КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2015 р. Справа№ 910/9195/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Лобаня О.І.

розглянувши матеріали апеляційної скарги

публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ"

на рішення господарського суду міста Києва від 23.06.2015

у справі № 910/9195/15 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин"

до публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ"

третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про припинення зобов'язань, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 23.06.2015 року у справі № 910/9195/15 провадження в частині визнання припиненим іпотечного договору від 09 вересня 2013 року, який посвідчено приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Колодуб С.М. та зареєстровано в реєстрі за № 2745 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України припинено, визнано припиненим зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин" перед Публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ" за кредитним договором №1-0005/13/42-КLМV від 04.09.2013 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин" та Публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ" в частині заборгованості за кредитом у загальному розмірі 29338126,03 грн. та стягнуто з Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" на користь Товариством з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин" судовий збір в розмірі 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп.

Прийняте рішення судом першої інстанції мотивоване тим, що, оскільки позивач - ТОВ "Прилуцький завод - "Білкозин" є кредитором відповідача - ПАТ "БАНК ФОРУМ" за грошовим зобов'язанням на суму 29338126,03 грн. згідно з договором відступлення прав вимоги (цесії) №01/2015 від 19.03.2015 та боржником за грошовим зобов'язанням у сумі 33145799,04 грн. за кредитним договором № 1-0005/13/42-KLMV від 04.09.2013, то у правовідносинах, що виникли між позивачем та відповідачем, відбулось поєднання (в особі ТОВ "Прилуцький завод - "Білкозин") боржника і кредитора банку в грошовому зобов'язанні. В рішенні суду також вказано, що обмеження встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на спірні правовідносини не поширюються.

Не погодившись із вказаним рішенням, публічне акціонерне товариство "БАНК ФОРУМ" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду м. Києва від 23.06.2015 року у справі № 910/9195/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації та або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Скаржник звертає увагу на те, що договір відступлення вимоги від 19.03.2015 № 01/2015 укладений між позивачем та ТОВ «Мінерфін-Транс», під час здійснення в ПАТ Банк «Форум» ліквідаційної процедури. Скаржник зауважує, що станом на день укладення договору відступлення вимоги № 01/2015 ТОВ «Мінерфін-Транс» вже було заявлено кредиторські вимоги, які були включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ Банк «Форум». Апелянт зазначив, що відступлення права вимоги за договором банківського вкладу (депозиту) в процесі ліквідації банку є порушенням вимог чинного законодавства України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2015 року у справі № 910/9195/15 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ" прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 03.08.2015.

Ухвалою суду від 03.08.2015 відкладено розгляд справи на 16.09.2015.

Ухвалою суду від 16.09.2015 відкладено розгляд справи на 23.09.2015.

Представник скаржника в судове засідання 23.09.2015 з'явився та підтримав подану апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 23.09.2015 не з'явився.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

04.09.2013 між Публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ" (банк, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин" (позичальник, відповідач) укладено кредитний договір № 1-0005/13/42-KLMV (далі - кредитний договір).

В якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором № 1-0005/13/42-KLMV від 04.09.2013, включаючи всі дійсні та/або можливі зміни та/або доповнення, внесені та/або такі, що можуть бути внесені, між позивачем (іпотекодавець) та відповідачем (іпотекодержатель) укладено іпотечний договір від 24.09.2013, посвідчений приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Колодуб С.М. за № 2745. Відповідно до умов іпотечного договору, позивач передав в іпотеку відповідачу будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Чернігівська область, місто Прилуки, вулиця Дружби народів, 44.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 20.01.2015р. у справі № 927/1721/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.05.2015, встановлено факт наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин" заборгованості за кредитним договором № 1-0005/13/42-KLMV від 04.09.2013 та порушення ТОВ "Прилуцький завод - "Білкозин" договірних зобов'язань за кредитним договором. Вказаним рішенням стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин" на користь Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" 17801000 грн. простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в гривнях, 3015645,28 грн. процентів за користування кредитом в гривнях, пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів в гривнях - 1 572 775,85 грн. та за несвоєчасну сплату процентів - 233 057,81 грн.; 133 485,69 доларів США простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в доларах США, 14 724,21 доларів США процентів за користування кредитом в доларах США; 284 430,89 євро простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в євро, 29 177,86 євро за користування кредитом в євро.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад сторін як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 124 Конституції України визначають обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

В силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Згідно із п. 2.3.1 Кредитного договору сторони погодили, що кредит надається шляхом перерахування кредитором коштів з відповідного (-их) внутрішньобанківського (-их) позичкового (-их) рахунку (-ів) на поточний рахунок позичальника, відкритий у кредитора, в сумі, що буде зазначена в заявці на отримання вибірки.

02.09.2013 між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського рахунку №3-24200/259955, відповідно до якого було відкрито рахунки №9955/980 та №9955/978 для здійснення розрахунково-касових операцій та зберігання коштів на ньому.

На поточних рахунках за договором банківського рахунку №3-24200/259955 від 02.09.2013 обліковуються грошові кошти позивача на загальну суму 757483,04 грн.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 14.03.2014 прийнято рішення № 14 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві "БАНК ФОРУМ".

Тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві "БАНК ФОРУМ" запроваджено строком на 3 місяці з 14.03.2014 по 13.06.2014.

Відповідно до п. 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.06.2014 № 49 "Про початок ліквідації публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію" на підставі Постанови Правління Національного банку України від 13.06.2014 № 355 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" вирішено розпочати ліквідацію публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" відповідно до плану врегулювання з 16 червня 2014 року.

09.07.2014 року позивачем в порядку, визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" направлено до відповідача заяву про визнання ТОВ "Прилуцький завод - "Білкозин" кредитором на суму 757483,04 грн.

Вимоги позивача на суму 757483,04 грн. включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "БАНК ФОРУМ", в підтвердження чого відповідачем надано довідку банку від 15.05.2015. Під час розгляду справи представниками позивача та відповідача було підтверджено визнання ТОВ "Прилуцький завод - "Білкозин" кредитором ПАТ "БАНК ФОРУМ" на суму 757 483,04 грн.

10.12.2013 між ПАТ "БАНК ФОРУМ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс" було укладено Генеральний договір банківського вкладного (депозитного) рахунку №241.

Відповідно до Генерального договору банківського вкладного (депозитного) рахунку №241 від 10.12.2013 та укладеного відповідно до нього договору банківського вкладу (депозиту) "короткостроковий" №241/1 від 11.12.2013 ТОВ "Мінерфін-Транс" розмістив у відповідача грошові кошти, залишок яких становить 29338 126,03 грн.

17.07.2014 ТОВ "Мінерфін-Транс" звернулося до ПАТ "БАНК ФОРУМ" із заявою про визнання кредиторських вимог за договорами банківського вкладу (депозиту) "короткостроковий" №241/1 та №241/2.

19.03.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс" (цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин" (цесіонарій) укладено договір відступлення прав вимоги (цесії) №01/2015, відповідно до умов якого цедент передає, а цесіонарій приймає право вимоги за Генеральним договором банківського вкладного (депозитного) рахунку №241 від 10.12.2013 та укладеного відповідно до нього договору банківського вкладу (депозиту) "короткостроковий" №241/1 від 11.12.2013 із змінами та доповненнями, договору банківського вкладу (депозиту) "короткостроковий" №241/2 від 26.12.2013 із змінами та доповненнями, договору банківського вкладу (депозиту) "короткостроковий" №241/3 від 17.01.2014р. із змінами та доповненнями (депозитні договори), на суму 29338126,03 грн., що включає в себе: повернення вкладів за депозитними договорами в сумі 29500000,00 грн. та виплату відсотків за депозитними договорами в сумі 338126,03 грн.

Відповідності до умов договору відступлення прав вимоги (цесії) №01/2015, ТОВ "Мінерфін-Транс" відступлено позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин" право грошової вимоги за депозитними договорами на загальну суму 29338126,03 грн. до відповідача - Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ".

Позивач вважає, що у відповідача існує грошове зобов'язання перед позивачем за договором про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування №3-24200/259955 від 02.09.2013 на суму 757483,04 грн. та за договором відступлення прав вимоги (цесії) №01/2015 від 19.03.2015 на суму 29338126,03 грн., що разом складає 30595609,07 грн.

У зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про визнання припиненими зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин" перед Публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ" за кредитним договором №1-0005/13/42-КLМV від 04.09.2013 року в частині заборгованості за кредитом у загальному розмірі 30595609,07 грн. та визнання припиненим іпотечного договору від 09 вересня 2013 року, який посвідчено приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Колодуб С.М. та зареєстровано в реєстрі за № 2745.

18.06.2015 позивачем подано до суду заяву про відмову від позову в частині визнання припиненим іпотечного договору від 09 вересня 2013 року, який посвідчено приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Колодуб С.М. та зареєстровано в реєстрі за № 2745 та припинення провадження у справі в даній частині, у зв'язку із відмовою від вказаної позовної вимоги.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірних висновків в рішенні в частині припинення провадження у справі щодо вимоги позивача про визнання припиненим іпотечного договору від 09 вересня 2013 року, який посвідчено приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Колодуб С.М. та зареєстровано в реєстрі за № 2745 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Що стосується позовних вимог в частині визнання припиненими зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин" перед Публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ" за кредитним договором №1-0005/13/42-КLМV від 04.09.2013 року заборгованості за кредитом у загальному розмірі 30595609,07 грн. необхідно зазначити наступне.

Позивач просить припинити зобов'язання позивача по кредитному договору за рахунок заборгованості відповідача за договором банківського рахунку №3-24200/259955 від 02.09.2013 на суму 757483,04 грн. та за договором відступлення прав вимоги (цесії) №01/2015 від 19.03.2015 на суму 29338126,03 грн.

Щодо вимог позивача про припинення зобов'язання позивача по кредитному договору за рахунок заборгованості відповідача за договором банківського рахунку №3-24200/259955 від 02.09.2013 на суму 757483,04 грн., то суд який відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки, ТОВ "Прилуцький завод - "Білкозин" визнано кредитором ПАТ "БАНК ФОРУМ" на суму 757 483,04 грн. та на позивача поширюються обмеження встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Задовольняючи позовні вимоги частково першої інстанції погодивсь з твердженням позивача, що за вищезазначеними грошовими зобов'язаннями на суму 29338126,03 грн. за договором відступлення прав вимоги (цесії) №01/2015 від 19.03.2015 на суму 29338126,03 грн. відбулося поєднання боржника і кредитора в одній особі - в особі позивача, що є підставою для припинення зобов'язання за кредитним договором № 01/04-2014 від 30.01.2014 на підставі статті 606 Цивільного кодексу України.

Проте, погодитись з такими висновками судів не можна, виходячи з наступного.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу)

За правилами ст. 606 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Приписи ст. 606 Цивільного кодексу України встановлюють такий спосіб припинення цивільно-правового зобов'язання, що не залежить від волі сторін. Поєднання боржника і кредитора в одній особі має місце в разі, якщо до сторони, яка є боржником, переходить відповідно до будь-якої зазначеної підстави зобов'язання іншої особи, за яким ця особа є кредитором щодо боржника, і навпаки. Тобто, зникає (або виходить із двосторонніх зобов'язальних правовідносин) в силу об'єктивних обставин або певного правочину один із суб'єктів правовідношення. При цьому до особи, що залишилась, переходять всі правомочності щодо взаємних зобов'язань, у зв'язку з чим припиняється і власне правовідношення.

Із матеріалів справи не вбачається, що відбулось поєднання боржника і кредитора в одній особі, оскільки усі сторони правовідносин продовжують об'єктивно існувати із збереженням за ними всіх прав та обов'язків як за Договором відступлення права вимоги, Кредитним договором, так і за Договором банківського рахунку.

Отже, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком місцевого суду, що спірних відносинах сторін мала місце "припинення зобов'язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі", адже в даному випадку існування між сторонами подібних правовідносин носить інший правовий характер, та за згодою сторін, належним чином оформленою, могло б мати місце саме припинення спірного зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, а не з підстав поєднання боржника і кредитора в одній особі.

Відповідно до частини першої статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно із статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 606 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. При цьому необхідною умовою припинення зобов'язання згідно зі статтею 606 є взаємна відповідність прав і обов'язків боржника і кредитора, за відсутності якої зобов'язання не може бути припинене.

Приписи статті 606 Цивільного кодексу України встановлюють такий спосіб припинення цивільно-правового зобов'язання, що не залежить від волі сторін. Поєднання боржника і кредитора в одній особі має місце в разі, якщо до сторони, яка є боржником, переходить за певних обставин зобов'язання іншої особи, за яким ця особа є кредитором щодо боржника, та/або навпаки. Іншими словами, в силу об'єктивних обставин або певного правочину один із суб'єктів правовідношення зникає (або виходить із двосторонніх зобов'язальних правовідносин). При цьому до особи, що залишилась, переходять всі правомочності щодо взаємних зобов'язань, у зв'язку з чим власне і припиняється правовідношення.

Отже, щоб зобов'язання припинилось на підставі наведеної норми поєднанням двох сторін у одній особі, необхідно щоб у результаті такого поєднання лишилась лише одна особа. Поєднання боржника та кредитора може бути наслідком, зокрема, правонаступництва, при чому як загального, так і у випадку ліквідації з правонаступництвом, злиття, приєднання тощо.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, обидві сторони Кредитного договору як боржник так і кредитор існують як окремі особи, а тому передбаченого зазначеною статтею поєднання боржника і кредитора в одній особі не відбулося.

З огляду на викладене, доводи позивача про припинення зобов'язань за кредитним договором № 1-0005/13/42-KLMV про припинення зобов'язань на підставі статті 606 Цивільного кодексу України у зв'язку з поєднанням боржника і кредитора в одній особі за грошовими зобов'язаннями є безпідставними.

Аналогічної позиції дотримується також і Вищий господарський суд України у постанові від 20.05.2015 у справі №910/21757/14.

Слід також зазначити, що згідно пункту 4 частини п'ятої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції Закону № 629-VIII від 16.07.2015) під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Отже, у будь-якому випадку, на даний час існує заборона припинення зобов'язань під час тимчасової адміністрації шляхом поєднанням боржника і кредитора в одній особі, наявність якої також унеможливлює задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин".

Отже, враховуючи зазначене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання припиненими зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин" перед Публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ" за кредитним договором №1-0005/13/42-КLМV від 04.09.2013 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин" та Публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ" в частині заборгованості за кредитом у загальному розмірі 29338126,03грн.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ" підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ" на рішення господарського суду м. Києва від 23.06.2015 у справі № 910/9195/15 задовольнити.

2. Рішення господарського суду м. Києва від 23.06.2015 у справі № 910/9195/15 в частині припинення провадження у справі №910/9195/15 щодо визнання припиненим іпотечного договору від 09 вересня 2013 року, який посвідчено приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Колодуб С.М. та зареєстровано в реєстрі за № 2745 рішення господарського суду м. Києва від 23.06.2015 у справі № 910/9195/15 залишити без змін.

3. В іншій частині рішення господарського суду м. Києва від 23.06.2015 у справі № 910/9195/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин" в доход Державного бюджету України 36540,00 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

5. Доручити господарському суду м. Києва видати наказ.

6. Справу 910/9195/15 повернути до господарського суду м. Києва.

7. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

8. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Р.В. Федорчук

Судді А.Г. Майданевич

О.І. Лобань