ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" жовтня 2015 р.Справа № 916/3420/15

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Українська музична видавнича група"

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа 641"

про стягнення 48 720,00 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю)

від відповідача: ОСОБА_2 (за довіреністю)

У відповідності до ст.77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 07.10.2015р. до 11 год. 30 хв. 13.10.2015р., з 13.10.2015р. до 10 год. 30 хв. 16.10.2015р.

СУТЬ СПОРУ: позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Українська музична видавнича група", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа 641" 48 720,00 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.08.2015р. позовну заяву (вх.№3596/15) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/3420/15 та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача заявлені позивачем позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні, з підстав викладених у відзиві на позов (вх.№22836/15 від 15.09.2015р.).

В процесі розгляду справи учасниками процесу були надані додаткові докази, які оглянуті судом та залучені до матеріалів справи.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

31 грудня 2010р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Перше музичне видавництво" (Ліцензіар) та товариством з обмеженою відповідальністю "Українська музична видавнича група" (Ліцензіат) було укладено договір про надання виключної ліцензії (субліцензійний договір) №ПМИсуб01/11-укр, згідно умов п.2.1. якого Ліцензіар надає, а Ліцензіат придбає на строк та в межах території (а) право використання творів, що містяться в каталозі, на умовах виключної ліцензії та (б) права використання фонограм, що містяться в каталозі, що передбачає право Ліцензіата на свій розсуд використовувати, дозволяти або забороняти використовувати третім особам твори та фонограми...

31 грудня 2010р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Перше музичне видавництво" (Ліцензіар) та товариством з обмеженою відповідальністю "Українська музична видавнича група" (Ліцензіат) було укладено договір про надання виключної ліцензії (субліцензійний договір) №НМИсуб01/11-укр, згідно умов п.2.1. якого Ліцензіар надає, а Ліцензіат придбає на строк та в межах території (а) право використання творів, що містяться в каталозі, на умовах виключної ліцензії та (б) права використання фонограм, що містяться в каталозі, що передбачає право Ліцензіата на свій розсуд використовувати, дозволяти або забороняти використовувати третім особам твори та фонограми...

Додатковими угодами від 31.12.2013р. сторони погодили внесення змін до вищенаведених договорів в частині терміну їх дії до 31.12.2010р.

01 січня 2014р. між приватною організацією "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (Організація) та товариством з обмеженою відповідальністю "Українська музична видавнича група" (Видавник) було укладено договір про управління майновими авторськими правами №АУ002К, згідно умов п.2.1. якого, Видавник надає Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та Субвидані твори (Твори та Субвидані твори при подальшому згадувані разом надалі іменується як "об'єкти авторського права"), що належать або протягом дії цього Договору будуть належати Видавнику, а саме: дозволяти або забороняти від імені Видавника використання, об'єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п.п.2.2., 2.3. Договору встановлено, що надання повноважень на колективне управління правами передбачає: укладення Організацією договорів на право використання об'єктів авторського права третіми особами, збір винагороди, її розподіл та виплату. Організація самостійно не використовує будь-яким способом об'єкти авторського права, права на управління якими передаються Видавником за цим Договором та здійснює захист авторських та суміжних прав у межах прав наданих Організації даним Договором та чинним законодавством України.

Пунктом 8.1. Договору організація має право здійснювати відповідно до чинного законодавства України будь-які юридичні дії з метою забезпечення майнових прав Видавника на об'єкти авторського права, повноваження на управління якими передані Організації за цим Договором.

Цей Договір вступає в силу з моменту підписання цього сторонами і діє до 31 грудня 2014р. (п.11.1. Договору).

Актом контрольного прослуховування №01/05/14 від 06 травня 2014p., складеним уповноваженим представником організації колективного управління авторськими та суміжними правами встановлено, що в приміщені універсаму "Два шага" за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, б. 19, в якому господарську діяльність здійснюють ТОВ "Альфа 641" код ЄДРПОУ №25420542 вільно розповсюджувались (публічно виконувались) музичні твори для фонового озвучення приміщення універсаму, серед яких твори під назвою: іноземною мовою "Первая любовь", у виконані іноземною мовою "ОСОБА_3 и Слава" іноземною мовою "Ти не одна, он не один", у виконані іноземною мовою "Чай вдвоем", майнові авторські права на музичні твори належать позивачу.

В підтвердження зазначених порушень, викладених в акті, позивачем подано до матеріалів справи відповідний відеозапис і фіскальний чек №5083382 від 06.05.2014р. які додатково підтверджують місце порушення і суб'єкта порушника.

Актом контрольного прослуховування №01/06/14 від 02 червня 2014p., складеним уповноваженим представником організації колективного управління авторськими та суміжними правами.

Відповідно акту встановлено, що в приміщені універсаму "Два шага" за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, б. 19, в якому господарську діяльність здійснює ТОВ "Альфа 641" вільно розповсюджувались (публічно виконувались) музичні твори для фонового озвучення приміщення універсаму, серед яких твори під назвою: іноземною мовою "Crazy all my life", у виконані іноземною мовою "Daniel Powter", іноземною мовою "Спектакль окончен", у виконані іноземною мовою "Полина Гагарина2, майнові авторські права належать Позивачу.

В підтвердження зазначених порушень, викладених в акті, позивачем подано до матеріалів справи відповідний відеозапис і фіскальний чек № 5125259 від 02.06.2014р. які додатково підтверджують місце порушення і суб'єкта порушника.

На вимогу позивача, відповідач не надав доказів отримання дозволів щодо використання майнових авторських прав для публічного виконання зазначених музичних творів.

Як стверджує позивач, використання відповідачами зазначених музичних творів у власній господарській діяльності відбулося без дозволу належного правовласника та без сплати авторської винагороди, чим порушені авторські права товариства з обмеженою відповідальністю "Українська музична видавнича група", передбачені вимогами п. а, ст.50 ЗУ "Про авторське право і суміжні права".

З врахуванням того, що відповідач без належного дозволу здійснював незаконне використання музичних творів, чим вчинив порушення майнових авторських прав товариства з обмеженою відповідальністю "Українська музична видавнича група", у зв'язку з чим останнє звернулось до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних правових підстав.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема припинення дії, яка порушує право.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон), виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" зазначено, що відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління. Згідно з підпунктом "г" частини першої статті 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим. Разом з тим така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація. У випадку, якщо організація колективного управління звертається на захист прав фізичних осіб, такий спір розглядається в порядку цивільного судочинства. Якщо ж вона звертається на захист юридичних осіб, то, залежно від суб'єктного складу, спір розглядається в порядку господарського судочинства.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною 2 статті 32 цього ж Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) суб'єктами авторського права є автори творів, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

За змістом п.5 ч.1 ст.8 Закону об'єктами авторського права у т.ч. є музичні твори з текстом і без тексту.

Згідно ч.1, 2 ст.11 Закону первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору, авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей.

Частиною 1 ст.15 Закону встановлено, що майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами ч.1 ст.31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у ст.15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Згідно із ст.45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: а) особисто; б) через свого повіреного; в) через організацію колективного управління.

Статтею 46 Закону визначено, що суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав може доручити управління своїми майновими правами повіреному на підставі укладеного з ним договору доручення, здійснюючи управління майновими правами, ця особа діє у межах повноважень, переданих їй суб'єктом авторського права і (або) суміжних прав.

Положеннями ч.1, 2, 5 ст.47 Закону визначено, що суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть доручати управління своїми майновими правами організаціям колективного управління; організації колективного управління створюються суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав та мають статус юридичної особи згідно із законом; суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть також доручати управління своїми майновими правами на колективній основі відповідним державним організаціям, установчі документи яких передбачають здійснення таких функцій.

Частиною 4 ст.48 Закону встановлено, що організації колективного управління можуть управляти на території України майновими правами іноземних суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів з аналогічними іноземними організаціями, в тому числі й про взаємне представництво інтересів.

Пунктом 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" наголошено на тому, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб.

Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

У пункті 29 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" зазначено, що з огляду на приписи статті 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

Судом було встановлено, що відповідачем без відповідного дозволу або погодження з позивачем, без сплати відповідної авторської винагороди, використовувались зазначені музичні твори, чим було порушено права позивача як Ліцензіата цих виключних прав.

При цьому, відповідачем не було надано доказів на підтвердження наявності у нього будь-яких угод щодо використання зазначених творів, а отже, таке використання відбулось відповідачем з порушенням вимог Закону України "Про авторське право та суміжні права" та без сплати відповідної авторської винагороди.

Суд відхиляє заперечення відповідача з підстав їх необґрунтованості та невідповідності фактичним обставинам справи.

Однак, заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне:

Згідно ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

У відповідності до ст.2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами:

підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів;

державних та інших органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України;

Рахункової палати, яка звертається до господарського суду в інтересах держави в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Пунктом 8.3. Договору про управління майновими авторськими правами №АУ002К встановлено, що ПП "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" у випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює Організація, остання має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії - як для захисту прав Видавника, так і для реалізації своїх прав та здійснювати будь-які інші дії - як для захисту прав Видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами.

Так, на виконання повноважень приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" щодо захисту прав позивача, останнім, 01.07.2015р. було видано приватній організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" довіреність, якою було встановлено певний обсяг повноважень для захисту інтересів позивача у суді.

Стаття 1000 Цивільного кодексу України встановлює, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони

(довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Зі змісту довіреності від 01.07.2015р. вбачається, що приватній організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" надано наступні повноваження:

підписувати та подавати позовні заяви, скарги, зокрема апеляційні та касаційні, клопотання, заяви, у тому числі про вжиття запобіжних Заходів, знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь у засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, отримувати від третіх осіб документи незалежно від їх участі у справі, підписувати та завіряти копії документів, у тому числі тих що додаються до позовної заяви,, задавати питання іншим ооє&ам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, знайомитися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами та отримувати копії з нього, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, змінювати і (або) уточнювати предмет позову і (або) позовні вимоги, відмовитись від позовних вимог повністю чи частково, укладати мирові угоди, оскаржувати рішення, ухвали, постанови, отримувати виконавчі документи суду, а також здійснювати фіксацію та інші дії пов'язані з виявленням порушень майнових авторських та/або суміжних прав Довірителя.

Отже, із даним позовом до суду звернулась приватна організація "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" для захисту своїх прав, а не в інтересах та для захисту порушених прав товариства з обмеженою відповідальністю "Українська музична видавнича група", що суперечить приписам чинного Господарського процесуального кодексу України, та оскільки заявлений позов не направлений на поновлення порушених прав позивача або захисту його охоронюваного законом інтересу, у зв'язку з чим, у суду відсутні підстави для задоволення даного позову.

Окрім викладеного, суд зазначає, що спосіб захисту, насамперед, повинен слугувати поновленню порушених прав позивача або захисту його охоронюваного законом інтересу.

В даному випадку суд не вбачає, яким чином задоволення даного позову може відновити права або законні інтереси, саме товариства з обмеженою відповідальністю "Українська музична видавнича група".

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Українська музична видавнича група" відмовити.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення складено 21 жовтня 2015 р.

Суддя О.В. Цісельський