РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2015Справа №910/21360/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ПРОГРЕС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЛЬДІВАРИ"

про стягнення 529 174,00 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Сівак Д.О. - довіреність б/н від 08.09.2015 року;

від відповідача: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ПРОГРЕС" звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЛЬДІВАРИ" про стягнення 529 174,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо поставки товару згідно умов Договору поставки нафтопродуктів №1703, та не повернув позивачу в повній мірі попередню оплату за непоставлений товар.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 529 174,00 грн. - попередньої оплати, 10 583,48 грн. - судового збору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.08.2015 року порушено провадження по справі та призначено розгляд справи на 15.09.2015 року.

В судове засідання 15.09.2015 року представник відповідача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Провадження у справі порушено ухвалою від 21.08.2015 року, що свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду справи, подання суду відзиву на позов, доказів в обґрунтування своєї позиції, в разі їх наявності.

Відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 15.09.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, судом відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 15.09.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ПРОГРЕС" (далі по тексту - покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЛЬДІВАРИ" (далі по тексту - постачальник, відповідач) укладено Договір поставки нафтопродуктів №1703 (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п. 1.1. Договору) ПОСТАЧАЛЬНИК зобов'язується поставити нафтопродукти (далі по тексту - Товар), а ПОКУПЕЦЬ прийняти й оплатити Товар.

Відповідно до п.2.2 та 2.3 Договору Покупець надав заявку, а Постачальник виписав рахунок-фактуру №150435/8 від 05.05.2015 р. на поставку заявленого товару, а саме: дизельного палива кількістю 24254 л на суму 395340,20 грн. (з ПДВ); бензину А-92 кількістю 8014 л на суму 133833,80 грн. (з ПДВ). Загальна сума товару склала 529174,00 грн.

Згідно п. 2.8 Договору, Покупець зобов'язаний провести 100 % оплату вартості товару, вказану в рахунку-фактурі.

05 травня 2015 року платіжними дорученнями № 58, 59 на підставі рахунку-фактури №150435/8 від 05.05.2015 року Позивач здійснив оплату 100% вартості товару в сумі 529 174,00 грн.

Таким чином, позивачем здійснено попередню оплату за товар в розмірі 529 174,00 грн.

Однак, як слідує з матеріалів справи, внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо поставки товару, відповідно до умов Договору, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 529 174,00 грн. з повернення попередньої оплати за непоставлений товар, на підтвердження іншого суду не надано жодних доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, здійснив попередньою оплату товару згідно умов Договору, а відповідач в порушення умов Договору не поставив та не передав у власність позивача товар та має перед позивачем заборгованість в розмірі 529 174,00 грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 529 174,00 грн. - попередньої оплати, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЛЬДІВАРИ" (03028, м. Київ, ПРОСПЕКТ НАУКИ , будинок 11А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ПРОГРЕС" (85300, Донецька обл., місто Красноармійськ, ПРОСПЕКТ МИРУ, будинок 16, ) 529 174 (п'ятсот двадцять дев'ять тисяч сто сімдесят чотири) грн. 00 коп. - попередньої оплати, 10 583 (десять тисяч п'ятсот вісімдесят три) грн. 48 коп. - судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 22.09.2015 року.