донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

19.10.2015 справа №908/3643/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів при секретарі судового засіданняСгара Е.В Агапова О.Л., Мясищева А.М. Тимошенко А.А.

за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача:Бевзюк О.О. - довір. не прибув
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Відрадненське", с. Відрадне Запорізької області
на рішення господарського суду Запорізької області
від05 серпня 2015 р.
у справі№ 908/3643/15 (суддя Гончаренко С.А.)
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м.Харків
до Публічного акціонерного товариства "Відрадненське", с. Відрадне Запорізької області
простягнення 282240,84грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 05.08.2015р. по справі №908/3643/15 задоволено позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м.Харків та стягнуто з публічного акціонерного товариства "Відрадненське" (вул.Перемоги, буд. 3, с. Відрадне, Запорізький район, Запорізька область, 70406; ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 (АДРЕСА_1, Харківська область, 61145, код ІПН НОМЕР_1) 195000 (сто дев'яносто п'ять тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 33944 (тридцять три тисячі дев'ятсот сорок чотири) грн. 27 коп. пені, 1310 (одна тисяча триста десять) грн. 22 коп. річних та 51986 (п'ятдесят одна тисяча дев'ятсот вісімдесят шість) грн. 35коп. витрат від інфляції та 5644 (п'ять тисяч шістсот сорок чотири) грн. 82 коп. судового збору.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Відрадненське", с. Відрадне Запорізької області звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 05.08.2015 р. по справі №908/3643/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Скаржник вважає рішення місцевого господарського суду таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зазначив, що строк виконання зобов'язання в частині оплати послуг не настав через невиконання позивачем обов'язку щодо передачі документів, передбачених п.4.2. Договору. Крім того, зазначив, що його не було повідомлено про дату та час слухання справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 01.09.2015р. було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Склярук О.І., Агапов О.Л.

Розпорядженням голови Донецького апеляційного господарського суду від 17.09.2015р. у зв'язку із перебуванням судді Склярук О.І. у відпустці, сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Агапов О.Л., Мартюхіна Н.О.

Розпорядженням секретаря першої судової палати Донецького апеляційного господарського суду від 19.10.2015р. у зв'язку із перебуванням судді Мартюхіної Н.О. у відпустці , сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Агапов О.Л., М'ясищев А.М.

Позивач у судовому засіданні 19.10.2015р. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, надав клопотання, яким просив не здійснювати технічну фіксацію судового процесу. Зазначене клопотання було розглянуто та задоволено судом.

Відповідач у судові засідання не прибув, причини неявки не повідомив, про розгляд апеляційної скарги був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Із матеріалів справи вбачається, що 28.10.2014р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 (надалі - Продавець) та публічним акціонерним товариством "Відрадненське" (надалі - Покупець) був укладений договір поставки №28/10/14 (надалі - Договір), відповідно до умов якого позивач прийняв на себе зобов'язання передати у власність відповідача товар - жмих соняшниковий, а відповідач, в свою чергу, прийняти цей товар і сплатити його на умовах Договору.

Згідно п. 8.1. і п. 8.2 Договору, він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками та діє до 31.12.2015 р. включно, але не раніше повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором.

Відповідно до п. 1.2 і п.1.3 Договору кількість товару, що поставляється однією партією, його ціна і загальна вартість, якість характеристики, а також строки поставки кожної партії товару визначаються згідно двостронній узгодженій Специфікації, яка є невід'ємною частиною Договору і не підлягає перегляду в односторонньому порядку. Загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, визначається як наростаюча кількість по всіх поставках, виробленим згідно з оформленими Специфікаціям. Ціна Договору складається із загальної вартості товару.

Пунктом 2.7. Договору сторони передбачили, що датою поставки партії товару є дата фактичної передачі Покупцеві товару, зазначеного в специфікації, а також товаросупровідної документації (податкової накладної, накладної на товар ти інших документів, підписаних уповноваженими представниками та скріплених печаткою Постачальника, а також документів, що підтверджують якість товару).

Право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця при його прийманні на території Покупця. Передача (приймання) кожної партії товару оформляється накладними. Накладні по кожній партії товару підписуються повноважними представниками Постачальника і Покупця або спрямованого ним перевізника (п.2.8 Договору).

Умови поставки товару визначені у розділі 2 Договору, відповідно до яких поставка товару здійснюється на умовах DDP - склад Покупця (ІНКОТЕРМС 2010): Запорізька область, Запорізькій район, с. Відрадне, вул. Горького, 1-а. Доставка товару здійснюється транспортом Постачальника.

Сторонами узгоджено та підписано наступні специфікації;

- №3 від 12.01.2015 на суму 106932,00грн.;

- №4 від 17.01.2015 на суму 107707,00грн.;

- №5 від 27.02.2015 на суму 152490,00грн.;

- №6 від 07.03.2015 на суму 160608,00грн.

Згідно умов розділу 5 Договору оплата товару здійснюється Покупцем протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів по факту поставки, на підставі виставлених Постачальником рахунків або підписаних Специфікацій. За домовленістю сторін можливий інший порядок оплати, про що зазначається у специфікації. Оплати кожної партії товару здійснюється в національній валюті України, безготівковим платежем за реквізитами Постачальника, зазначеним у рахунку або договорі (специфікації). Датою оплати вважається дата списання коштів з поточного рахунку Покупця. Оплата товару в іншій, відмінній від грошової, формі можлива за письмовою згодою Сторін.

Оцінивши зміст даного договору з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Як встановлено ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у власність у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок та зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 692 ЦК України визначає обов'язок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Матеріали справи свідчать, що позивач на виконання умов договору поставив відповідачу товар на загальну суму 527737,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №СФ-0000001 від 12.01.2015 на суму 106932,00грн., №СФ-0000003 від 17.01.2015 на суму 107707,00грн., №СФ-0000004 від 27.02.2015 на суму 152490,00грн., №СФ-0000006 від 07.03.2015, на суму 160608,00грн., які підписані з боку обох сторін без зауважень. Крім того, позивачем було виставлено відповідні рахунки на загальну суму 527737,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов'язання за договором виконав частково, про що свідчать відповідні банківські виписки по рахунку і на момент звернення позивача до суду із позовом, у відповідача залишився несплаченим борг в розмірі 195000,00грн., який підлягає стягненню, про що було вірно зазначено судом першої інстанції.

Доводи скаржника стосовно того, що позивачем, в порушення умов договору не надано усіх документів визначених п.4.2 Договору (посвідчення про якість та рахунок на сплату) не приймаються колегією суддів апеляційного суду, з огляду на те, що посилання на ненадання позивачем рахунку на сплату спростовуються матеріалами справи, а приймання товару за якістю відповідно до умов договору здійснюється на підставі лабораторних досліджень Покупця, при цьому до моменту отримання результатів лабораторних досліджень товар з транспортного засобу не розвантажується.

Враховуючи наведене, на позивача відповідно до умов п.4.2. Договору взагалі не покладається обов'язок оформлення та надання документів, які свідчать про якість товару. Крім того, відповідачем не висловлено жодних письмових заперечень щодо кількості або якості поставленого товару.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача пеню за період з 14.03.2015р. по 12.06.2015р. в сумі 33944,27грн., 3% річних за період з 14.03.2015р. по 12.06.2015р. в сумі 1310,22грн. та витрат від інфляції за період з квітня по червень 2015р. в сумі 51986,35грн.

При розгляді вищевказаних вимог, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.216- 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно п.п.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996р. №543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996р. №543-96-ВР, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6. ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У п.6.2 Договору сторони узгодили, що у разі порушення термінів оплати встановленого договором, Покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, яка діяла в період, за який нараховується (сплачується) пеня.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, з огляду на умови Договору, діючого законодавства та факту невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо повної та своєчасної оплати отриманого товару до теперішнього часу, перевіривши розрахунок позивача, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача пені за період з 14.03.2015р. по 12.06.2015р. в сумі 33944,27грн., 3% річних за період з 14.03.2015р. по 12.06.2015р. в сумі 1310,22грн. та витрат від інфляції за період з квітня по червень 2015р. в сумі 51986,35грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оспорюваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Запорізької області від 05.08.2015 р. по справі №908/3643/15 підлягає залишенню без змін.

Доводи скаржника щодо неповідомлення його про дату та час слухання справи спростовуються наданими місцевим господарським судом реєстрами на відправлення рекомендованої кореспонденції, списками згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів та витягами з офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта».

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Відрадненське", с. Відрадне Запорізької області на рішення господарського суду Запорізької області від 05.08.2015 р. по справі №908/3643/15 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 05.08.2015 р. по справі №908/3643/15 - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Е.В. Сгара

Судді: О.Л. Агапов

А.М. Мясищев