ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2015 р. Справа № 911/3590/15

Господарський суд Київської області, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аист ЛТД»,

61106, Харківська область, м. Харків, Орджонікідзевський район, б-р Івана Каркача, 4-А

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1»,

08120, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бузова, вул. Леніна, 215А, кімн. 3

про стягнення 7494,58 грн.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 01.09.2015 № 7);

відповідача - не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аист ЛТД» (далі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» (далі-відповідач) про стягнення 7494,58 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобовязань за договором поставки від 29.07.2011 № 483 та додаткової угоди про заміну сторони у зобовязанні від 30.10.2014.

Ухвалою суду від 20.08.2015 порушено провадження у справі №911/3590/15 та призначено її до розгляду.

Ухвалою суду від 15.09.2015, розгляд справи відкладено, на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

У судових засіданнях 15.09.2015 та 06.10.2015 представником позивача підтримано позовні вимоги повністю, з підстав, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судові засідання 15.09.2015 та 06.10.2015 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про місце і час судових засідань, про що свідчить відбиток штампу канцелярії суду на звороті у нижньому лівому куті ухвал від 20.08.2015 та від 15.09.2015 про направлення їх копій на адресу відповідача. При цьому, суд відзначає, що ухвали суду направлялись відповідачу на вказану у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців адресу місцезнаходження відповідача, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

На підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справу розглянуто за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 06.10.2015 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (далі-постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Край-2» (далі-покупець) укладено договір поставки від 29.07.2011 № 483, відповідно до умов пункту 1.1 якого, постачальник поставляє та передає у власність покупця товар, згідно з замовленнями, а покупець, у свою чергу, приймає та оплачує такий товар.

Відповідно до пункту 2.1 Договору, постачальник повинен поставляти товари вчасно, до відповідної філії, магазину покупця, який вказаний у замовленні, у відповідній кількості та належної якості, а також у відповідності до усіх інших вимог згідно з замовленням, договором та законодавством. Замовлення покупця на поставку товарів обовязкові для постачальника. Замовлення можуть надаватись постачальникові у письмовій формі, по факсу, електронній пошті або у іншій формі, прийнятній для покупця до дня поставки товару, проте не більше 7 днів.

Право власності і ризик випадкової загибелі або пошкодження товарів переходить від постачальника до покупця з моменту, коли товари поставлено покупцеві вивантаженим на приймальну платформу магазину, і сторони підписали накладну, чим засвідчили отримання товару покупцем (пункт 2.7 Договору).

Постачальник поставляє, а покупець оплачує товари за цінами, зазначеними у специфікації (Додаток № 3 до Договору), затвердженій сторонами (пункт 3.1 Договору).

Умовами пункту 3.3 Договору визначено, що покупець здійснює вчасний розрахунок за товари. Оплата виконується шляхом банківського переказу на рахунок постачальника, протягом терміну платежу, зазначеного у пункті 1.1 Додатку № 3 до Договору «Спеціальні умови».

Згідно з пунктом 1.1 Додатку № 3 до Договору «Спеціальні умови», покупець оплачує реалізовані товари за період один календарний тиждень у магазинах покупця потягом 10 банківський днів з дня закінчення календарного тижня, за умови, що постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та накладні, на адресу покупця, протягом не більш ніж 7 днів з дня поставки.

Пунктом 8.1. Договору погоджено, що його укладено строком до 31.12.2012 та може бути автоматично продовжено на додаткові однорічні терміни, у випадку, якщо будь-яка з сторін, не менш, ніж за 30 днів до закінчення строку дії, письмово не повідомить іншу сторону про свій намір припинити його дію.

У матеріалах справи відсутні докази наявності письмових повідомлень сторін Договору про намір припинити його дію, з огляду на що суд дійшов висновку про чинність Договору протягом спірних правовідносин сторін, відповідно до пункту 8.1. Договору.

Договір, що укладено між сторонами, за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор.

Статтею 520 Цивільного кодексу України визначено, що боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частиною 1 статті 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

30.10.2014 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Край-2» та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 про заміну сторони у зобовязані, відповідно до умов пунктів 1, 2, 3 якої сторони дійшли згоди про заміну сторони покупця - Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-2» на відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Край-1», у зобовязаннях за Договором з дати підписання Акту звірки взаєморозрахунків. З дати підписання Акту звірки взаєморозрахунків всі права (як кредитора у зобовязанні за договором поставки) і обовязки (як боржника у зобовязанні за договором поставки) сторони покупця за договором, переходять від первісного покупця до нового покупця, і первісний покупець вибуває із зобовязання по договору поставки як сторона. Обовязок оплатити, згідно з умовами договору поставки, товару, що був поставлений постачальником первісному покупцю та неоплачений до моменту підписання Акту звірки взаєморозрахунків, переходить до нового покупця.

Отже, за вказаним правочином Товариство з обмеженою відповідальністю «Край-1» прийняло зобов'язання сторони покупця за договором поставки від 29.07.2011 № 483.

На виконання умов додаткової угоди, між позивачем та відповідачем підписано Акт звірки взаєморозрахунків, згідно з яким сальдо на користь позивача станом на 01.01.2015 становить 7494,58 грн.

14.04.2015 позивач звернувся до відповідача з претензією № 14/04, отримання якої підтверджується наданим до матеріалів справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, з вимогою в семиденний термін, з дня отримання претензії, сплатити заборгованість у сумі 7494,58 грн.

У матеріалах справи відсутні докази відповіді на вказану претензію чи її задоволення.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частина друга цієї ж статті передбачає, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач не забезпечив участі представника у судових засіданнях, письмових пояснень чи доказів повної оплати товару не надав, матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем грошових зобовязань з оплати вартості товару.

Таким чином, оскільки відповідач, в порушення статей 525, 526 Цивільного кодексу України, взяті на себе зобов'язання з оплати товару своєчасно не виконав, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується сума заборгованості, позовна вимога у розмірі 7494,58 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при повному задоволенні позову, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» (08120, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бузова, вул. Леніна, 215А, кімн. 3, ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аист ЛТД» (61106, Харківська область, м. Харків, Орджонікідзевський район, б-р Івана Каркача, 4-А, ідентифікаційний номер ) 7494 (сім тисяч чотириста девяносто чотири) грн. 58 коп. заборгованості та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 12.10.2015.

Суддя С.О. Саванчук