілому, в т.ч. на ринку продажу будівельного щебеню.

За даними Держкомстату України обсяги будівельних робіт з 2008 року по 2014 рік в цілому по Україні зменшились і становили 84,0 % до обсягу робіт за 2007 рік, а з кінця 2013 року та в 2014 році закупка щебеню зменшилась в рази, що є істотною зміною обставин у відповідній галузі економіки.

Згідно з листом № 118 Державного підприємства Науково-дослідна виробничо-технічна агенція "Стратегія регіонального розвитку" Міністерства регіонального розвитку та будівництва України світова фінансова криза зумовила скорочення росту обороту виробництва будівельних матеріалів.

Фінансово-економічна криза, що почалася наприкінці 2008 року, призвела до занепаду будівельної галузі країни. Внутрішньополітична криза 2013-2014 років погіршили становище настільки, що об'єм реалізації готової продукції, що виробляється боржником, знизився на 84,6 % в порівнянні з 2008 роком, у 2014 році будівельними організаціями тільки на території Києва і Київської області було виконано робіт на 74,2 % менше, ніж у 2008 році.

Для порівняння об'єму виробництва, починаючи з 2008 року по 2015 рік, боржник надав порівняльну таблицю на основі офіційних статистичних даних, з якої вбачається, що в 2008 році виробництво щебеню було прибутковим, починаючи з 2013 року ситуація змінилась в сторону погіршення і з 2014 року ситуація вкрай погіршилась ще й у зв'язку зі зростанням інфляції, зростанням курсу долара та курсу євро, падінням рівня платоспроможності контрагентів підприємства.

Також боржник зазначив, що одноразовий продаж у примусовому порядку основних засобів виробництва не призведе до погашення боргу, про що свідчить розшифровка до ряд. 1010 "Основні засоби" Балансу ТОВ "Плисецький гранітний кар'єр" станом на 31.12.2014. Вартість основних засобів виробництва не покриває всю суму кредиту, а припинення діяльності з виробництва щебеню зробить неможливим виконання рішення суду в цілому.

Заходи виконавчого провадження не дають змоги здійснювати господарську діяльність, в той же час боржник обґрунтував, що має можливість погасити борг за умови надання йому додаткового часу шляхом відстрочення виконання рішення суду у справі №19/037-12 на 10 місяців. Зокрема, зазначив, що 01.11.2013 між боржником та ТОВ "Граніт мобіл переробка плюс" був укладений договір №П-11/01 про поставку гірничої маси, відповідно до якого ТОВ "Плесецький грантіний кар'єр" (продавець) зобов'язується поставляти товар покупцю (ТОВ "Граніт побіл переробка плюс") на підставі заявок останнього. Термін дії договору становить 10 років.

Доказом виконання боржником умов Договору №П-11/01 від 01.11.2013 слугують видаткові накладні, відповідно до яких боржник здійснює регулярну поставку товару - гірничої маси, а саме: граніти, придатні в якості сировини для виробництва щебеню будівельного, шашки та каменю бутового на користь ТОВ "Граніт побіл переробка плюс", починаючи з 01.03.2015.

Судами також встановлено, що на даний час відповідач ще не отримав прибутків, достатніх для погашення заборгованості. Проте працівниками ТОВ "Плисецький грантіний кар'єр" був проведений розрахунок, відповідно до якого термін, за який боржник буде в змозі погасити заборгованість в загальній сумі 7.157.546,64 грн., складає 10 місяців за умови можливості здійснення повноцінної господарської діяльності.

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з висновком судів про те, що наведені відповідачем обставини є підставами для відстрочки виконання судового рішення для забезпечення його виконання саме в повному обсязі.

Враховуючи матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, а також те, що примусове виконання судового рішення призведе до погіршення фінансового стану боржника аж до неможливості здійснення господарської діяльності та припинення реально працюючого підприємства, в той час як стягувач не обґрунтував такого ж ступеня незадовільності свого фінансового стану та співрозмірних негативних наслідків тимчасовим відстроченням виконання рішення, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Плисецький гранітний кар'єр" про відстрочення виконання рішення суду від 27.03.2013 у справі №19/037-12 на 10 місяців є обґрунтованою та підставно задоволена судами.

Відповідно до ст. 111-5 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Згідно зі ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на обмеженість процесуальних дій касаційної інстанції, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, колегія суддів відхиляє всі інші доводи скаржників, які фактично зводяться до переоцінки доказів та необхідності додаткового встановлення обставин справи.

Відповідно до ст. 111-9 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування постановлених у справі ухвали місцевого суду та постанови суду апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 85, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11, 111-13 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк", заступника прокурора Київської області залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Київської області від 23.06.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.07.2015 у справі № 19/037-12 - без змін.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
О.В. Попікова