КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р. Справа№ 910/15061/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Баранця О.М.

Калатай Н.Ф.

при секретарі: Богатчук К.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Деркач Т.Г.

від відповідача - Пац О.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 (суддя - Мандриченко О.В.)

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії

"Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна

компанія "Нафтогаз України"

про зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва 09.07.2015 по справі №910/15061/15 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого - судді Сітайло Л.Г. судді: Баранець О.М., Пашкіна С.А.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 18.08.2015, в зв'язку з перебуванням судді Баранця О.М. у відпустці, керуючись ст.ст. 4-6, 69 Господарського процесуального кодексу України, п.2.3.25. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 №25, п. 2.6 рішенням зборів суддів Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2015, сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі №910/15061/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г., судді: Пашкіна С.А., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.08.2015 розгляд апеляційної скарги призначено 13.10.2015.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015, в зв'язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. на лікарняному та судді Чорної Л.В. у відпустці, керуючись ст.ст. 4-6, 69 Господарського процесуального кодексу України, п.2.3.25. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 №25, п. 2.2., п. 2.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду затверджених рішенням зборів суддів Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2015, сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі № 910/15061/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г., судді: Баранець О.М., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до свого провадження.

12 жовтня 2015 року, через відділ документального забезпечення суду, від представника позивача надійшли доповнення до апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 відкладено розгляд справи до 20.10.2015.

19 жовтня 2015 року, через відділ документального забезпечення суду, від представника позивача надійшли доповнення до апеляційної скарги.

В судове засідання 20.10.2015 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2015.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2015.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

31 грудня 2009 року між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (покупець) та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) укладено договір поставки природного газу теплопостачальним підприємствам № 06/09-2127 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору постачальник зобов'язався передати покупцеві у 2010 році імпортований природний газ за наявності його обсягів для потреб підприємств теплоенергетики, теплових електричних станцій і централей та котелень промислових підприємств, зокрема блочних (модульних) котелень (в обсягах, що використовуються на виробництво теплової енергії для бюджетних установ та організацій та інших споживачів), а покупець зобов'язався приймати та оплачувати газ на умовах цього договору.

Згідно з п. 2.1 Договору постачальник передає покупцеві у 2010 році природний газ в обсязі до 1859,5 млн. куб.м., у тому числі по кварталах.

Пунктом 4.1 договору сторони погодили, що ціна за 1000 куб. м. газу становить 2 014,25 грн., без урахування збору до затвердженого тарифу на природний газ, у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, крім того, ПДВ - 20% - 402,85 грн., ціна газу разом з ПДВ - 2 417,10 грн.

Згідно з пунктом 3.7 Договору обсяг газу, переданий постачальником покупцеві у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання сторонами до 15 числа місяця, наступного за звітним, акту приймання-передачі газу, який складається на підставі зведеного реєстру реалізації газу, зазначеного в п. 3.6 цього договору.

Відповідно до п. 5.1 договору розрахунки за газ та послуги з його транспортування покупець здійснює грошовими коштами в національній валюті України шляхом перерахування на рахунок постачальника протягом місяця, в якому здійснюється постачання газу. Остаточний розрахунок проводиться покупцем на підставі акту приймання-передачі газу не пізніше 25 (двадцять п'ятого) числа місяця, наступного за місяцем поставки.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, в 2010 році постачальник поставив, а покупець прийняв природний газ загальною вартістю ,79 грн.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 615 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Обґрунтовуючи позивні вимоги позивач зазначив, що Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", в порушення умов Договору, не розрахувалася за поставлений газ в повному обсязі, в зв'язку з відповідач звернувся до суду з позовом про стягнення ,60 грн. боргу, 124091624,51 грн. інфляційних нарахувань та 137945901,62 грн. 3 % річних.

На думку позивача, стягнення з Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" інфляційних втрат та 3% річних, за порушення грошових зобов'язань за Договором, є необгрунтованим з огляду на наявність підстав для списання заборгованості заявника зі сплати сум, що передбачені ст.625 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію".

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст.605 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється, зокрема, внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків.

04 червня 2011 року набрав чинності Закон, Відповідно до статті 1 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" від 12.05.2011 №3319-VI який набрав чинності 04.06.2011, дія останнього поширюється на підприємства незалежно від їхніх форм власності, що виробляють, транспортують і постачають теплову та електричну енергію, надають послуги з диспетчерського управління об'єднаною енергетичною системою України, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу та електричної енергії за регульованим тарифом, Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України" та її дочірні підприємства ДК "Газ України", ДК "Укртрансгаз", ДК "Укргазвидобування", ДАТ "Чорноморнафтогаз" та ДП "Енергоринок".

Згідно з підпунктом 2.1.1. статті 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" на умовах, визначених цим Законом, підлягають списанню:

- заборгованість за природний газ (у тому числі реструктуризована) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, у тому числі ліквідованих підприємств, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та її дочірніх підприємств ДК "Газ України", ДК "Укртрансгаз", ДК "Укргазвидобування", ДАТ "Чорноморнафтогаз", що обліковувалася станом на 01 січня 2010 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пункту 2.2. статті 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" підлягає списанню заборгованість (у тому числі встановлена судовим рішенням) з пені, штрафних та фінансових санкцій (три відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам, визначеним у статті 1 цього Закону, на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 1 січня 1997 року по 1 січня 2011 року, і несплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Згідно з пунктом 2.6. статті 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" суб'єкти господарювання, визначені у статті 1 цього Закону, реструктуризують заборгованість за природний газ та електричну енергію, яка утворилася станом на 1 січня 2011 року і не сплачена на дату набрання чинності цим Законом, відповідно до чинного законодавства.

Статтею 3 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та діє до 30.06.2012.

Списання заборгованості відповідно до цього Закону України здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (п.2.5 ст.2 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію").

Постановою №894 від 08.08.2011р. Кабінету міністрів України затверджено Порядок списання заборгованості за природний газ та електричну енергію.

Відповідно до п.4 Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію обсяг заборгованості (у тому числі реструктуризованої) за природний газ визначається з урахуванням вимог законодавства з питань інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, документів та розрахунків і списується: учасниками процедури списання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом або виробляють, транспортують і постачають теплову енергію, перед Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - у сумах, що обліковуються в бухгалтерському обліку таких учасників; Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - у сумах, що обліковуються в її бухгалтерському обліку, включаючи заборгованість ліквідованих підприємств, що виробляють, транспортують і постачають теплову енергію.

Згідно з пунктом 6 Порядку для списання заборгованості кожен учасник процедури списання утворює комісію з питань списання заборгованості, до складу якої обов'язково входить керівник такого учасника, як голова комісії та головний бухгалтер і яка визначає обсяг заборгованості, що підлягає списанню, у розрізі контрагентів. Списання заборгованості проводиться на підставі протоколів зазначеної комісії, затверджених її головою. Датою списання заборгованості є дата затвердження протоколу.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що заборгованість із сплати пені, штрафних та фінансових санкцій (3 відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані учасникам процедури списання на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 1 січня 1997 року по 1 січня 2011 року, щодо стягнення яких до набрання чинності Законом розпочата процедура судового врегулювання спору і відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, визначається у відповідних договорах, що укладаються між учасниками процедури списання відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України.

Відповідно до пункту 8 Порядку учасники процедури списання подають протягом 10 днів після затвердження зазначеного в пункті 6 цього Порядку протоколу, але не пізніше 31 грудня 2011 року кредиторам інформацію про суми списаної заборгованості (основної суми заборгованості, пені, штрафних та фінансових санкцій) в розрізі договорів щодо постачання природного газу, а також видів заборгованості.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Всупереч означеним вище приписам законодавства позивачем не виконано свого обов'язку з доказування та не представлено до матеріалів справи належних та допустимих, в розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України, доказів дотримання Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", визначеного Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" та Постановою №894 від 08.08.2011 Кабінету Міністрів України порядку списання заборгованості за природний газ, в тому числі, з 3% річних та інфляційних втрат.

Надана апелянтом копія наказу №334 від 09.09.2011 про створення комісії з питань списання заборгованості ДК «Газ України» та затвердження положення про порядок роботи зі списання заборгованості, колегією суддів оцінюється критично, оскільки протоколу наведеної комісії позивача, за яким проведено списання спірної заборгованості, Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до матеріалів справи не надано.

Також, колегія суддів звертає увагу, що Порядком не встановлено обов'язку відповідачів вчиняти будь - які дії які б підтверджували погодження списання заборгованості позивача.

Пунктом 6 Порядку встановлено, що датою списання заборгованості є дата затвердження протоколів головою комісії з питань списання заборгованості.

Згідно з ч. 1 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частина 2 ст. 14 ЦК України встановлює, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Тобто, враховуючи відсутність у відповідача обов'язку вчиняти будь - які дії, які б підтверджували погодження списання заборгованості позивача, відповідач не може бути примушений робити це.

Відповідно до ст.6 ГК України загальним принципом господарювання в Україні є, зокрема, заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Стаття 42 зазначеного кодексу України визначає поняття підприємництва як самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарську діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту прав суб'єктів господарювання не відповідає встановленим законодавством способам захисту прав та інтересів та є прямим втручанням у господарську діяльність відповідача.

Аналогічна правова позиція викладено Вищим господарським судом в постанові від 18.07.2013 по справі №5011-72/9524-2012.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2015.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 по справі №910/15061/15 без змін.

Матеріали справи №910/15061/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді О.М. Баранець

Н.Ф. Калатай

Повний текст постанови виготовлено та підписано 21.10.2015