У х в а л а

15 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів Судової палати у господарських справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Жайворонок Т.Є.,
суддів:Берднік І.С., Потильчака О.І.,-
розглянувши заяву державного підприємства «Південна залізниця» (далі - ДП «Південна залізниця») про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 15 вересня 2015 року у справі № 926/1678/14 за позовом ДП «Південна залізниця» до дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - ДП «Чернівецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України») про стягнення 1 146 154,03 грн,

в с т а н о в и л а:

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 23 грудня 2014 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16 березня 2015 року, позовні вимоги ДП «Південна залізниця»» задоволено. Стягнуто з ДП «Чернівецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь ДП «Південна залізниця» основний борг в сумі 1 000 000,00 грн, заборгованість з погашення штрафних санкцій в сумі 21 000,00 грн, 3 % річних в сумі 19 619,17 грн, інфляційні витрати в сумі 105 534,86 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 15 вересня 2015 року касаційну скаргу ДП «Чернівецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16 березня 2015 року та рішення господарського суду Чернівецької області від 23 грудня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У жовтні 2015 року до Верховного Суду України надійшла заява ДП «Південна залізниця» про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 15 вересня 2015 року у справі № 926/1678/14 з підстав, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 11116 Господарського процесуального кодексу України.

Як доказ неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, до заяви додано копії постанов Вищого господарського суду України від 13 грудня 2006 року у справі № 8/113-06, від 15 квітня 2014 року у справі № 911/2799/13, від 10 червня 2014 року у справі № 904/9048/13, в яких, на думку заявника, по-іншому застосовано одні й ті самі норми матеріального права.

Як доказ невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, до заяви додано копію постанови Верховного Суду України від 4 липня 2011 року у справі № 3-65гс11.

Обговоривши доводи заяви та дослідивши додані до неї матеріали, колегія суддів вважає, що подана заява є необґрунтованою та її доводи не підтверджуються наданими до неї матеріалами.

Відповідно до ст. 11121 Господарського процесуального кодексу України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 11116 , 11117 та 11121 Господарського процесуального кодексу України,

у х в а л и л а :

Відмовити у допуску справи № 926/1678/14 до провадження Верховного Суду України.

Надіслати копію ухвали разом із копією заяви особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною.

Головуючий Т.Є. Жайворонок
Судді: І.С. Берднік

О.І. Потильчак