донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

21.10.2015 року справа №908/4302/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддівТатенко В.М. Бойченко К.І., Ломовцева Н.В.

за участю представників сторін:
від позивача:Не з'явився
від відповідача:Не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М.-Білдінг-Центр», м. Запоріжжя
на ухвалу господарського судуЗапорізької області
від23.09.2015р.
по справі№ 908/4302/15 (суддя: Соловйов В.М.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М.-Білдінг-Центр», м. Запоріжжя
до Громадської організації «По захисту прав тварин «Дай лапу, друже», м. Запоріжжя
провиселення з нежитлового приміщення

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М.-Білдінг-Центр», м. Запоріжжя (далі - «Позивач») звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом про виселення Громадської організації «По захисту прав тварин «Дай лапу, друже», м. Запоріжжя (далі - «Відповідач») з нежитлових приміщень - конюшня, літ. Д2, склад літ. Б, теплиця літ. А, що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 38а, загальною площею 155,2 кв. м. і частини прилеглої території площею 800 кв.м. та передачу нежитлових приміщень - конюшня, літ. Д2, склад літ. Б, теплиця літ. А, що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 38, загальною площею 155,2 кв. м. і частини прилеглої території площею 800 кв. м. Товариству з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М.-Білдінг-Центр», м. Запоріжжя.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.09.2015 року, провадження у справі № 908/4302/15 було зупинено до розгляду господарським судом Запорізької області справи № 908/4929/15 та набранням судовим рішенням законної сили.

Не погодившись з прийнятою ухвалою Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.09.2015 року у справі № 908/4302/15 скасувати, справу направити до Господарського суду Запорізької області та передати її на розгляд новому складу суду.

Заявник апеляційної скарги вважає ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.09.2015 року у справі № 908/4302/15 необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 09.10.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 21.10.2015 року.

Сторони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.Е.М. - Білдінг - Центр", м. Запоріжжя.

Представники Позивача та Відповідача в судове засідання не з'явились, поважність причин неявки суду не повідомили.

Проте, 21.10.2015 року представник Відповідача надіслав до Донецького апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.Е.М. - Білдінг - Центр", м. Запоріжжя залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Запорізької області від 23.09.2015 року - без змін.

Приймаючи до уваги те, що явка представників сторін (учасників судового процесу) у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представників Позивача та Відповідача.

Зважаючи на неявку у судове засідання представників сторін, відповідно до статей 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів у судовому засіданні не здійснювалась.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Розглянувши матеріали господарської справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представника позивача судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Згідно закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд першої інстанції у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи. Сама по собі взаємопов'язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у іншій справі.

У відповідності до приписів ч.ч. 2-4 ст. 35 господарського процесуального кодексу України господарський суд має встановити зв'язок даної справи з іншою, у якій містяться обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Відповідно до пункту 2.17 роз'яснень Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 № 11 вбачається, що ним не встановлено обов'язкове зупинення судом розгляду справи у даній правовій ситуації, а надано суду таке право з урахуванням наявності обставин конкретної справи.

Таким чином, зупинення провадження у справі про стягнення коштів до вирішення справи, предметом якої є визнання договору недійсним, на підставі якого заявлена вимога про стягнення коштів, є правом, а не обов'язком суду, і вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд має враховувати обставини конкретної справи.

Предметом розгляду цієї справи є виселення з нежитлового приміщення та повернення цього приміщення орендодавцю через закінчення дії договору суборенди № 8-40/л від 01.01.2014р..

Судом першої інстанції не мотивовано, в чому полягає неможливість вирішення спору по суті по даній справі (№ 908/4302/15).

Відповідно до приписів статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Отже, презумпція правомірності правочину може бути спростована нормою закону, яка містить відповідну заборону, а у випадках, прямо не передбачених у законодавстві, презумпція правомірності правочину може бути спростована судом.

Як свідчить пункту 1 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю або у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Відповідно до вказаної норми процесуального права, господарський суд має право визнати недійсним повністю чи в певній частині пов'язаний із предметом спору договір, який суперечить законодавству, тобто, мається на увазі ситуація, коли визнання недійсним договору не є предметом позову, і позовна вимога не полягає у визнанні договору недійсним, а лише ґрунтується на договорі, який суд може визнати недійсним в силу наведеної вимоги. При цьому, вказана норма не містить умови про її застосування, виключно за наявності тотожності суб'єктного складу сторін спору зі сторонами оспорюваного договору.

Застосування даної статті господарським судом при прийнятті рішення можливе у разі одночасної наявності таких умов: пов'язаність оспорюваного договору з предметом спору та невідповідність (суперечність) вказаного договору законодавству.

Отже, розглядаючи позовні вимоги, що випливають з договору, суд, у будь-якому випадку, має перевірити правомірність цього договору, що ще раз підтверджує безпідставність зупинення судом першої інстанції провадження у даній справі до розгляду іншої справи, предметом якої є вимоги про визнання недійсним договору.

Керуючись частиною 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд може за власною ініціативою визнати договір недійсним повністю або частково, встановивши, що зміст цього договору суперечить чинному законодавству. Дана правова позиція Верховного Суду України викладена в постановах від 09.12.2003р. у справі №32/206 та від 20.01.2004р. у справі № 8/113-2003.

Відповідно до вищенаведеного, судова колегія вважає, що розгляд господарським судом Запорізької області справи № 908/4929/15 за позовом Громадської організації «По захисту прав тварин «Дай лапу, друже» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М.-Білдінг-Центр» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Коломаркет» про визнання частково недійсним договору оренди № 1-р від 01.01.2014 року та визнання частково недійсним договору суборенди № 8-40/л від 01.01.2014 року не може бути перешкодою для встановлення відповідно до статті 43 ГПК України істотних обставин у даній справі № 908/248/15-г при її розгляді господарським судом.

Таким чином, відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України окрім взаємопов'язаності справ необхідною умовою для зупинення провадження у справі є неможливість її розгляду до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для зупинення провадження у даній справі (№ 908/4302/15-г) до набрання законної сили рішенням господарського суду Запорізької області по справі № 908/4929/15.

Згідно частини 7 статті 106 Господарського процесуального кодексу України при скасуванні апеляційною інстанцією ухвали про зупинення провадження у справі, справа передається на розгляд місцевого господарського суду

Враховуючи вищенаведене, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що при прийнятті оскарженої ухвали місцевий суд неправильно застосував норму процесуального права, тому ухвалу господарського суду Запорізької області від 23.09.2015 року слід скасувати, а справу № 908/4302/15 - передати на розгляд господарського суду Запорізької області для розгляду по суті позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 2 ст.103, п. 4 ч. 1 ст. 104, ст. ст. 105, 106, 110 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М.-Білдінг-Центр», м. Запоріжжя - задовольнити.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 23.09.2015 року у справі № 908/4302/15 - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для розгляду спору по суті.

Головуючий суддя: В.М. Татенко

Судді: К.І. Бойченко

Н.В. Ломовцева

Надруковано примірників:

1-позивачу;

1-відповідачу;

1-у справу;

1 - ГСЗО,

1-ДАГС.