ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2015 р. Справа №917/1997/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022, в особі Кременчуцької філії, вул. 60 років Жовтня, 8, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

до Приватного підприємства "Етос", АДРЕСА_1, 39600

про стягнення грошових коштів у розмірі 17127,82 грн.

Суддя Киричук О. А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 10-75/3191 від 18.03.2015р.,

від відповідача: не з'явився.

Розглядається позовна заява про стягнення заборгованості за договором № 1063 на постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.07.09 р. в сумі 17127,82 грн., з яких: 12178,08 грн. - основний борг, 2027,82 грн. - пеня, 2803,60 грн. - інфляційні нарахування, 118,32 грн. - 3% річних.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Позивачем через канцелярію суду надано клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів (вх. № 14709 від 08.10.2015 р.).

Відповідач відзив на позов не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Останній відповідно до пп. 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України та пп. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" був належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань, про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до пп. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказану обставину як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, 01.07.2009 року між Публічним акціонерним товариством Полтаваобленерго в особі Кременчуцької філії (далі за текстом позивач, теплопостачальна організація) та Приватним підприємством "Етос" (далі за текстом відповідач, споживач) було укладено договір № 1063 на постачання теплової енергії в гарячій воді (надалі - договір).

Відповідно до розділу 1 Предмет договору даного договору, позивач зобов'язується надати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а відповідач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Відповідно до п. 2.2.2 договору та додатку № 4 до договору "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію", споживач зобов'язувався за три дні до початку розрахункового періоду сплачувати прогнозовану вартість теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми заборгованості на початок місяця. Розрахунки за використану теплову енергію здійснюються за тарифом, затвердженими в установленому порядку.

Сплату рахунків виписаних на виконання даного договору, споживач зобовязаний проводити не пізніше семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Як вказує позивач, в період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року відповідач споживав теплову енергію в гарячій воді, а оплата за спожиту теплову енергію за цей період проводилася не в повному обсязі, в зв'язку з чим утворилась заборгованість перед позивачем. Згідно поданого позивачем розрахунку суми основного боргу за спожиту теплову енергію у відповідача перед ПАТ "Полтаваобленерго" утворилась заборгованість у сумі 12178,08 грн.

Вказану суму боргу позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь.

При цьому, позивач у розрахунку, доданому до клопотання за вх. № 14709 від 08.10.2015р., вказав, що нарахування за спожиту енергію проводилось згідно з п.6.1.1 договору розрахунковим шляхом максимального теплового навантаження, визначеного в договорі, з урахування середньомісячної фактичної температури теплоносія, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В статті 193 ГК України зазначається, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до п.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідачем не спростовані обставини, на які посилається позивач, доказів сплати за спожиту теплову енергію в гарячій воді відповідно до умов договору не надано. Таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 12 178,08 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання чи встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати спричинені цим збитки.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, крім всього іншого і сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення божником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Предметом неустойки, згідно зі ст. 551 Цивільного кодексу України, може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 6.8 договору та п. 6 додатку № 4 до договору передбачено, що за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.6 додатку № 4 до договору "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" передбачено, що на суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції та три відсотки річних за весь час прострочення.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, відповідачу нараховані пеня в сумі 2 027,82 грн. за період з 16.11.2014 р. по 15.06.2014 р. (з врахуванням вимог ст.232 ГК Укаїни), 3% річних на суму 118,32 грн. та інфляційні на суму 2 803,60 грн. за аналогічні періоди.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені в сумі 2 027,82 грн., 3% річних на суму 118,32 грн. та інфляційних на суму 2 803,60 грн., суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного підприємства "Етос"(АДРЕСА_2, 39600, код 22541593) на користь Публічного акціонерного товариства Полтаваобленерго (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5) в особі Кременчуцької філії (39601, Полтавська область, м. Кременчук, вул. 60 років Жовтня, 8, код 25717118) суму основного боргу в розмірі 12178,08 грн., 2027,82 грн. пені, 2803,60 грн. - інфляційних нарахувань, 118,32 грн. - 3% річних та 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено ____________.15 р.

Суддя О. А. Киричук