ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2015 р. Справа № 911/4343/15

За позовом Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Піонер»

до Приватного підприємства «Рось» в особі Філії «Охтирський сиркомбінат» Приватного підприємства «Рось»

про стягнення 448 725,54 грн Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. № 21 від 25.02.2015);

від відповідача не зявилися.

Обставини справи:

Приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма «Піонер» (далі позивач) звернулося з позовом до Приватного підприємства «Рось» в особі Філії «Охтирський сиркомбінат» Приватного підприємства «Рось» (далі відповідач) про стягнення 448 725,54 грн заборгованості, з яких: 398 833,15 грн боргу за переданий згідно договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) б/н від 02.01.2014 товар та 49 892,39 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань з оплати отриманого згідно договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) б/н від 02.01.2014 товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.09.2015 порушено провадження у справі № 911/4343/15, розгляд справи призначено на 16.10.2015.

У судовому засіданні 16.10.2015 представник позивача повністю підтримав позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання 16.10.2015 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

02.01.2014 між Приватним сільськогосподарським підприємством Агрофірма «Піонер» (Продавець) та Філією «Охтирський сиркомбінат» Приватного підприємства «Рось» (Покупець) укладено договір на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) б/н, згідно якого продавець зобовязався в порядку та на умовах, визначених договором, передати у власність покупцеві сільськогосподарську продукцію власного виробництва (товар), а покупець зобовязався приймати та оплачувати такий товар.

Згідно п. 2.5 договору розрахунки за договором здійснюються шляхом безготівкового розрахунку безпосередньо між сторонами. За домовленістю сторін може проводитись готівковий розрахунок та/або розрахунок векселем.

Відповідно до п.п. 7.1, 7.2 договору договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Строк договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 7.1. договору, та діє до « 31» грудня 2014 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань.

Судом встановлено, що на виконання п. 1.1. договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) б/н від 02.01.2014 позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 518 833,15 грн, що підтверджується наявними матеріалами справи.

18.06.2015 позивач на підставі ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України звернувся до відповідача з претензією № 62 від 18.06.2015 (а.с. 23), згідно якої просив останнього сплатити борг за договором на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) б/н від 02.01.2014. Вказана претензія отримана представником відповідача, що підтверджується підписом останнього на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 24), у звязку з чим обовязок відповідача щодо оплати отриманого згідно договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) б/н від 02.01.2014 товару виник 01.07.2015.

Відповідач загалом сплатив позивачу 120 000 грн, що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків від 30.09.2015 (а.с. 47-48), підписаним та скріпленим печатками обох сторін договору, решту боргу у розмірі 398 833,15 грн (518 833,15 грн 120 000 грн) за отриманий від позивача товар не сплатив, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за переданий згідно договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) б/н від 02.01.2014 товар на момент прийняття судового рішення у справі склав 398 833,15 грн, що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків від 30.09.2015 (а.с. 47-48), підписаним та скріпленим печатками обох сторін договору.

Предметом позову є вимоги про стягнення 398 833,15 грн боргу за переданий згідно договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) б/н від 02.01.2014 товар та 49 892,39 грн пені.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини купівлі-продажу.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що на виконання п. 1.1. договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) б/н від 02.01.2014 позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 518 833,15 грн, що підтверджується наявними матеріалами справи; 18.06.2015 позивач на підставі ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України звернувся до відповідача з претензією № 62 від 18.06.2015 (а.с. 23), згідно якої просив останнього сплатити борг за договором на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) б/н від 02.01.2014; вказана претензія отримана представником відповідача, що підтверджується підписом останнього на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 24), у звязку з чим обовязок відповідача щодо оплати отриманого згідно договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) б/н від 02.01.2014 товару виник 01.07.2015; відповідач загалом сплатив позивачу 120 000 грн, що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків від 30.09.2015 (а.с. 47-48), підписаним та скріпленим печатками обох сторін договору, решту боргу у розмірі 398 833,15 грн (518 833,15 грн 120 000 грн) за отриманий від позивача товар не сплатив, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за переданий згідно договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) б/н від 02.01.2014 товар на момент прийняття судового рішення у справі склав 398 833,15 грн, що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків від 30.09.2015 (а.с. 47-48), підписаним та скріпленим печатками обох сторін договору.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 398 833,15 грн, який не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 398 833,15 грн боргу за переданий згідно договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) б/н від 02.01.2014 товар є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання за договором на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) б/н від 02.01.2014, позивачем за період з 04.03.2015 по 15.09.2015 нараховано 49 892,39 грн пені, з яких: 38 681,35 грн за період з 04.03.2015 по 27.08.2015 на суму боргу 398 833,15 грн та 11 211,04 грн за період з 28.08.2015 по 15.09.2015 на суму боргу 398 833,15 грн.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За несвоєчасне, понад встановлений договором строк, проведення розрахунків за прийнятий товар, продавець вправі вимагати від покупця сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу (п. 4.2. договору).

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені (а.с. 7), суд обмежив період нарахування пені з 01.07.2015 (дата виникнення обовязку відповідача з оплати отриманого товару). Відтак, арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 01.07.2015 по 15.09.2015 складає загалом 49 236,78 грн, з яких: 38 025,74 грн за період з 01.07.2015 по 27.08.2015 на суму боргу 398 833,15 грн та 11 211,04 грн за період з 28.08.2015 по 15.09.2015 на суму боргу 398 833,15 грн Відтак, вимога про стягнення 49 892,39 грн пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 49 236,78 грн.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 398 833,15 грн боргу за переданий згідно договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) б/н від 02.01.2014 товар та 49 236,78 грн пені є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Рось» (09000, Київська обл., Сквирський район, м. Сквира, вул. Р. Люксембург, буд. 14; ідентифікаційний код 32191954) в особі Філії «Охтирський сиркомбінат» Приватного підприємства «Рось» (42700, Сумська обл., м. Охтирка, вул. Транспортна, буд. 1А; ідентифікаційний код 33370269) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Піонер» (42723, Сумська обл., Охтирський район, смт Чупахівка, вул. Радгоспна, буд. 17; ідентифікаційний код 30439563) 398 833 (триста девяносто вісім тисяч вісімсот тридцять три гривні) 15 коп. боргу за переданий згідно договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) б/н від 02.01.2014 товар, 49 236 (сорок девять тисяч двісті тридцять шість гривень) 78 коп. пені та 6 721 (шість тисяч сімсот двадцять одна гривня) 05 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 20.10.2015

Суддя П.В.Горбасенко