КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2015 р. Справа№ 910/16661/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Сухового В.Г.

при секретарі судового засідання Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 11.08.2015

у справі № 910/16661/15 (суддя Картавцева Ю.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія",

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА",

про стягнення 28 374,39 грн,

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Лінкевич О.В. - представник (довіреність №б/н від 20.05.2015);

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" (надалі - ПрАТ «УПСК», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" (надалі - ПАТ «НАСК «Оранта») про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування в сумі 28 374,39 грн, виплаченого ним потерпілій особі на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 21.08.2013 серії МК №011/050/13_0000344 внаслідок настання страхової події.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 у справі №910/16661/15 позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» шкоду в розмірі 28 374,39 грн та судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду м. Києва від 11.08.2015 у справі № 910/16661/15 скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним і неповним дослідженням доказів, порушенням судом норм матеріального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 08.09.2015 справу №910/16661/15 передано для розгляду судовій колегії у складі: головуючий суддя Мальченко А.О., судді Жук Г.А., Суховий В.Г.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 08.09.2015 у зв'язку з перебуванням судді Жук Г.А. на лікарняному, справа №910/16661/15 передана для розгляду судовій колегії у складі: головуючий суддя Мальченко А.О., судді Агрикова О.В., Суховий В.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.09.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження визначеною колегією суддів та призначено до розгляду на 12.10.2015.

У зв'язку з виходом судді Жук Г.А. з лікарняного на підставі розпорядження заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 справа №910/16661/15 передана для розгляду судовій колегії у складі: головуючий суддя Мальченко А.О., судді Жук Г.А., Суховий В.Г. та ухвалою від 12.10.2015 була прийнята до провадження вищевказаною колегією суддів.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції від 11.08.2015 скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач свого уповноваженого представника у судове засідання не направив, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення даній особі поштового відправлення.

Вислухавши думку представника відповідача щодо можливості розгляду апеляційної скарги без участі представника позивача, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами та у відсутність позивача.

12.10.2015 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, підтримані в судовому засіданні представником скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 21.08.2013 між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (в тексті договору - страховик) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Агроресурс» (в тексті договору - страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів від 21.08.2013 №011/050/13_0000344 (надалі - договір), згідно Додатку №2 до якого позивачем було застраховано автомобіль «Scania», державний номерний знак АM 9302 BH.

Згідно статті 979 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частиною 1 статті 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

З матеріалів справи, зокрема, довідки відділу Державної автомобільної інспекції Решетилівського району № 9408320 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 05.07.2014 о 12 год. 00 хв. в с. Решетилівка по вул. Фрунзе трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу «Scania», державний номер АM 9302 BH, що належить СТОВ «Агроресурс» та знаходився під керуванням Філенка Ю.І., та транспортного засобу «DAF», державний номер АM 3216 ВI, що також належить СТОВ «Агроресурс» і знаходився під керуванням Назарчука А.М. Відомості про дану пригоду були внесені до Журналу реєстрації заяв про злочини (Журнал обліку ДТП) 05.07.2014 за № 1069 (а.с.37).

Постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 04.08.2014 у справі №681/1279/14-п Назарчука А.М. було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке мало місце 05.07.2014 за участю застрахованого позивачем автомобіля «Scania», державний номерний знак АM 9302 BH (а.с.38).

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахований автомобіль було пошкоджено, а його власнику та вигодонабувачу за договором страхування наземного транспорту від 21.08.2013 №011/050/13_0000344 завдано матеріальної шкоди.

Власник застрахованого транспортного засобу звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.16).

Відповідно до звіту з оцінки транспортного засобу від 11.07.2014 №265, загальна вартість збитку, завданого власнику автомобіля «Scania», державний номерний знак АM 9302 BH внаслідок ДТП, склала 35 221,58 грн (а.с.22-26).

На підставі страхового акту (аварійного сертифікату) від 18.08.2014 №КАСКО/011/050/14/0036 ПрАТ "УПСК" здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 28 884,39 грн, що підтверджується банківською випискою по рахунку від 30.10.2014 (а.с.13-14).

Відповідно до статті 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Таким чином, після виплати страхового відшкодування у позивача виникає право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Отже, позивач, виконавши зобов'язання перед страхувальником за договором страхування наземного транспорту від 21.08.2013 №011/050/13_0000344 шляхом виплати страхового відшкодування, набув права зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9408320 вбачається, що автомобіль DAF95, державний реєстраційний номер АМ 3216 ВІ, яким спричинено ДТП, належить СТОВ «Агроресурс» та знаходився під керуванням Назарчука А.М.

Матеріали справи свідчать, що цивільно-правова відповідальність СТОВ «Агроресурс» за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля DAF95, державний реєстраційний номер АМ 3216 ВІ, застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/5694405, згідно якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50 000,00 грн, а франшиза - 510,00 грн (а.с.41).

Відповідно до пункту 12.1. статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Оскільки винною особою у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 05.07.2014 визнано Назарчука А.М., цивільно-правова відповідальність якого на момент настання дорожньої-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», згідно зазначеного вище полісу, позивач з метою отримання страхового відшкодування в порядку регресу звернувся до відповідача із заявою від 01.12.2014 №4967/17 про відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с.10-11).

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання ПрАТ «УПСК» звернулось з позовом до Господарського суду міста Києва про стягнення з відповідача коштів у розмірі виплаченого страхового відшкодування з вирахуванням франшизи в сумі 28 374,39 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що особою, відповідальною за завдані збитки в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є ПАТ «НАСК «Оранта», а заявлена позивачем вимога у розмірі 28 374,39 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, апелянт зазначає, що у даному випадку у нього відсутній обов'язок здійснювати страхове відшкодування в порядку регресу у зв'язку зі збігом кредитора і боржника в одній особі, оскільки власником обох транспортних засобів - учасників ДТП є СТОВ «Агроресурс».

Відтак, на думку апелянта, його зобов'язання відповідно до статті 606 Цивільного кодексу України припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Дані твердження відповідача колегією суддів відхиляються як необґрунтовані, оскільки збіг власників автомобілів, які знаходились під керуванням винної та потерпілої особи жодним чином не впливає на обов'язки страхової компанії відповідача, яка відповідно до вимог чинного законодавства є відповідальною за завдані збитки власнику автомобіля «Scania», державний реєстраційний номер АM 9302 BH, а тому зобов'язана відшкодувати суму виплаченого позивачем страхового відшкодування.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарським судом міста Києва від 11.08.2015 у справі №910/16661/15 прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 у справі №910/16661/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 у справі №910/16661/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/16661/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

В.Г. Суховий