ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2015 р. Справа № 918/910/15

Суддя Гудзенко Я.О., розглянувши позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" про стягнення заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат за договором купівлі-продажу природного газу

За участю:

від позивача: ОСОБА_1 (до. від 15.07.2014 року № 14-182)

від відповідача: ОСОБА_2 (дов. від 31.12.2014 р. № 10/3678), ОСОБА_3 (дов. від 31.12.2014 р. № 10/3675)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В серпні 2015 року публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач, ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (далі - відповідач, ПАТ "Рівнегаз") про стягнення 43 161 894 грн. 28 коп., з яких - 37 203 133 грн. 59 коп. заборгованість за поставлений газ, пеня за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі - 3 991 257 грн. 86 коп., сума на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів - 1 529 697 грн. 83 коп. та три відсотки річних у розмірі 437 805 грн. 00 коп., які нараховані відповідачу внаслідок неналежного виконання умов договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 року № 13-132-Н.

Ухвалою суду від 10 серпня 2015 року порушено провадження у справі розгляд якої призначено на 19 серпня 2015 року.

У судових засіданнях 19.08.2015 року, 01.09.2015 року, 07.10.2015 року судом оголошувались перерви.

Ухвалою суду від 10.09.2015 року розгляд справи відкладався.

Відповідачем відзив на позов подано 27.08.2015 року, а доповнення до відзиву 22.09.2015 року. В обгрунтування відзиву відповідач вказав про сплату боргу в сумі 25 684 220, 75 грн., однак просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій частково з урахуванням п. 7.2 договору в редакції додаткової угоди від 31.12.2013 року № 2 та додаткової угоди № 8 від 19.06.2015 року, якими змінено порядок розрахунків за договором.

7 жовтня 2015 року позивачем подано суду додаткові докази по справі - реєстр прийнятих платежів, виписки з рахунку.

9 жовтня 2015 року відповідачем подано до суду заяву про відстрочення виконання рішення суду на 6 місяців.

На виконання вимог ухвали суду позивачем не було подано суду акт звірки розрахунків за договором, однак у судовому засіданні 12.10.2015 року сторонами підтверджено про часткову сплату відповідачем боргу, наявність заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 року № 13-132-Н в сумі 2 159 221, 85 грн. про що було зазначено в протоколі судового засідання.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 12.10.2015 року відповідно до ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд Рівненської області,

ВСТАНОВИВ:

4 січня 2013 року між НАК "Нафтогаз України" (Продавець) та ПАТ "Рівнегаз" (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 13-132-Н (далі Договір), за умовами якого продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а покупець прийняти та оплатити цей газ на умовах цього договору (а.с. 12-17).

Додатковою угодою № 8 від 19 червня 2015 року строк дії Договору встановлено з 1 січня 2013 року по 30 червня 2015 року включно, а в частині проведення розрахунків за отриманий природний газ - до їх повного здійснення.

Договір підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено відтисками печаток юридичних осіб.

Згідно із пунктом 1.2 Договору газ, що передається за Договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації населенню.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п. 3.4 Договору).

До договору сторонами укладено додаткові угоди від 10.07.2013 року № 1, 31.12.2013 року № 2, від 28.04.2014 року № 3, 15.05.2014 року № 4, 10.06.2014 року № 5, 22.12.2014 року № 6, 27.03.2015 року № 7, 16.06.2015 року № 8.

Додатковою угодою від 31.12.2013 року № 2 сторони виклали п. 7.2 ст. 7 договору в іншій редакції і зазначили, що у разі якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу, покупець не здійснить повну оплату факти отриманого за договором природного газу, покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 6.1 договору).

Згідно умов додаткової угоди № 8 сторони домовились, що договір вважається таким, що припинив дію в частині поставки природного газу з 01.07.2015 року. Статуту 11 викладено в іншій редакції - договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2013 року і діє в частині реалізації газу до 30.06.2015 року включно, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення (а.с. 32).

Судом встановлено, що на виконання умов вищезазначеного Договору позивачем протягом січня 2013 року червня 2015 року було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 608 237 042 грн. 98 коп., що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі: від 31 січня 2013 року на суму 31 190 788 грн. 07 коп., від 28 лютого 2013 року на суму 23 192 347 грн. 99 коп., від 31 березня 2013 року на суму 27 632 524 грн. 66 коп., від 30 квітня 2013 року на суму 13 686 465 грн. 52 коп., від 31 травня 2013 року на суму 3 841 841 грн. 98 коп., від 30 червня 2013 року на суму 3 81 347 грн. 44 коп., від 31 липня 2013 року на суму 3 544 809 грн. 66 коп., від 31 серпня 2013 року на суму 3 136 450 грн. 32 коп., від 30 вересня 2013 року на суму 6 433 796 грн. 59 коп., від 31 жовтня 2013 року на суму 11 230 072 грн. 48 коп., від 30 листопада 2013 року на суму 16 103 637 грн. 49 коп., від 18 серпня 2014 року (газ, переданий у січні 2014 року) на суму 25 468 182 грн. 97 коп., від 22 вересня 2014 року (газ, переданий у січні 2014 року) на суму 12 378 737 грн. 52 коп., від 31 січня 2014 року на суму 19 046 607 грн. 54 коп., від 22 вересня 2014 року (газ, переданий у лютому 2014 року) на суму 8 372 108 грн. 71 коп., від 28 лютого 2014 року на суму 15 050 933 грн. 57 коп., від 31 березня 2014 року на суму 13 824 880 грн. 61 коп., від 28 жовтня 2014 року (газ, переданий у березні 2014 року) на суму 4 238 203 грн. 62 коп., від 30 квітня 2014 року на суму 11 661 872 грн. 16 коп., від 31 травня 2014 року на суму 8 244 182 грн. 15 коп., від 30 червня 2014 року на суму 6 138 937 грн. 49 коп., від 31 липня 2014 року на суму 5 583 938 грн. 02 коп., від 31 серпня 2014 року на суму 5 740 643 грн. 48 коп., 30 вересня 2014 на суму 6 152 665 грн. 48 коп., від 31 жовтня 2014 року на суму 16 673 759 грн. 64 коп., від 30 листопада 2014 року на суму 29 989 164 грн. 11 коп., 31 грудня 2014 року на суму 43 393 552 грн. 55 коп., від 31 січня 2015 року на суму 38 663 694 грн. 29 коп., від 28 лютого 2015 року на суму 31 606 665 грн. 36 коп., 31 березня 2015 року на суму 28 292 335 грн. 48 коп., від 30 квітня 2015 року на суму 63 907 421 грн. 62 коп., від 31 травня 2015 року на суму 42 226 812 грн. 17 коп., від 30 червня 2015 року на суму 28 207 668 грн. 24 коп. (а.с. 33-66).

Про належне виконання позивачем своїх зобовязань за цим договором щодо поставки газу також свідчить відсутність з боку ПАТ "Рівнегаз" претензій та повідомлень про порушення постачальником умов даної угоди.

Відповідно до пункту 6.1 договору (в редакції додаткової угоди № 3) оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2 Договору (а.с. 23).

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (а.с. 23).

Додатковою угодою № 3 з 28 квітня 2014 року п. 6.1. Договору викладено в наступній редакції: "Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного Сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць".

Судом встановлено, що ПАТ "Рівнегаз" прийнятий обовязок з оплати вартості поставленого йому природного газу виконав не в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, довідкою про сальдо, платіжними дорученнями відповідача (а.с. 66, 124-142).

У судовому засіданні 12.10.2015 року сторонами було підтверджено сплату відповідачем в процесі розгляду справи основного боргу у розмірі 35 043 911, 74 грн. та залишок заборгованості в сумі 2 159 221, 85 грн., у зв'язку з чим провадження у справі в частині стягнення 35 043 911, 74 грн. основного боргу підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За частиною 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У звязку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором щодо своєчасної оплати вартості поставленого позивачем газу, останній просив суд стягнути з ПАТ "Рівнегаз" 3 991 257 грн. 86 коп. пені, з яких: 38 525 грн. 62 коп. пені нарахованої на суми боргу за поставлений природний газ у січні 2013 року; 50 839 грн. 62 коп. пені нарахованої на суми боргу за поставлений природний газ у лютому 2013 року; 58 487 грн. 52 коп. пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у березні 2013 року; 54 865 грн. 18 коп. пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у квітні 2013 року; 12 945 грн. 20 пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у травні 2013 року; 3 109 грн. 81 коп. пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у червні 2013 року; 2 836 грн. 06 коп. пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у листопаді 2013 року; 14 268 грн. 18 коп. пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у грудні 2013 року; 92 969 грн. 44 коп. пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у січні 2014 року; 174 829 грн. 33 коп. пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у лютому 2014 року; 307 355 грн. 25 коп. пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у березні 2014 року; 451 022 грн. 44 коп. пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у квітні 2014 року; 478 908 грн. 84 коп. пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у травні 2014 року; 290 127 грн. 58 коп. пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у червні 2014 року; 145 335 грн. 37 коп. пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у липні 2014 року; 41 779 грн. 79 коп. пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у серпні 2014 року; 13 337 грн. 77 коп. пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у вересні 2014 року; 6 140 грн. 26 коп. пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у жовтні 2014 року; 11 070 грн. 79 коп. пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у листопаді 2014 року; 75 788 грн. 19 коп. пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у грудні 2014 року; 55 840 грн. 59 коп. пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у січні 2015 року; 20 595 грн. 12 коп. пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у лютому 2015 року; 681 019 грн. 87 пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у квітні 2015 року; 816 522 грн. 50 коп. пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у травні 2015 року; 92 737 грн. 54 коп. пені нарахованої на суму боргу за поставлений природний газ у червні 2015 року.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обовязку в натурі.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Субєктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи субєкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Додатковою угодою № 2 від 04 січня 2013 року п. 7.2. Договору викладено в наступній редакції: "У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині поставки газу, Покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за Договором природного газу, Покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити Продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 6.1. Договору)".

Враховуючи змінення сторонами договору порядку проведення розрахунків за договором, строк його дії суд дійшов висновку про те, що право на нарахування пені у позивача виникло з 20.07.2015 року.

Крім того, в розрахунку пені позивачем не було враховано проплати відповідача здійснені останнім у липні 2015 року, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями від 01.07.2015 року № 96123998 на суму 127 696, 28 грн., від 08.07.2015 року № 96467505 на суму 33 927, 18 грн., від 10.07.2015 року № 96639518 на 3 876, 20 грн., що разом складає 165 499, 66 грн. Відтак, сума богу станом на 20.07.2015 року становила не 8 995 465, 35 грн., як було вказано позивачем у його розрахунку, а 8 829 965, 69 грн. (а.с. 95, 124, 126, 135) на які і підлягає нарахуванню пеня та 3% річних за зобов'язаннями травня 2015 року.

При перерахунку судом розміру пені встановлено, що пеня за зобов'язаннями травня 2015 року підлягає нарахуванню на 8 829 965, 69 грн. і з 20.07.2015 року по 21.07.2015 року (кінцева дата розрахунку пені) становить 29 030, 02 грн. Пеня за зобов'язаннями червня 2015 року за розрахунком позивача становить 92 737, 54 грн, що при перерахунку суду визнано арифметично вірним.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що стягненню з ПАТ "Рівнегаз" підлягає 121 767, 56 грн. пені, тому позовна вимога ПАТ НАК "Нафтогаз" до відповідача про стягнення пені підлягає частковому задоволенню у зв'язку з чим в іншій частині цієї вимоги у позові слід відмовити.

Враховуючи вказане вище у суду відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90% (а.с. 121, відзив).

Також на підставі статті 625 ЦК України позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 437 805 грн. 00 коп. нарахованих на відповідні суми заборгованості з яких: 7 705 грн. 12 коп. за період з 20.02.2013 року по 05.03.2013 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у січні 2013 року; 10 167 грн. 92 коп. за період з 20.03.2013 року по 29.03.2013 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у лютому 2013 року; 11 697 грн. 50 коп. за період з 20.04.2013 року по 14.05.2013 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у березні 2013 року; 11 014 грн. 14 коп.. за період з 20.05.2013 року по 19.06.2013 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у квітні 2013 року; 2 773 грн. 97 коп. за період з 20.06.2013 року по 10.07.2013 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у травні 2013 року; 666 грн. 39 коп. за період з 20.07.2013 року по 29.07.2013 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у червні 2013 року; 654 грн. 48 коп. за період з 20.12.2013 року по 24.12.2013 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у листопаді 2013 року; 3 292 грн.65 за період з 20.01.2014 року по 28.01.2014 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у грудні 2013 року; 21 454 грн. 51 коп. за період з 20.02.2014 року по 19.03.2014 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у січні 2014 року; 37 608 грн. 80 коп. за період з 20.03.2014 року по 24.04.2014 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у лютому 2014 року; 48 529 грн. 78 коп. за період з 20.04.2014 року по 25.06.2014 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у березні 2014 року; 66 706 грн. 68 коп. за період з 20.05.2014 року по 29.08.2014 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у квітні 2014 року; 61 859 грн. 95 коп. за період з 20.06.2014 року по 29.09.2014 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у травні 2014 року; 34 815 грн. 32 коп. за період з 20.07.2014 року по 29.09.2014 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у червні 2014 року; 17 440 грн. 25 коп. за період з 20.08.2014 року по 26.09.2014 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у липні 2014 року; 5 013 грн. 58 коп. за період з 20.09.2014 року по 10.10.2014 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у серпні 2014 року; 1 600 грн. 54 коп. за період з 20.10.2014 року по 29.10.2014 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у вересні 2014 року; 657 грн. 88 коп. за період з 20.11.2014 року по 20.11.2014 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у жовтні 2014 року; 1 186 грн. 16 коп. за період з 20.12.2014 року по 22.12.2014 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у листопаді 2014 року; 8 120 грн. 17 коп. за період з 20.01.2015 року по 29.01.2015 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у грудні 2014 року; 4 295 грн. 43 коп. за період з 20.02.2015 року по 27.02.2015 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у січні 2015 року; 1 029 грн. 76 коп. за період з 20.02.2015 року по 24.03.2015 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у лютому 2015 року; 34 051 грн. 00 коп. за період з 20.05.2014 року по 04.06.2015 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у квітні 2015 року; 40 826 грн. 14 коп. за період з 20.06.2015 року по 21.07.2015 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у травні 2015 року; 4 636 грн. 88 коп. за період з 20.07.2015 року по 21.07.2015 року за прострочення оплати природного газу, поставленого у червні 2015 року (а.с. 78-96)..

Водночас з наданого позивачем розрахунку 3% річних, який міститься у матеріалах справи, вбачається, що останній також здійснено неправильно.

Враховуючи змінення сторонами договору порядку та умов проведення розрахунку за договором, строк його дії, - суд дійшов висновку про те, що право на нарахування 3% річних у позивача виникло з 20.07.2015 року.

При перерахунку суду 3% річних за період з 20.07.2015 року по 21.07.2015 року розмір 3% річних складає 1 451, 50 грн., а за зобов'язаннями червня 2015 року розрахунок позивача є вірним - 4 636, 88 грн. Відтак, задоволенню підлягає вимога про стягнення 3% річних в сумі 6 088, 38 грн., а в іншій частині цієї вимоги у позові слід відмовити.

Крім того, позивач, просив суд стягнути з відповідача втрати від інфляції у зв'язку із несвоєчасним проведенням розрахунків на відповідні суми основного боргу у розмірі 1 529 697 грн. 83 коп., з яких: 51 738 грн. 04 коп. грн. - інфляційні втрати, нараховані за зобов'язаннями січня 2014 року; 254 931 грн. 66 коп. - інфляційні втрати, нараховані за зобов'язаннями лютого 2014 року; 391 627 грн. 65 коп. - інфляційні втрати, нараховані за зобов'язаннями березня 2014 року; 171 310 грн. 73 коп. - інфляційні втрати, нараховані за зобов'язаннями квітня 2014 року; 269 590 грн. 85 - інфляційні втрати, нараховані за зобов'язаннями серпня 2012 року; 228 564 грн. 70 - інфляційні втрати, нараховані за зобов'язаннями червня 2014 року; 161 934 грн. 20 - інфляційні втрати, нараховані за зобов'язаннями липня 2014 року.

Враховуючи змінення сторонами договору порядку та умов проведення розрахунку за договором, строк його дії, і те, що прострочення виконання грошового зобов'язання за умовами договору настало з 20.07.2015 року, - суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат у повному обсязі.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до листа Верховного Суду України "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 3 квітня 1997 року № 62-97р при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця червня.

9 жовтня 2015 року відповідачем, в порядку ст. 83 ГПК України, подано до суду заяву про відстрочення виконання рішення суду на 6 місяців. В обгрунтування заяви відповідач посилається на скрутне фінансове становище, про зобов'язання товариства проведення оплати поточних платежів за надані послуги з постачання природного газу, прийняття Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожитий газ та електроенергію" від 20.02.2003 року № 554-6, який дав можливість реструктуризувати заборгованість населення за спожитий газ на 60 місяців, що ускладнює процес надходження коштів від населення, крім того просить врахувати погашення основного боргу за договором в процесі розгляду справи в значній мірі.

За приписами ч. 6 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, відстрочити виконання рішення.

Згідно із п.7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 року № 9 підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. ОСОБА_1, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Так, суд бере до уваги те, що ПАТ "Рівнегаз" є бюджетоутворюючим підприємством, яке на сьогоднішній день перебуває в скрутному фінансовому становищі. В разі виконання рішення, прийнятого по даній справі та стягнення заборгованості товариство може припинити свою діяльність повністю, що матиме негативні наслідки як для працівників підприємства - мешканців міста Рівного та Рівненської області, які залишаться без роботи так і для державного та місцевих бюджетів, до яких товариство регулярно сплачує податки та збори встановлені чинним законодавством, чим суттєво наповнює їх.

До негативних наслідків для підприємства, які зумовили його скрутне фінансове становище також належать інфляційні процеси в економіці держави, які не залежать від діяльності товариства. Отже, зростання індексу інфляції, коливання курсу гривні, нестабільна соціально - політична, економічна ситуація в країні, негативно впливають на діяльність підприємства, що має наслідком зниження фінансових показників.

З огляду на викладене вбачається, що підприємство перебуває в скрутному фінансовому становищі, негайне виконання рішення суду загрожує зупинкою діяльності, що може мати негативні наслідки соціального та економічного характеру. Крім того, підприємство має стратегічне значення, як для держави в цілому так і, для Рівненського регіону, оскільки є одним із найбільших підприємств регіону, є бюджетоутворюючим, надає робочі місця з відповідним матеріальним забезпеченням.

Враховуючи те, що в процесі розгляду справи відповідачем було сплачено основну заборгованість в розмірі 35 043 911, 74 грн., із заявленої до стягнення позивачем 37 203 133, 59 грн., вказані вище обставини, а також те, що суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки виконання рішення, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви та відстрочення виконання рішення суду на три місяці.

Згідно із вимогами статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Приписами частини 1 статті 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене вище, заслухавши пояснення позивача, враховуючи докази надані Позивачем на підтвердження заявлених вимог, часткову сплату основного боргу, часткове задоволення вимог про стягнення пені та 3% річних та відмову у задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат, - вимоги Позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 49 ГПК України судові витрати в розмірі 73 080 грн. 00 коп., покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 80, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (33027, місто Рівне, вулиця Білякова, будинок 4, ідентифікаційний код: 03366701) на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (01001, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6, код 20077720) заборгованість за поставлений природний газ в сумі 2 159 221 (два мільйони сто п'ятдесят дев'ять тисяч двісті двадцять одна) грн. 85 коп. основної суми боргу, пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 121 767 (сто двадцять одна тисяча сімсот шістдесят сім) грн. 56 коп., 6 088 (шість тисяч вісімдесят вісім) грн. 38 коп. три відсотки річних та 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

4. Припинити провадження у справі в частні стягнення основного боргу в сумі 35 043 911, 74 грн.

5. Відстрочити виконання рішення суду на три місяці.

6. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.10.2015 року.

Суддя Гудзенко Я.О.