УХВАЛА

20.10.2015Справа № 910/4811/15-г

За скаргою Державного підприємства «Укржитлосервіс»

на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої

служби Міністерства юстиції України

У справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Державного підприємства «Укржитлосервіс»

про стягнення 11 355 883,27 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Удод Т.В. - по дов. № 91/2014/12/01-3 від 01.12.2014

від відповідача Хіміч Б.С. - по дов. № б/н від 29.09.2014

від ДВС не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2015 у справі № 910/4811/15-г позов задоволено частково та стягнуто з Державного підприємства «Укржитлосервіс» на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» суму основного боргу у розмірі 8 261 860,01 грн., пеню у розмірі 100 589,15 грн., 3% річних у розмірі 492 870,27 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 399 974,69 грн. та судовий збір у розмірі 73 080,00 грн.

08.05.2015 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2015 у справі № 910/4811/15-г видано відповідний наказ.

30.09.2015 Державне підприємство «Укржитлосервіс» звернулось до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відповідно до якої просить суд:

- визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Т.В. по винесенню постанови про арешт коштів боржника ВП № 48064487 від 28.09.2015 в частині арешту рахунків Державного підприємства «Укржитлосервіс» № 0001 (код валюти рахунку 980), № 0001 (код валюти рахунку 980) в ПАТ КБ «Євробанк», код банку (МФО) 380355 - протиправними;

- визнати недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Т.В. про арешт коштів боржника ВП № 48064487 від 28.09.2015 в частині арешту рахунків Державного підприємства «Укржитлосервіс» № 0001 (код валюти рахунку 980), № 0001 (код валюти рахунку 980) в ПАТ КБ «Євробанк», код банку (МФО) 380355;

- зняти арешт з грошових коштів Державного підприємства «Укржитлосервіс», що знаходяться на рахунках № 0001 (код валюти рахунку 980), № 0001 (код валюти рахунку 980) в ПАТ КБ «Євробанк», код банку (МФО) 380355.

За результатами автоматизованого розподілу від 01.10.2015 скаргу передано на розгляд судді Сіваковій В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 05.10.2015 скаргу призначено до розгляду на 20.10.2015.

Відповідач (скаржник) в судовому засіданні 20.10.2015 підтримав подану скаргу в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні 20.10.2015 проти задоволення вимог скарги заперечував повністю, з підстав викладених у поданих 20.10.2015 до відділу діловодства суду запереченнях.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судове засідання 20.10.2015 не з'явився. У поданих 20.10.2015 до відділу діловодства суду поясненнях вимоги скаржника вважає необґрунтованими.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача (заявника), Господарський суд міста Києва, встановив:

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадової особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з частинами 1 і 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим законом.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частиною 3 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та укладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Відповідно до п. 6) ч 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації; стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

28.09.2015 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Т.В. при примусовому виконанні наказу Господарського суду міста Києва № 910/4811/15-г від 08.05.2015 винесено постанову ВП № 48064487 про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на кошти, що знаходяться на рахунках (наведений перелік рахунків), що належать Державному підприємству «Укржитлосервіс» у межах суми 12 461 211,53 грн.

Вищезазначеною постановою, серед інших, накладено арешт на рахунки № 0001 та № 0001 (код валюти рахунку 980) в Публічному акціонерному товаристві комерційному банку «Євробанк», код банку 380355.

Згідно роз'яснень Національного банку України у листі № 25-111/2972-22535 від 14.12.2010 «Щодо відкриття страхувальникам - роботодавцям окремих поточних рахунків» у відповідності до Закону банк відкриває страхувальнику - роботодавцю окремий рахунок за балансовим рахунком 2604 «Цільові кошти на вимогу суб'єктів господарювання» (План рахунків бухгалтерського обліку банків України, затверджений постановою НБУ № 280 від 17.06.2004 ).

Згідно з п. 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 42 від 12.11.2003, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки; поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України; до поточних рахунків також належать, зокрема, рахунки за спеціальними режимами їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Судом встановлено та підтверджується довідками ПАТ КБ «Євробанк» № 01-13.4/4305-БТ від 15.10.2015 та № 01-13.4/4135-БТ від 01.10.2015, що Державному підприємству «Укржитлосервіс» відкрито поточний рахунок № 0001 у національній валюті з якого підприємство проводить виплати по захищеним статтям видатків: на заробітну плату, вихідну допомогу у разі звільнення, компенсації за невикористані відпустки, матеріальну допомогу, лікарняні, допомогу на оздоровлення, допомогу на поховання та інші соціальні виплати, а рахунок № 0001 у національній валюті, відкритий для зарахування на нього страхових коштів, що надходять від Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У відповідності до ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно зі ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про оплату праці» своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Накладення арешту на рахунок боржника № 0001, який серед іншого призначено для виплати заробітної плати унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам боржника, що призводить до порушення їх конституційних прав.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення не може бути звернено на такі виплати: вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; компенсацію працівнику за невикористану відпустку, крім випадків, коли особа під час звільнення одержує компенсацію за відпустку, не використану протягом кількох років; компенсацію працівнику витрат у зв'язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами; одноразову допомогу у зв'язку з народженням дитини; допомогу по догляду за дитиною; допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною-інвалідом, по тимчасовій непрацездатності у зв'язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; допомогу на лікування; допомогу на поховання; та ін…

Отже, накладення арешту на рахунок боржника № 0001, який призначено для виплати вихідної допомогу у разі звільнення, компенсації за невикористані відпустки, матеріальну допомогу, лікарняні, допомогу на оздоровлення, допомогу на поховання та інші соціальні виплати є неправомірним.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» законодавство про соціальне страхування складається із Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, цього Закону, інших законодавчих актів та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України.

Страхувальник-роботодавець, який є бюджетною установою, відкриває окремий рахунок для зарахування страхових коштів в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку.

Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Отже рахунок № 0001 має спеціальний режим використання на якому обліковуються кошти, які надійшли боржнику від Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності для виплат коштів працівникам боржника.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Таким чином, арешт вказаного рахунку із спеціальним режимом використання порушує права та охоронювані законом інтереси працівників боржника, які обмежені у праві на отримання коштів з цього рахунку з моменту його арешту.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Доказів того, що боржником після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження було повідомлено державного виконавця про неможливість накладення арешту на кошти, що перебувають на спеціальних рахунках, які використовуються для виплати заробітної плати та інших платежів із зазначенням номерів відповідних рахунків не подано.

Згідно зі ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Тобто накладення арешту на кошти, що перебувають в ПАТ КБ «Євробанк» на рахунках № 0001 та № 0001 було здійснено державним виконавцем протиправно, проте у таких діях відсутня вина державного виконавця, оскільки у наданих за його вимогою відомостях про відкриті боржником рахунки була відсутня інформація, що рахунки зі спеціальним режимом використання, отже на які не може бути накладено арешт.

Вимоги скаржника в частині зняття арешту з грошових коштів, що знаходяться на вказаних вище рахунках не підлягають задоволенню, оскільки до повноважень господарського суду не входить знаття арешту, який був накладений державним виконавцем у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що скарга Державного підприємства «Укржитлосервіс» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 86, 121-1 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Державного підприємства «Укржитлосервіс» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

2. Визнати недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Т.В. про арешт коштів боржника ВП № 48064487 від 28.09.2015 в частині арешту рахунків Державного підприємства «Укржитлосервіс» № 0001 (код валюти рахунку 980), № 0001 (код валюти рахунку 980) в ПАТ КБ «Євробанк», код банку (МФО) 380355.

3. В іншій частині в задоволенні скарги відмовити повністю.

СуддяВ.В.Сівакова