РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015Справа №910/20878/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»

про стягнення 49 000 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Ткач Д.В. (довіреність № 0115-158 від 29.09.2015);

від відповідача - не з'явився.

встановив:

13.08.2015 позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в розмірі 49 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами № 28-0101-01/5355 від 24.04.2014, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплатив страхове відшкодування, а тому, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст.ст. 993, 1191 ЦК України, отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність водія транспортного засобу, з вини якого трапилось ДТП була застрахована відповідачем, позивач просить стягнути з останнього відшкодування збитків, завданих в результаті ДТП в розмірі 49 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 14.08.2015 порушено провадження у справі № 910/20878/15 та вказану справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 10.09.2015.

28.08.2015 через загальний відділ канцелярії господарського суду м. Києва надійшов лист МТСБУ № 7/2-28/23891 від 26.08.2015, щодо інформації відповідно до полісу № АІ/3439399.

Представник позивача прибув у судове засідання 13.10.2015 та надав пояснення по справі.

Відповідач в судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином шляхом надсилання за його належною юридичною адресою ухвали господарського суду, що також підтверджено наявним у матеріалах справи повідомленням № 210 про вручення поштового відправлення.

Відзив на позовну заяву та інші витребувані господарським судом матеріали відповідачем не надані, тому справа на підставі приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу України розглядається за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

01.02.2012 між позивачем та ТОВ «УніКредит Лізинг» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами № 28-0101-01/5355 (далі за текстом - договір).

24.04.2014 між сторонами укладено додаток до договору № 28-0101-01/5355, предметом якого є майнові інтереси ТОВ «УніКредит Лізинг» як Страхувальника, пов'язані з володінням, користування та розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen Polo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Пунктом 10 договору визначено строк його дії з 25.04.2014 по 24.04.2015.

Договором також визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, та вигодонабувачем є ТОВ «УніКредит Лізинг».

26.12.2014 о 13 год. 40 хв. у м. Києві на перехресті бул. Вернадського з вул. Депутатською сталася дорожньо-транспортна пригода (далі за текстом - ДТП) за участю транспортних засобів «Ford», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3

За результатами вказаної ДТП застрахованому позивачем транспортному засобу Volkswagen Polo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, завдано механічних пошкоджень, що підтверджено довідкою відділу ВДАІ ГУМВС України у м. Києві № 9481059.

У вказаній довідці зазначено, що ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 пункту 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - Правил).

Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/189/15 від 20.01.2015, ДТП відбулась внаслідок вчинення порушення водієм ОСОБА_2 Правил, за яке передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме водій ОСОБА_2,керуючи автомобілем «Ford», державний номерний знак НОМЕР_2, рухаючись на перехресті нерівнозначних доріг, не дав дорогу автомобілю «Volkswagen Polo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з ним, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

В матеріалах справи міститься заява про виплату страхового відшкодування від 26.12.2014, відповідно до якої страхувальник повідомив страховика про настання страхового випадку у вигляді ДТП, що сталося 26.12.2014 та просив здійснити виплату страхового відшкодування на рахунок СТО для здійснення ремонту.

Відповідно до рахунку ТОВ «Атлант-М Лепсе» № -4 від 13.01.2015 та акту виконаних робіт № НОМЕР_3 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 76 412,46 грн з ПДВ.

Позивачем узгоджена сума страхового відшкодування на відновлювальний ремонт транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до страхового акту № СТОКА-1979 від 13.01.2015 у розмірі 72 591,84 грн. та розрахунку страхового відшкодування від 13.01.2015 та страхового акту № СТОКА-1979/1 від 10.02.2015 у розмірі 3 820,62 грн. та розрахунку страхового відшкодування від 10.02.2015.

На виконання умов договору, позивачем відповідно до зазначених страхових актів було здійснено виплату страхового відшкодування ТОВ «Атлант-М Лепсе» за договором у розмірі 72 591,84 грн. та 3 820,62 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 439 від 14.01.2015 та № 2608 від 11.02.2015 відповідно.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Ford», державний номерний знак НОМЕР_2, застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» згідно полісу № АІ/3439399, ліміт відповідальності по майну становить 50000, франшиза - 1000.

Позивачем на адресу відповідача була направлена заява від 24.02.2015 № 23204 про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 76 591,46 грн., отримана представником відповідача 27.02.2015, що підтверджується копією поштового повідомлення про вручення, яка знаходиться в матеріалах справи.

Враховуючи те, що на користь позивача сума страхового відшкодування відповідачем не перерахована, позивач заявив вимогу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на його користь відшкодування матеріальної шкоди у порядку регресу у розмірі 49 000,00 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Положеннями ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання правовідносин з відшкодування шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ст. 5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Ст. 1191 Цивільного кодексу України та п.38.2.1 ст.38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно ст. 257, ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки, а за регресними зобов'язаннями, перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Згідно ч.1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з частинами 1-3 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Аналогічні висновки містяться в постановах Вищого господарського суду України від 14.05.2013 р. у справі № 5011-50/17049-2012, від 30.07.2013 р. у справі № 910/3655/13 та від 27.01.2014 р. у справі № 910/3023/13.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Polo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 76 412,46 грн з ПДВ.

На виконання умов договору, позивачем відповідно до зазначених страхових актів було здійснено виплату страхового відшкодування ТОВ «Атлант-М Лепсе» за договором у розмірі 72 591,84 грн. та 3 820,62 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 439 від 14.01.2015 та № 2608 від 11.02.2015 відповідно.

Вина особи ОСОБА_2, який керував автомобілем «Ford», державний номерний знак НОМЕР_2, встановлена постановою Святошинського районного суду м. Києва від 20.01.2015 у справі № 759/189/15.

Таким чином, на підставі зазначених вище обставин справи, наведених норм закону та у зв'язку з укладенням відповідачем полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/3439399, на відповідача покладений обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Ford», державний номерний знак НОМЕР_2.

Статтею 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюється, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом № АІ/3439399 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000 грн., франшиза за даним полісом - 1000 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 49 000,00 грн (50 000,00 грн - 1000 грн.), а тому відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати у вказаному розмірі.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145, код 23734213) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А, код 30859524) страхове відшкодування у розмірі 49 000 (сорок дев'ять тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 13.10.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене та підписане 16.10.2015

Суддя В.О. Демидов