ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2015 р.Справа № 922/4231/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Васильєву А.В.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків
до Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків
про стягнення 1 326445,30 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність № 01-42юр/3215 від 30.04.2015 року, ОСОБА_2, довіреність № 01-16юр/7567 від 02.09.2015 року;

відповідача - ОСОБА_3, довіреність № 105/12 від 30.12.2014 року; ОСОБА_4, довіреність від 01.06.2015 року

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго", м. Харків (позивач) 21.07.2015 р. звернулась до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків про стягнення 1 326445,30 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання з боку відповідача своїх зобов'язань за Договором на постачання електричної енергії № 60-99902 від 30.11.2006 р., з урахуванням укладеної між сторонами Додаткової угоди про внесення змін від 02.11.2009 року, з урахуванням чого, позивачем заявлено до стягнення: 1 044066,06 грн. вартості електричної енергії (що складається з: тарифна складова - 870055,89 грн. та ПДВ 20 % - 174011,17 грн.); 19768,74 грн. заборгованості по платі з компенсації перетікання реактивної енергії (КРЕ) (що складається з: тарифна складова - 16473,95 грн., ПДВ 20 % - 3294,79 грн.); 141791,20 грн. інфляційних; 5783,19 грн. 3 % річних та 115035,11 грн. пені. Також до стягнення заявлені судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 липня 2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 922/4231/15 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 01 вересня 2015 року о 10:00.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01 вересня 2015 року задоволено узгоджене клопотання сторін про продовження строку вирішення даного спору за межі двомісячного терміну (вх. № 34597 від 01.09.2015 р.), строк розгляду справи продовжено на пятнадцять днів, до 06 жовтня 2015 року, усне узгоджене клопотання сторін про відкладення розгляду справи задоволено та розгляд справи відкладено на 22.09.2015 р. о 10:00год., відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.09.2015 р. усне клопотання позивача про відкладення розгляду справи задоволено та розгляд справи № 922/4231/15 відкладено на 05 жовтня 2015 р. о 15:00 год., відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

29.09.2015 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від позивача надійшли заперечення на відзив на позовну заяву (вх. № 39146) з додатковими документами, які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

05.10.2015 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від позивача надійшла заява (вх. № 40100), в якій позивач зазначає про сплату відповідачем в добровільному порядку суми заборгованості в розмірі 1 044067,06 грн., у зв'язку із чим, в цій частині позову позивач просить суд провадження у справі припинити в порядку п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, та стягнути з відповідача 282378,24 грн., що складається з: 19768,74 грн. заборгованості по платі з компенсації перетікання реактивної енергії (КРЕ) (що складається з: тарифна складова - 16473,95 грн., ПДВ 20 % - 3294,79 грн.); 141791,20 грн. інфляційних; 5783,19 грн. 3 % річних та 115035,11 грн. пені, а також судові витрати по сплаті судового збору.

Позивач в призначене судове засідання з'явився, заявлені позовні вимоги з врахуванням поданої раніше заяви (вх. № 40100 від 05.10.2015 р.) підтримав повністю та просить суд стягнути з відповідача 19768,74 грн. заборгованості по платі з компенсації перетікання реактивної енергії (КРЕ) (що складається з: тарифна складова - 16473,95 грн., ПДВ 20 % - 3294,79 грн.); 141791,20 грн. інфляційних; 5783,19 грн. 3 % річних та 115035,11 грн. пені, а також судові витрати по сплаті судового збору.

Відповідач в призначене судове засідання з'явився, проти позову заперечив повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Також, в засіданні повністю заперечив проти поданої позивачем заяви (вх. № 40100 від 05.10.2015 р.).

05.10.2015 року в судовому засіданні оголошено перерву до 06.10.2015 року, відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

06.10.2015 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від позивача надійшов супровідний лист (вх. № 40379) з додатковими документами, які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

06.10.2015 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від відповідача надійшов супровідний лист (вх. № 40382) з Листом за вих. № 470 від 10.12.2014 р., який досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

06.10.2015 року, після перерви розгляд справи було продовжено.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги з врахуванням поданої раніше заяви (вх. № 40100 від 05.10.2015 р.) підтримав повністю та просить суд стягнути з відповідача 19768,74 грн. заборгованості по платі з компенсації перетікання реактивної енергії (КРЕ) (що складається: тарифна складова - 16473,95 грн., ПДВ 20 % - 3294,79 грн.); 141791,20 грн. інфляційних; 5783,19 грн. 3 % річних та 115035,11 грн. пені, а також судові витрати по сплаті судового збору.

Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив повністю, в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до правової позиції Вищого господарського суду України, яку викладено в постанові по справі № 924/1808/14 від 26.03.2015 року, по справі № 908/3435/14 від 12.05.2015 р., по справі №922/2340/13 від 16.07.2015 р., по справі №914/165/15 від 28.07.2015 р. на суму заборгованості за природний газ отриманий теплопостачальним підприємством для виробництва теплової енергії, яка була погашена у відповідності до договорів про організацію взаєморозрахунків та протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 року № 20 не нараховуються штрафні санкції, інфляційні витрати та 3 % річних. Тобто, відповідачем наголошено, що враховуючи той факт, що протокольні рішення у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 та договори про організацію взаєморозрахунків укладаються не тільки з метою погашення заборгованості за природний газ, а і за отриману електричну енергію слід вважати правову позицію Вищого господарського суду України та Верховного суду України такою, що може застосовуватися до правовідносин по даній справі.

Відповідач зазначає, що частина розрахунків з позивачем за спірний період за договором про постачання електричної енергії № 60-999.02 від 30.11.2006 року була сплачена на підставі договору про організацію взаєморозрахунків №375Е/55 від 04.08.2015 р. на суму 18461722,00 грн. платіжним дорученням № 1 від 20.08.2015 р. та на підставі протокольних рішень: № 20/551 від 16.02.2015 року на суму 12368,00 грн. платіжним дорученням № 224 від 2.04.2015 р.; № 20/938 від 17.03.2015 року на суму 7298,00 грн. платіжним дорученням № 228 від 20.04.2015 р.; № 20/1347 від 15.04.2015 року на суму 7468,00 грн. платіжним дорученням № 229 від 7.05.2015 р.; № 20/1685 від 18.05.2015 року на суму 7528,00 грн. платіжним дорученням № 231 від 5.06.2015 р.; № 20/2124 від 16.06.2015 року на суму 2968,00 грн. платіжним дорученням № 233 від 26.06.2015 р.

Також, відповідачем наголошено, що сума боргу у розмірі 35891,64 грн. нарахована позивачем безпідставно, а інша погашена на підставі договору про організацію взаєморозрахунків №375Е/55 від 04.08.2015 р.

Таким чином, відповідачем наголошено, що зміст вищевказаного договору про організацію взаєморозрахунків та зміст вказаних протокольних рішень повністю відповідає змісту договорів про організацію взаєморозрахунків та змісту протокольних рішень.

За висновками суду, матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, у зв'язку з чим господарська справа № 922/4231/15 розглядається відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, - за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

30.11.2006 року між позивачем - Акціонерною компанією "Харківобленерго" (постачальник) та відповідачем - Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території" (далі відповідач) було укладено договір на постачання електричної енергії № 60-99902 (далі - Договір).

02.11.2009 року до вищевказаного Договору між сторонами укладено Додаткову угоду про внесення змін до Договору про постачання електроенергії № 60-999.02 від 03.11.2006 р. (т.с. І а.с. 10-17), відповідно до умов якого, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю, зазначеною у додатку № 3.1 "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію" до цього Договору, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі знадно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до умов п. II вищевказаної Додаткової угоди, після підписання цієї додаткової угоди сторонами попередня редакція договору про постачання електричної енергії втрачає чинність.

Згідно з п. 9.4 Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2009 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний місяць, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Таким чином, з огляду на наявні матеріали справи та виходячи з пояснень сторін, вищевказаний Договір пролонгований на 2015 рік.

Відповідно до умов п. 2.3.3 Договору, відповідач зобов'язався своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування з умовами додатку 2 "Порядок розрахунків".

Відповідно до пп. 2.3.4 договору відповідач повинен здійснювати оплату за перетікання реактивної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно вимог ПКЕЕ та додатком № 4А "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії".

Так, до заявленої до стягнення суми заборгованості за вартість КРЕ включений податок на додану вартість. ПДВ нараховується відповідно до Розділу 5 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із наступними змінами та доповненнями.

Позивач звернувся 21.07.2015 р. до господарського суду з позовом, в якому наголошував, що за період з березня 2015 р. по квітень 2015 р. станом на 01.05.2015 р. у відповідача перед позивачем за вищевказаним Договором наявна заборгованість з вартості електричної енергії в розмірі 1 044 066,06 грн. (що складається з: тарифна складова - 870055,89 грн. та ПДВ 20% - 174011,17 грн.), а також заборгованість по платі з компенсації перетікання реактивної енергії (далі - КРЕ) у розмірі 19768,74 грн. (що складається з: тарифна складова за КРЕ - 16473,95 грн. та ПДВ 20% - 3294,79 грн.).

Відповідно до ст. ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем, вже після звернення позивача з даним позовом до суду, а саме - 20.08.2015 р. та 02.09.2015 р., були здійсненні оплати за використану електричну енергію, про що свідчать наявні в матеріалах копії примірників платіжних доручень (т.с. І а.с. 175), тому, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі в частині стягнення з відповідача вартості електричної енергії в розмірі 1 044 066,06 грн. (що складається з: тарифна складова - 870055,89 грн. та ПДВ 20% - 174011,17 грн.) на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Враховуючи вказані обставини та приймаючи до уваги вимоги ст. 526 Цивільного Кодексу України, а також те, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів на спростування наявної перед позивачем заборгованості за перетікання реактивної електричної енергії в розмірі 19768,74 грн., суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача про стягнення заборгованості з плати за перетікання реактивної енергії (КРЕ) в розмірі 19768,74 грн. (що складається з: 16473,95 грн. - тарифна складова за КРЕ та 3294,79 грн. - ПДВ 20 %) правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню повністю.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 115035,11 грн., індексу інфляції в розмірі 141791,20 грн. та 3% річних в розмірі 5783,19 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно з умовами п. 4.2.1 Договору, за внесення платежів, передбачених пунктом 2.3.3.-2.3.4. цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 2 "Порядок розрахунків", відповідач сплачує позивачу суму боргу з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індексу інфляції. Сума пені нараховується відповідачу з першого дня прострочення платежу, який повинен бути здійснений відповідачем в термін, встановлений в додатку № 2 "Порядок розрахунків", до дня ліквідації заборгованості включно та зазначається з рахунку окремим рядком.

Суд, перевіривши наданий розрахунок пені, вважає, що пеня з урахуванням шестимісячного строку за період з березня по квітень 2015 р. в сумі 115035,11 грн. нарахована відповідно до Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, тому, позовні вимоги в зазначеній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищевикладене, суд, перерахувавши інфляційні та 3% річних, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних, що становить суму у розмірі 5783,19 грн. та інфляційні у сумі 141791,20 грн., підтверджуються матеріалами господарської справи та відповідають діючому законодавству, у звязку з чим підлягають задоволенню.

Щодо посилань відповідача на наявність спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету як на підставу для не нарахування пені, 3% річних та інфляційних є не правомірним.

Так, постановою Вищого господарського суду України від 11.06.2015 року по справі № 911/5643/14 встановлено, що протокольні рішення стосуються виключно джерел та порядку фінансування оплати отриманого природного газу за договором, а саме джерелом фінансування погоджено кошти державного бюджету. При цьому, жодних змін до умов Договору, зокрема, в частині строків оплати та відповідальності за прострочення, не вносилось, питання про його припинення чи зміну (новацію) не вирішувалось. Тобто, протокольні рішення жодним чином не змінюють та не припинять зобов'язань сторін за Договором, а лише свідчать про те. що відповідачу погоджене бюджетне фінансування оплати отриманого природного газу.

Такої самої думки дійшов Харківський апеляційний господарський суд у постанові від 13.07.2015 № 922/2280/15 та Вищий господарський суд України у постанові від 24.06.2015 у справі № 912/3438/14 в яких зазначено, що наявність протокольних рішень не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України та ч. 1 ст. 230 ГК України.

Вищенаведені обставини є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України, відповідно до якої судові витрати за майновий характер спору покладаються в даному разі на відповідача, з вини якого виник даний спір, який доведено до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 124,129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, 75, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" (61022, м. Харків, Держпром, 3 під., 5 пов., , п/р 73 у 1-ий ХФ АКБ "Базис", МФО 351599) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, , п/р 5 в АТ "Райффайзен банк ОСОБА_1" м. Київ, МФО 380805) - 19768,74 грн. заборгованість за компенсацію перетікання реактивної енергії (КРЕ) (що складається з: тарифна складова за КРЕ - 16473,95 грн. та ПДВ 20% - 3294,79 грн.); 115035,11 грн. пені; 141791,20 грн. індексу інфляції та 5783,19 грн. 3% річних.

Стягнути з Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" (61022, м. Харків, Держпром, 3 під., 5 пов., , п/р 73 у 1-ий ХФ АКБ "Базис", МФО 351599) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, , п/р 5 в АТ "Райффайзен банк ОСОБА_1" м. Київ, МФО 380805) - 26529,00 грн. судового збору.

Видати відповідні накази після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

В частині 1044066,06 грн. заборгованості з вартості електричної енергії - провадження у справі припинити.

Повне рішення складено 12.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_5