ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2015 р. Справа № 925/1168/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Кадусі Н.В., за участю прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_1, представників сторін: позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3 за довіреностями, відповідача-1 не зявились, відповідача-2 ОСОБА_4 за довіреністю, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області до Тальнівської районної державної адміністрації (відповідач-1), товариства з обмеженою відповідальністю «Урочище Журавське» (відповідач-2) про визнання недійсним розпоряджень, визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

15.07.2015 року заступник прокурор Черкаської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі позивач) звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до Тальнівської районної державної адміністрації (відповідач-1), товариства з обмеженою відповідальністю «Урочище Журавське» (відповідач-2), у якому просив суд:

визнати незаконним та скасувати розпорядження Тальнівської районної державної адміністрації від 25.05.2012 року № 198;

визнати незаконним та скасувати розпорядження Тальнівської районної державної адміністрації від 23.10.2012 року № 504;

визнати недійсним договір оренди землі № 198 від 01.06.2012 року, укладений між Тальнівською районною державною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю «Урочище Журавське», зареєстрований 26.09.2012 року у відділі Держкомзему у Тальнівськму районі Черкаської області за № 07034;

визнати недійсною додаткову угоду № 504 від 25.10.2012 року (реєстрація 24.12.2012 року) до договору оренди землі № 198 від 01.06.2012 року, укладеного між Тальнівською районною державною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю «Урочище Журавське», зареєстрованого 26.09.2012 року у відділі Держкомзему у Тальнівськму районі Черкаської області за № 07034;

зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю «Урочище Журавське» повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області земельні ділянки загальною площею 167,9428 га (рілля), які розташовані в адміністративних межах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району за межами населеного пункту.

Позов прокурором вмотивовано порушенням сторонами спірного договору на час його укладання норм земельного законодавства, зокрема, оспорені розпорядження райдержадміністрації, договір і додаткова угода до нього вчинені всупереч нормам ст. 648 ЦК України, ст.ст. 22, 103, 123, 183-184, 210 Земельного кодексу України, ст.ст. 6, 15, 16, 19, 33 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 20, 25 Закону України «Про землеустрій», ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», а саме надання спірної земельної ділянки у користування відбулось не за результатами земельних торгів, без виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, без проведення необхідної державної експертизи землевпорядної документації. Наведені суперечності, відповідно до статей 21, 203, 216, 1212, 1213 ЦК України, статей 152, 210 Земельного кодексу України, прокурор вважав підставами визнання їх недійсними та повернення отриманого за недійсним правочином.

Відповідач-1 Тальнівська районна державна адміністрація, подав письмовий відзив на позовну заяву (вх. № 21155 від 08.09.2015 року, а.с. 61-64), в якому проти позову заперечував з мотивів необґрунтованості і безпідставності позовних вимог. В засідання суду відповідач-1 явку свого представника не забезпечив з поважних причин, подав письмові клопотання (а.с. 59, 178, 182) про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач-2 товариство з обмеженою відповідальністю «Урочище Журавське» в особі його представника подав до суду письмовий відзив на позовну заяву (а.с. 66-69), за змістом якого позов прокурора не визнав і просив суд відмовити в його задоволенні повністю з мотивів необґрунтованості і безпідставності позовних вимог.

В засіданні суду прокурор і представник позивача позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві і додаткових письмових поясненнях позивача від 30.09.2015 року (а.с. 184-187), підтримали і просили задовольнити повністю, представник відповідача-2 позов не визнав і просив в його задоволенні відмовити повністю з підстав, викладених у письмовому відзиві.

Наявні у справі матеріали суд вважає достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, тому, з урахуванням вимог ст.ст. 69, 75, 77 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача-1 за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Вислухавши пояснення прокурора, представників позивача, відповідача-2, дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд в задоволенні позову відмовляє повністю з наступних підстав.

28.03.2012 року відбулось засідання комісії Тальнівської районної державної адміністрації з проведення конкурсу щодо набуття права оренди земельних ділянок, за результатами засідання складено протокол № 2 (а.с. 91-92, 143-151). Із протоколу вбачається, що по восьмому питанню засідання розглядались клопотання ТОВ «Урочище Журавське», приватного підприємця ОСОБА_5, ПСП «Сяйво», ТОВ «Обєднана сільськогосподарська компанія» про участь у конкурсі щодо набуття права оренди земельної ділянки площею 167,9428 га, державний земельний запас (рілля) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за межами населеного пункту в адміністративних межах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району, терміном на 1 рік, початковий розмір орендної плати становить 1210,00 грн. за 1 га. Умови конкурсу були опубліковані в газеті «Колос Тальнівщини» від 22.03.2012 року. До участі у конкурсі були допущені ТОВ «Урочище Журавське», приватного підприємця ОСОБА_5, ПСП «Сяйво», ТОВ «Обєднана сільськогосподарська компанія», приватний підприємец ОСОБА_5 не був допущений. За умовами конкурсу, доведеними учасникам, переможцем конкурсу вважався той із учасників, який запропонував найбільшу орендну плату за 1 га земельної ділянки, також переможець повинен був виготовити кадастровий план земельної ділянки. Якщо протягом 1 місяця переможець конкурсу відмовиться від плати за земельну ділянку по тій ціні, яку він запропонував, то до участі у конкурсі він більше не буде допущений, а переможцем буде вважатись той, хто запропонував цінц на один крок меншу від переможця. Учасники конкурсу ТОВ «Урочище Журавське» і ТОВ «Обєднана сільськогосподарська компанія» після наступних цінових пропозицій припинили участь у торгах, за результатами засідання комісії було запропоновано укласти договір оренди землі з учасником ПСП «Сяйво».

25.05.2012 року головою Тальнівської районної державної адміністрації прийняте розпорядження № 198 «Про передачу в оренду земельної ділянки ТОВ «Урочище Журавське» за межами населеного пункту в адміністративних межах Кривоколінської сільської ради» (а.с. 19.20). Цим розпорядженням, з урахуванням результатів конкурсу щодо набуття права оренди земельних ділянок від 28.03.2012 року № 2, клопотань ТОВ «Урочище Журавське», клопотань ПСП «Сяйво» і ТОВ «Обєднана сільськогосподарська компанія» про відмову від права оренди землі, вирішено передати ТОВ «Урочище Журавське», як особі, що набула право на оренду земельної ділянки на конкурсній основі, в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 167,9428 га із земель державного земельного запасу (рілля), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, по ціні 1230,00 грн. за 1 га, терміном на 1 рік з 01.04.2012 по 31.03.2013 року, за межами населеного пункту в адміністративних межах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району. Пунктом 3 розпорядження запропоновано ТОВ «Урочище Журавське» в місячний термін з дня прийняття розпорядження замовити та оплатити виготовлення документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування на умовах оренди зазначеною вище земельною ділянкою.

01.06.2012 року, на підставі розпорядження 25.05.2012 року № 198, відповідачем-1 Тальнівською районною державною адміністрацією, як орендодавцем, та відповідачем-1 товариством з обмеженою відповідальністю «Урочище Журавське», як орендарем, було укладено договір оренди землі № 198. Договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Тальнівськму районі Черкаської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.09.2012 року за № 07034. Сторони договору погодили усі його істотні умови, та зокрема, домовились, що договір укладено терміном на 1 рік, з 01.04.2012 по 31.03.2013 року (а.с. 14-17, 128-130).

По акту прийому-передачі від 26.12.2012 року орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку, яка є обєктом договору оренди від 01.06.2012 року № 198 (а.с. 131).

Розпорядженням голови Тальнівської районної державної адміністрації від 25.09.2012 року № 452 затверджена технічна документація із землеустрою, що посвідчує право користування на умовах оренди земельними ділянками ТОВ «Урочище Журавське» (а.с. 119, 70-122). Згідно з підпунктом 3.2. пункту 3 розпорядження, взято до відома, що технічна документація із землеустрою розроблена без проведення державної землевпорядної експертизи у звязку з тим, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», експертиза є добровільною.

23.10.2012 року головою Тальнівської районної державної адміністрації прийнято розпорядження № 504, яким, за згодою сторін, внесено зміни в пункт 1 розпорядження від 25.05.2012 року № 198, термін дії оренди землі встановлено з 01.04.2012 року по 31.03.2061 року (а.с. 24).

25.10 2012 року сторони договору оренди від 01.06.2012 року № 198, згідно з розпорядженням голови Тальнівської районної державної адміністрації прийнято розпорядження від 25.10.2012 року № 504, домовились про поновлення договору оренди земельної ділянки від 01.06.2012 року, виклали його у новій редакції і, зокрема, погодили зміну умов договору в частині строку дії договору терміном з 01.04.2012 року по 31.03.2061 року. Договір у новій редакції зареєстрований у відділі Держкомзему у Тальнівськму районі Черкаської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.12.2012 року за № 09116 (а.с. 21-23, 132-134).

Відповідно до «Інформації про ґрунтовий покрив земельних ділянок в розрізі агровиробничих груп грунтів по Кривоколінській сільській раді Тальнівського району Черкаської області», наданої прокурору на його вимогу ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» листом від 07.09.2015 року за № 632, земельні ділянки 1, 2, 3 які перебувають в користуванні відповідача-2 на умовах оспореного договору оренди землі, містять елементи особливо цінних грунтів (а.с. 35-37, 45-50).

Із договору оренди земельної ділянки № 107/1 від 25.03.2003 року, змін до нього від 25.03.2003 року, від 10.04.2008 року земельна ділянка площею 167,9428 га (рілля), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району перебувала в тимчасовому користуванні на умовах оренди у попереднього користувача ТОВ «Обєднана сільськогосподарська компанія», у 2008 році на неї виготовлялась технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання документа, що посвідчує право довгострокової оренди (а.с. 125, 153-168).

Згідно з довідкою Тальнівської ОДПІ ГУ ДВС у Черкаській області від 24.07.2015 року № 2956, платник податків ТОВ «Урочище Журавське» станом на цю дату не має заборгованості зі сплати податків, зборів, платежів (а.с. 124).

За повідомленнями Кривоколінської сільської ради Тальнівського району Черкаської області в особі сільського голови від 04.09.2015 року № 244, від 07.09.2015 року № 245, орендна плата від ТОВ «Урочище Журавське» надходила своєчасно і в повному обсязі, зміни меж та цільового призначення земельної ділянки з 2005 по 20015 рік не відбувалось (а.с. 126,127).

Таким чином, предметом спору, що розглядається у справі за позовом прокурора, є визнання недійсними розпоряджень відповідача-1 про надання в оренду відповідачу-2 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і договору оренди землі, укладеного відповідачами-1 і 2 на підставі вищеназваних розпоряджень, з мотивів їх суперечності нормам земельного законодавства. В разі задоволення позову в цій частині і про повернення земельної ділянки, що є обєктом цього договору, державі.

Із оспорених розпоряджень районної державної адміністрації і договору вбачається, що правовідносини сторін договору, а відповідно, їх цивільні права та обовязки, які виникли з них, за правовою природою віднесені до договірних зобовязань найму (оренди) земельної ділянки, загальні положення про найм (оренду) визначені параграфом 1 глави 58, про найм (оренду) земельної ділянки, як окремий вид зобовязань, параграфом 3 глави 58 ЦК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобовязання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України. Крім того, спірні правовідносини перебувають у сфері дії Земельного кодексу України, Законів України «Про оренду землі», «Про землеустрій», «Про державну експертизу землевпорядної документації», «Про Державний земельний кадастр», які з урахуванням предмету спору, є спеціальними нормативними актами.

Відповідно до ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Земельним кодексом України в редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору, визначено, що:

до земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя, в т.ч. під багаторічні насадження (п. «а» ч. 2 ст. 22);

земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності (ч. 3 ст. 78);

суб'єктами права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності (п. «в» ч. 1 ст. 80);

у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі, зокрема, районних державних адміністрацій відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 84);

право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом (ч.ч. 1, 6 ст. 93);

громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.ч. 1, 2 ст. 116);

районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів, зокрема, для сільськогосподарського використання (п. «а» ч. 3 ст. 122);

надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою (ч. 1 ст. 123 в редакції від 23.02.2012 року);

передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки (ч. 1 ст. 124);

право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється (ст. 125);

земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема, поновлення договорів оренди землі (ч.ч. 1, 2 ст. 134 в редакції від 23.02.2012 року);

земельні торги проводяться у формі аукціону (ч. 1 ст. 135);

до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями за межами населених пунктів здійснюють відповідні органи виконавчої влади (п. 12 розділу «Перехідні положення»).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі», правовідносини пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Законом України «Про оренду землі» в редакції від , чинній на період спірних правовідносин, встановлено, що:

орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. У разі набуття права оренди земельної ділянки на конкурентних засадах підставою для укладення договору оренди є результати аукціону (ч.ч. 1, 2 ст. 6);

договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13);

договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (ст. 14);

статтею 15 визначено обовязкові істотні умови договору оренди землі. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом;

укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону (ч. 2 ст. 16);

передача земельної ділянки, межі якої визначено в натурі (на місцевості), в оренду без зміни її цільового призначення здійснюється без розроблення проекту її відведення (ч. 4 ст. 16);

передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі (ст. 17);

укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації (ч. 1 ст. 20);

у разі припинення договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором (ст. 34);

до розмежування відповідно до закону земель державної і комунальної власності орендодавцями земельних ділянок у межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, є відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади в межах повноважень, визначених Земельним кодексом України (абз. 2 ч. 1 розділу VІІІ Прикінцевих положень).

У звязку з прийняттям Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-VI, внесено зміни до законодавчих актів, у Законі України «Про оренду землі» статтю 33 Закону викладено у наступній редакції:

«По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди».

Спори, пов'язані з орендою землі, відповідно до ст. 35 Закону України «Про оренду землі», вирішуються у судовому порядку.

Законом України «Про землеустрій» в редакції Закону від 25.10.2011 року, чинній на період існування спірних правовідносин, зокрема, було встановлено:

землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі, зокрема, надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок (п. «в» ч. 1 ст. 20);

документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. Види документації із землеустрою, зокрема: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (ч. 1, 2 п.п. «д», «и», «і» ст. 25);

встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися (ч.ч. 1, 2, 4, 6 ст. 55);

технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, включає, зокрема, кадастровий план земельної ділянки (п. «є» ч. 1 ст. 56);

документація із землеустрою підлягає державній експертизі з метою забезпечення її відповідності вихідним даним та технічним умовам, вимогам законів України, іншим нормативно-правовим актам. Порядок здійснення державної експертизи документації із землеустрою визначається законом (ст. 62).

Статтею 6 Закону України Про державну експертизу землевпорядної документації в редакції Закону від 17.06.2004 року визначено, що об'єктами державної експертизи є документація із землеустрою та документація з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріали і документація державного земельного кадастру. Згідно з абз. 6 ч. 1 ст. 9 цього Закону, обов'язковій державній експертизі підлягають, зокрема, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель.

Відповідно до абз. 1, 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Частинами 2, 3 ст. 5 цього ж Закону визначено, що Державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях. Порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону.

Законом України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що:

місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою (ч. 3 ст. 1);

на виконання власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження (ч. 1 ст. 6);

місцева державна адміністрація, зокрема, при здійснені своїх повноважень, розпоряджається землями державної власності відповідно до закону (п. 2 ч. 1 ст. 21).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України, землеустрій - це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних утворень, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил; межування земель - комплекс робіт із встановлення чи відновлення в натурі (на місцевості) меж адміністративно-територіальних утворень, меж земельних ділянок власників, землекористувачів, у тому числі орендарів, із закріпленням їх межовими знаками встановленого зразка.

Відповідно до п. «є» ст. 183 ЗК України, одним із завдань землеустрою є підготовка документів, що посвідчують право власності або право користування землею.

Статтею 184 ЗК України визначено, що землеустрій передбачає, зокрема, складання проектів відведення земельних ділянок та встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок (пункти «д» та «е» вказаної норми).

Встановлення на місцевості меж земельних ділянок проводиться за процедурою, визначеною статтею 55 Закону України «Про землеустрій».

В свою чергу, проектом відведення є технічна документація, необхідна для здійснення дій по формуванню земельної ділянки з певним цільовим призначенням як об'єкта права. Розробка проекту відведення здійснюється на підставі статті 50 Закону України «Про землеустрій» згідно Порядку, закріпленому постановою Кабінетом Міністрів України «Про затвердження порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 26.05.2004 року № 677.

Вказаним Порядком визначено, що проект відведення земельної ділянки не розробляється, зокрема, у разі, коли земельна ділянка, межі якої визначено в натурі (на місцевості), надається у користування або безоплатно передається у власність без зміни її цільового призначення. Проект відведення земельної ділянки може не розроблятися також в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином нормами Земельного кодексу України та Закону України «Про землеустрій» передбачено спрощений порядок надання земельної ділянки в оренду, а саме на підставі технічної документації і таким випадком, зокрема, є надання земельної ділянки в оренду без зміни її цільового призначення, за умови, якщо межі якої визначені в натурі.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 абз. 1, ч.ч. 3, 4, 10 ст. 791 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Отже, наявність кадастрового номеру спірної земельної ділянки і державна реєстрація права відповідача-2 на неї свідчать, що ця земельна ділянка в період спірних правовідносин була сформована як об'єкт земельної власності, було визначено її технічні і економічні характеристики, правовий статус та опис, що в цілому дає можливість виділити її серед інших земельних ділянок.

За змістом цих нормативних актів та з урахуванням встановлених обставин справи суд вбачає, що на підставі оспореного розпорядження відповідача-1 від 25.05.2012 року № 198, шляхом укладення договору оренди землі від 01.06.2012 року № 198 відбулось надання відповідачем-1 в оренду відповідачу-2 земельної ділянки загальною площею 167,9428 га із земель державної власності (рілля), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за межами населеного пункту в адміністративних межах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району. Зазначена земельна ділянка до надання її відповідачу-2 перебувала у користуванні на умовах оренди у ТОВ «Обєднана сільськогосподарська компанія» на підставі договору оренди земельної ділянки № 107/1 від 25.03.2003 року зі змінами до нього від 25.03.2003 року, від 10.04.2008 року, у 2008 році на неї виготовлялась технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання документа, що посвідчує право довгострокової оренди.

Земельна ділянка передавалась в оренду без зміни її цільового призначення, її межі були встановлення в натурі (на місцевості), про що свідчить наявна технічна документація із землеустрою попереднього користувача і відповідача-2.

На час прийняття відповідачем-1 оспореного розпорядження і укладення відповідачами спірного договору складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок як обовязкової підстави для надання її у користування (оренду) земельним законодавством не вимагалось, видання розпорядження і укладення договору оренди землі відповідачем-1 здійснено в межах його повноважень і за результатами земельних торгів.

Згідно з абз. 6 ч. 1 ст. 9 цього Закону, обов'язковій державній експертизі підлягають, зокрема, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель.

У звязку з необґрунтованістю твердження прокурора про обовязковість складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок при наданні її у користування (оренду) відповідачу-2, суд вважає також безпідставними і твердження прокурора про обовязковість проведення державної експертизи технічної документація із землеустрою, що посвідчує право користування на умовах оренди земельними ділянками відповідача-2 - ТОВ «Урочище Журавське».

За змістом оспорених розпорядження відповідача-1 від 23.10.2012 року № 504 і укладеної відповідачами додаткової угоди від 25.10.2012 року № 504 до договору оренди від 01.06.2012 року № 198, відбулось поновлення договору оренди землі від 01.06.2012 року № 198, за згодою сторін було змінено умови щодо строку дії договору оренди, що не суперечить нормам ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

У відповідності до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України, на яку посилається прокурор, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

За загальним правилом, згідно з приписами ст. 236 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Виняток з цього правила становлять правочини, зі змісту яких випливає, що вони можуть бути припинені лише на майбутнє, оскільки не можливо повернути усе одержане за ними.

Така ж правова позиція передбачена ч. 3 ст. 207 ГК України, викладена в п. 2.29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» із наступними змінами і доповненнями.

Відтак, за встановлених обставин справи, суд заявленої прокурором суперечності оспорених розпоряджень і договору нормам земельного законодавства та порушення прав і охоронюваних законом інтересів держави не вбачає, тому вимогу про визнання їх недійсними з зазначених у позові підстав вважає необґрунтованою. Крім того, з урахуванням характеру оспореного договору, визнаний недійсним і припинений він може були лише на майбутнє, тому вимога прокурора про повернення земельної ділянки до моменту припинення дії договору є передчасною.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

З огляду на викладене суд вважає, що суперечність оспорених розпоряджень і договору нормам земельного законодавства, а відповідно і порушення прав і інтересів держави, прокурором і позивачем не доведено, тому надає перевагу запереченням відповідачів-1 і 2, а позовні вимоги прокурора з зазначених правових підстав визнає необґрунтованими і в їх задоволенні відмовляє повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд враховує наступне. Згідно з п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4, п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на дату подання позову: ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлюються у такому розмірі - 1 розмір мінімальної заробітної плати; органи прокуратури при здійсненні своїх повноважень звільняються від сплати судового збору.

Відповідно до п. 2.11., 4.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 року N 7: якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог; приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

Отже, оскільки прокурором 15.07.2015 року заявлено чотири вимоги немайнового характеру, то судовий збір відповідно до вищезазначених норм сплачується окремо з кожної з таких вимог та становить 4872 грн. (1218 грн. - 1 розмір мінімальної заробітної плати х 3 вимоги немайнового характеру).

На підставі статті 49 ГПК України судовий збір, від сплати якого прокурор звільнений, стягується з позивача в доход держави.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, , місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131 в доход державного бюджету України через Тальнівську ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області, місцезнаходження: 20400, Черкаська область, м. Тальне, вул. Соборна, 122 із зарахуванням на рахунок № 3002, отримувач - УДКСУ м. Черкаси, Черкаської області, код - 38031150, банк - ГУДКСУ у Черкаській області, МФО - 854018, код бюджетної класифікації - 22030001 4872 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 09.10.2015 року.

Суддя В.М. Грачов