РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2015Справа №910/22133/14
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" до Державного Підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною "Укрекоресурси" (Державне Підприємство "УКРЕКОРЕСУРСИ") про стягнення 178 051,99 грн., за участю представників позивача - Шагіна О.В. довіреність №б/н від 13.01.2015 року, відповідача - Дяченко Т.В., довіреність №107 від 23.06.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (позивач) подало до канцелярії Господарського суду міста Києва позовну заяву вих. № 2655/10 від 09.10.2014 року до Державного Підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (Державне Підприємство "УКРЕКОРЕСУРСИ") (відповідач) про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу № 858-FL від 30.04.2013 року по сплаті лізингових платежів в сумі 178 051,99 грн. з них основного боргу - 154 802,82 грн., пені - 14 071,45 грн., 3% річних - 1 892,34 грн. та інфляційних нарахувань - 7 285,38 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва (суддя Цюкало Ю.В.) від 08.12.2014, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2015, у справі № 910/22133/14 позов задоволено.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.07.2015 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2015 року та рішення господарського суду міста Києва від 08.12.2014 року скасовано, а справу передано на розгляд до господарського суду м. Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.07.2015 року прийнято справу до свого провадження та призначено її до розгляду на 29.07.2015 року.

29.07.2015 року у судовому засіданні оголошено перерву на 09.09.2015 року.

07.09.2015 року через канцелярію суду позивачем надано письмові пояснення у справі.

09.09.2015 року відповідачем в судовому засіданні надано додаткові пояснення на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.04.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (лізингодавець за договором, позивач у справі) та державним підприємством з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (лізингоодержувач за договором, відповідач у справі) був укладений договір фінансового лізингу №858-FL, відповідно до п. 1.1. якого, лізингодавець на підставі договору купівлі - продажу (поставки) зобов'язується набути у власність лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно (предмет лізингу), наведене в специфікації (додаток 1 до договору) (далі - специфікація), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 1.2. договору, строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу складається з періодів (місяців) лізингу згідно з графіком сплати лізингових платежів (додаток 2 до договору) та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу (далі - акт приймання-передачі) за формою, встановленою лізингодавцем.

Відповідно до додатку № 1 до договору (специфікація) предметом лізингу є: 2 сміттєвоза Hidro-Mak HRP-20, 2012 року випуску, марка Ford, модель Cargo 2532 DC, загальною вартістю 2 248 192,24 грн.

Сторони п. 3.1. договору погодили, що приймання лізингоодержувачем предмета лізингу в лізинг оформляється шляхом складання акту приймання-передачі, що підтверджує якість, комплектність, справність, належний стан предмета лізингу і відповідність предмета лізингу техніко-економічним показникам, встановленим лізингоодержувачем умовам і специфікаціям, та умовам договору. Акт приймання-передачі підписується повноважними представниками сторін і скріплюється печатками сторін згідно з вимогами законодавства України. Передача предмета лізингу лізингоодержувачу у володіння та користування у будь-якому випадку відбувається не раніше дати фактичного отримання предмета лізингу від відповідного продавця предмета лізингу.

Як визначено п. 6.1. договору, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі відповідно до договору.

Згідно з п. 6.2. договору, лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу, а також чергових лізингових платежів, кожен з яких включає: частину вартості предмета лізингу; винагороду лізингодавця у зв'язку з передачею у лізинг предмет лізингу.

Відповідно до п. 6.3. договору, складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів визначені в графіку згідно з додатком 2 до договору, який є його невід'ємною частиною.

Пунктом 6.4. договору сторони визначили, що лізингові платежі складаються з: перший лізинговий платіж, що складається із: комісійної винагороди лізингодавця за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням договору фінансового лізингу; авансу вартості предмета лізингу, що відшкодує частину вартості предмета лізингу.

Періодичні лізингові платежі включають перший періодичний лізинговий платіж: винагорода лізингодавця, яка розраховується з дати оплати предмета лізингу лізингодавцем за договором купівлі-продажу до дати платежу місяця, в якому відбулася передача предмета лізингу лізингоодержувачу; другий і всі наступні періодичні лізингові платежі, що складаються із: відшкодування вартості предмета лізингу; винагорода лізингодавця.

Згідно з п. 6.6. договору, кожний черговий лізинговий платіж лізингоодержувач зобов'язаний сплачувати не пізніше дати вказаної в додатку 2.

Додатковими угодами №1 від 24 липня 2013 року, №2 від 20 серпня 2013 року, №4 від 31 березня 2014 року, 5 від 30 квітня 2014 року сторонами вносились зміни до графіку сплати лізингових платежів.

07.05.2013 року на виконання умов договору позивач, як лізингодавець, передав, а державне підприємство з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (Державне підприємство «Укрекоресурси»), як лізингоодержувач, прийняв предмет лізингу, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом приймання-передачі від 07.05.2013 року, підписаним уповноваженими представниками сторін та скріпленим печатками позивача та відповідача.

Предметом спору у даній справі є обов'язок відповідача оплатити заборгованість з лізингових платежів, нарахованих у період з квітня по травень 2014 року, а також застосування до відповідача відповідальності, встановленої чинним законодавством та умовами договору за невиконання відповідних зобов'язань в установлений договором строк.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Аналогічне визначення договору лізингу міститься і у ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг".

Згідно зі ст.16 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Належне виконання лізингоодержувачем обов'язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.

Таким чином, на правовідносини, що складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Враховуючи наявність заборгованості, позивач звернувся до відповідача з повідомленням (вих. № 1703/06 від 11.06.2014 р.) про розірвання договору фінансового лізингу № 858-FL від 30.04.2013 р. з дати отримання такого повідомлення та вимогою сплатити існуючий борг і повернути предмет лізингу у відповідності до умов договору. Надіслане повідомлення було отримане відповідачем 16.06.2014 р., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією накладної № 1857782.

Пунктом 7.1.1. договору передбачено, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж або інші платежі (частково або в повному обсязі) за договором та прострочення сплати становить більше 30 календарних днів з дня настання строку платежу, це вважається істотним порушенням умов договору.

У випадку виникнення будь-якої події невиконання зобов'язань, передбаченої в п.п. 7.1.1-7.1.5 договору лізингодавець має право на свій власний розсуд, серед іншого, розірвати договір та вимагати погашення всієї заборгованості по будь-яким платежам за договором та повернення предмета лізингу; вилучити предмет лізингу, в тому числі і на підставі виконавчого напису нотаріуса та застосувати такі заходи як окремо, так і в сукупності. При цьому, всі раніше сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають. (п. 7.2. договору).

Аналогічні положення визначені сторонами також у п.п. 11.1., 11.2. договору, де закріплене право лізингодавця на одностороннє розірвання договору фінансового лізингу та обов'язок лізингоодержувача сплатити належні за договором платежі на дату припинення чи розірвання договору та на дату повернення предмету лізингу.

Частиною 1 ст. 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Враховуючи умови договору, існування у відповідача заборгованості зі сплати лізингових платежів за квітень та травень 2014 року, невчинення відповідачем дій, спрямованих на усунення порушення зобов'язань та продовження користування предметом лізингу (п. 7.5. договору), договір фінансового лізингу № 858-FL від 30.04.2013 р. є розірваним в односторонньому порядку з 16.06.2014 р. (відповідно до п. 11.4 договору з дати отримання відповідачем повідомлення № 1703/06 від 11.06.2014 р. про розірвання договору).

07.07.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 4125, про вилучення та повернення відповідачем на користь позивача предмету лізингу.

Наявним в матеріалах справи актом державного виконавця від 28.08.2014 р. підтверджується факт вилучення у відповідача та передачі позивачу предмету фінансового лізингу.

Згідно зі ст. 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин.

Умовами п. 12.1 договору передбачено, що право власності на предмет лізингу переходить до відповідача по закінченню строку лізингу та після здійснення всіх платежів за договором.

Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати лізингових платежів, які підлягали оплаті відповідно до передбачених графіком дат платежу за період з квітня 2014 року по вересень 2014 року, у загальній сумі 154 802,82 грн.

Проте, ч. 2 ст. 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. А згідно з ч. 4 даної статті сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, наслідком розірвання договору є відсутність у позивача обов'язку надати предмет лізингу у майбутньому у власність відповідача і, відповідно, відсутність права вимагати його оплати (аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 01.10.2013 р. № 11/5005/2290/2012; від 29.10.2013 р. № 7/5005/2240/2012).

За таких обставин, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача такої складової частини лізингового платежу, як відшкодування вартості майна, яке залишилося у власності позивача, оскільки право власності на предмет лізингу від позивача до відповідача не перейшло.

Тому позовні вимоги про стягнення основного боргу за договором фінансового лізингу № 858-FL від 30.04.2013 року по сплаті лізингових платежів в сумі 154 802,82 грн. підлягають задоволенню частково у розмірі 58 630,90 грн. за вирахуванням такої складової частини лізингового платежу, як відшкодування вартості майна, яке залишилося у власності позивача. В іншій частині позовних вимог про стягнення основного боргу слід відмовити.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Згідно п. 9.2.1. договору, за порушення обов'язку зі своєчасної сплати лізингових платежів та інших платежів, передбачених договором, лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України річних, що діяла у період такого порушення зобов'язань лізингоодержувачем за договором, нарахованої на суму непогашеної заборгованості за кожен день прострочення та відшкодовує всі збитки, завдані лізингоодержувачем лізингодавцеві, понад вказану пеню.

На підставі вищевикладених норм закону та умов договору у зв'язку з порушенням відповідачем виконання зобов'язань з оплати лізингових платежів згідно договору позивачем нараховано 14 071,45 грн. пені.

Проте, позовні вимоги в частині стягнення 14 071,45 грн. пені підлягають задоволенню частково у розмірі 5 283,11 грн. за перерахунком суду, який здійснено з урахуванням того, що основний борг дорівнює 58 630,90 грн. В іншій частині позову про стягнення пені слід відмовити.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позов в частині стягнення 3 % річних у розмірі 9 177,72 грн. та інфляційних втрат у розмірі 7 285,38 грн. підлягає задоволенню частково, а саме 3% у розмірі 707,87 грн. та інфляційних втрат у розмірі 3 919,90 грн. за перерахунком суду, який здійснено з урахуванням того, що основний борг складає 58 630,90 грн. В іншій частині позову про стягнення 3% річних та інфляційних втрат слід відмовити.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного Підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (Державне Підприємство "УКРЕКОРЕСУРСИ") (ідентифікаційний номер 20077743, адреса: 02090, м. Київ, вулиця Лобачевського, будинок 23-В) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (ідентифікаційний код 35912126, адреса: 01033, м. Київ, вулиця Жилянська, будинок 43) 58 630 (п'ятдесят вісім тисяч шістсот тридцять) грн. 90 коп. основного боргу, 707 (сімсот сім) грн. 87 коп. 3% річних, 3 919 (три тисячі дев'ятсот дев'ятнадцять) грн. 90 коп. інфляційних втрат, 5 283 (п'ять тисяч двісті вісімдесят три) грн. 11 коп. пені та 1 370 (одна тисяча триста сімдесят) грн. 84 коп. судового збору.

В іншій частині в позові відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 14.09.2015р.

Суддя С.О. Чебикіна