КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2015 р. Справа№ 910/13744/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Зубець Л.П.

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

позивача: Кривошея Д.А. - довіреність № 18 від 18.05.2015;

відповідача: не з'явився;

прокурор: Пантюхов О.В. - посвідчення № 032439 від 11.03.2015

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Київський завод автоматики Г.І.Петровського"

на рішення господарського суду міста Києва від 14.07.2015

у справі № 910/13744/15 (головуючий суддя: Ващенко Т.М.)

За позовом Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Київський завод автоматики Г.І.Петровського"

про стягнення 150 680,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.07.2015 у справі № 910/13744/15 позов задоволено частково, стягнуто відповідача на користь позивача 120 962 грн. 69 коп. - основного боргу, 11 019 грн. 90 коп. - пені, 12 690 грн. 64 коп. - збитків від інфляції, 2 589 грн. 96 коп. - 3% річних. В іншій частині в позові відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Науково-виробниче об'єднання "Київський завод автоматики Г.І.Петровського" подало до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 14.07.2015 року у справі №910/13744/15 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Скарга мотивована тим, що позивач у позовній заяві не довів настання моменту виникнення зобов'язання у відповідача щодо оплати за договором та не обґрунтував періоди нарахування пені, трьох процентів річних та інфляційних.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Київський завод автоматики Г.І.Петровського" по справі № 910/13744/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Синиця О.Ф., Ткаченко Б.О.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 26.08.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Синиці О.Ф. у відпустці сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/13744/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Ткаченко Б.О., Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.08.2015 колегію суддів у зазначеному складі прийнято до розгляду справу № 910/13744/15. Розгляд апеляційної скарги призначений на 05.10.2015.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2015 року, у зв'язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/13744/15 колегію суддів у складі: головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Синиці О.Ф., Шевченка Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження.

05.10.2015 в судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та скасувати оскаржуване рішення. Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 05 по 07 жовтня 2015 року.

06.10.2015 представник відповідача подав письмові пояснення, у яких навів контррозрахунок пені, інфляційних та 3% річних.

Розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 року, у зв'язку з перебуванням судді Шевченка Е.О. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/13744/15 колегію суддів у складі: головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Синиці О.Ф., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження.

07.10.2015 відповідач в судове засідання не з'явився, повноважних представників в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, не зважаючи на те, що був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, що підтверджується розпискою представника Величка Д.В. від 05.10.2015.

Колегія суддів вважає за можливе здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними в справі документами та за відсутності представників відповідача.

07.10.2015 в судовому засіданні прокурор та представник позивача заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити оскаржуване рішення без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, колегія суддів встановила наступне.

20.02.2014 між позивачем - Міністерством оборони України, як Виконавцем, та відповідачем - Публічним акціонерним товариством "Науково-виробниче об'єднання "Київський завод автоматики Г.І.Петровського", як Замовником, було укладено Договір № 3037/ВП-2014 про надання представництвом державного замовника послуг з контролю якості та приймання продукції (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1) Виконавець зобов'язався забезпечити надання Замовнику, підпорядкованим Виконавцю військовим представництвом № 818 (далі - Представництво) послуг з контролю якості та приймання продукції (виконання науково-дослідних, дослідно-конструкторських робіт (далі - виконання робіт), за відповідністю розроблення, виготовлення продукції оборонного призначення вимогам нормативних документів і технічної документації за переліком, зазначеним у календарному плані надання представництвом державного замовника послуг з контролю якості та приймання продукції (далі - календарний план) згідно з додатком 1 до Договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору найменування та обсяг продукції, стосовно якої надаються послуги, зазначаються у календарному плані.

Сторонами було погоджено та скріплено печатками календарний план до Договору.

У пункті 3.2 Договору передбачено, що за результатами надання послуг Виконавець складає акт про надання послуг з контролю якості продукції (далі - Акт) за встановленою ним формою (додаток 3 до Договору), два примірники якого разом з супровідними документами подає Замовнику.

Строк дії Договору сторонами погоджено п. п. 9.1-9.3 з дати його підписання сторонами (20.02.14.) і діє до 31.12.14. Термін дії Договору може бути продовжений на узгоджений сторонами час згідно встановленого Договором порядку.

У відповідності до умов Договору відповідач надав продукцію для проведення контролю, що підтверджується наявними в матеріалах справи сповіщеннями.

Позивач здійснив передбачений умовами Договору контроль продукцію та направив відповідачу із супровідними листами від 07.04.14. та від 08.07.14. акти про надані за Договором послуги: № 1-2014 та 2-2014 на загальну суму 120 962,69 грн.

Відповідно до п. 3.5 Договору, Замовник затверджує Акт не пізніше семи робочих днів з моменту отримання його від Представництва.

Проте, в порушення умов Договору відповідач Акти у встановлений строк не затвердив та листом № 555/1373 від 24.12.14. повернув позивачу незатверджені Акти за Договором в зв'язку з тим, що не вирішено питання реалізації продукції, щодо якої позивач проводив контроль якості.

Листом № 257/170 від 22.01.15. позивач повторно направив відповідачу акти про надані за Договором послуги: № 1-2014 та 2-2014 на загальну суму 120 962,69 грн.

Листом № 555/119 від 05.02.15. відповідач повернув позивачу незатверджені Акти за Договором в зв'язку з тим, що не вирішено питання реалізації продукції, щодо якої позивач проводив контроль якості.

Спір у справі виник в зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором по оплаті наданих послуг за Договором.

Задовольняючи частково позовні вимог прокурора господарський суд міста Києва виходив з наступного.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст. 525, 526, 629 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України (далі - ГК України). Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 173 ГК України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, за своєю правовою природою Договір № 3037/ВП-2014 про надання представництвом державного замовника послуг з контролю якості та приймання продукції, на підставі якого виникли права та обов'язки сторін, є договором про надання послуг.

Згідно з ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач виконав свої зобов'язання за договором, проте відповідач направлені позивачем 07.04.2014 та 08.07.2014 акти в семиденний робочий термін не затвердив і не підписав та повернув зазначені акти лише 24.12.2014, буз вмотивованої відмови від їх підписання, оскільки зупинення дії дозволів відповідача на експорт товарів, та як наслідок, неможливість реалізувати товари і отримати грошові кошти, жодним чином не стосується укладеного між позивачем і відповідачем Договору та обов'язку сторонами виконати свої зобов'язання за ним, адже виходячи зі змісту приписів ст. 617 ЦК України випадкові обставини недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника чи відсутність у боржника необхідних коштів не звільняють боржника від відповідальності за порушення зобов'язання (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446 та постанові Вищого господарського суду України від 03.12.2012 у справі № 5011-16/4107-2012).

При цьому, місцевим господарським судом обґрунтовано враховано, що у відповідності до п. 3.4 Договору, виконанням обов'язків з боку Виконавця вважається здійснення представництвом контролю якості та приймання продукції і складання акта з наданням його на затвердження Замовника.

Згідно з п. 4.4 Договору розрахунки здійснюються шляхом проведення попередньої оплати або у тридцяти денний термін після затвердження сторонами Акта.

Отже, за наявності у Договорі умов альтернативності оплати послуг відповідачем або попередньо або у 30-ти денний термін після затвердження акту, враховуючи, що такі Акти відповідач без поважних причин у встановлений на те термін не підписав, зважаючи на направлення Актів відповідачу повторно та дати направлення таких актів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що строк оплати за Договором є таким, що настав.

Викладене вище спростовує обставини, на які посилався відповідач в своєму письмовому відзиві на позовну заяву та у апеляційній скарзі.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивачем доведено належним чином, а відповідачем не спростовано факту існування у останнього заборгованості за надані послуги.

Оскільки відповідач прийняв замовлені ним послуги, однак не оплатив їх повної вартості, основна заборгованість в розмірі 120 962,69 грн. є доведеною та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

У зв'язку з тим, що відповідач прострочив оплату за Договором, прокурор на підставі п. 5.2 Договору просив стягнути з відповідача на користь позивача 14 344,49 грн. пені.

В пункті 5.2 Договору сторони домовились, що за порушення строків оплати послуг Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми затриманого платежу.

Судом першої інстанції встановлено, з висновком якого погоджується колегія суддів, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань і він вважається таким, що прострочив, відповідно є підстави для застосування встановленої договором та законом відповідальності.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Згідно з ч. 3 ст. 549 WR України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Господарським судом міста Києва встановлено факт прострочення виконання грошового зобов'язання, та обґрунтовано здійснено перерахунок пені з врахуванням пунктів 3.5, 4.4 Договору, та з врахуванням строків пересилання письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку в Україні, внаслідок чого встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 11 019,90 грн. - пені, в іншій частині позовних вимог про стягнення 3 324,59 грн. пені суд правомірно відмовив у зв'язку з безпідставністю.

Окрім цього, прокурор на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 2682,26 грн. - 3% річних та 12 690,64 грн. - збитків від інфляції.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

За перерахунком місцевого господарського суду, розмір збитків від інфляції становить 12 690,64 грн., що відповідає обґрунтованому розрахунку прокурора та позивача, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю. Розмір 3% річних становить 2 589,96 грн., внаслідок чого вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в іншій частині в розмірі 92,30 грн. збитки від інфляції нараховано безпідставно, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Колегія суддів погоджується із даним висновком господарського суду міста Києва.

Доводи відповідача про те, що зобов'язання є простроченим лише з 13.03.2015 відхиляються колегією суддів, як необґрунтовані, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи та наявним у справі доказам.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 14.07.2015 у справі № 910/13744/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Київський завод автоматики Г.І.Петровського" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 14.07.2015 у справі № 910/13744/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/13744/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді О.Ф. Синиця

Л.П. Зубець