ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2015 р. Справа № 909/854/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді М.І. Хабіб

суддів В.М. Гриців

О.В. Зварич

при секретарі судового засідання Мазепа Н.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Фонду державного майна України, б/н, б/д

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.08.2015

у справі № 909/854/14

за позовом: Фонду державного майна України, м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Нафтохімік Прикарпаття», м. Надвірна Івано-Франківської області

про зобов'язання ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» виконати абзац 3 пункту 5.3 рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» від 22.06.2006, прийнятого за результатами діяльності товариства у 2005 році.

За участю представників сторін:

позивача - Жуган І.О. ( довіреність в матеріалах справи);

відповідача - Кузюка І.Ю. ( довіреність в матеріалах справи)

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 909/854/14 розподілено до розгляду у складі колегії: головуючий суддя Хабіб М.І., судді - Зварич О.В., Юрченко Я.О.

У зв'язку із перебуванням судді Зварич О.В. у відпустці розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 31.08.2015 у склад колегії суддів замість судді Зварич О.В. введено суддю Гриців В.М.

Колегією суддів у складі: головуючого - судді Хабіб М.І., суддів Гриців В.М. та Юрченка Я.О. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 22.09.2015.

В судовому засіданні 22.09.2015 оголошено перерву до 06.10.2015.

У зв'язку із перебуванням судді Юрченка Я.О. у відпустці розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 у склад колегії суддів замість судді Юрченка Я.О. введено суддю Зварич О.В., розгляд справи розпочато заново.

ВСТАНОВИВ:

31.07.2014 Фонд державного майна України (далі - Фонд) звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» про:

- зобов'язання виконати абзац 3 пункту 5.3 рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» від 22.06.2006 за результатами діяльності у 2005 році.

- зобов'язання виконати абзаци 2 та 4 пункту 5.3 рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» від 25.05.2007 за результатами діяльності у 2006 році.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що державна частка у статутному капіталі ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» становить 26 % статутного капіталу.

Рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» від 22.06.2006 затверджено сплату дивідендів в сумі 7 027 611,72 грн на частку держави. При цьому рішенням зборів ( абз.4 п.5.3 протоколу зборів) помилково затверджена як сплата частини нарахованих дивідендів попередньо сплачена частина прибутку в сумі 7 013 697, 80грн.

Рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» від 25.05.2007 затверджено сплату дивідендів в сумі 1 269 645,91 грн на державну частку. Рішенням зборів (абз.2 п.5.3 рішення) помилково затверджено зарахування сплати частини прибутку в сумі 1 268 565,00 як сплата дивідендів на державну частку та прийнято рішення про сплату дивідендів в сумі 1080,91грн.

Позивач вказує, що питання помилковості зарахування рішенням зборів сплати частини прибутку в рахунок сплати дивідендів на державну частку неодноразово досліджувалося судами при розляді спорів у справах № 8/264-17/108, № К- 14/95 - К24/17, № К- 14/94 і на даний час є чинними рішення зборів акціонерів щодо розподілу прибутку та виплату дивідендів за 2005 та 2006 роки, нечинним є рішення від 25.05.2007 щодо зарахування частини прибутку в рахунок сплати дивідендів на державну частку.

Позивач зазначає, що сплата частини прибутку та виплата дивідендів на державну частку хоча і відносяться до доходу загального фонду Державного бюджету України, але є різними економічними категоріями. ЗУ «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та ЗУ «Про Державний бюджет України на 2006 рік», постановами КМУ від 15.01.2005 № 50 та від 17.05.2006 № 678 не передбачено можливості взаємозаліку частини чистого прибутку і дивідендів, нарахованих на державні корпоративні права.

Крім того, посилаючись на Порядок відрахування господарськими організаціями до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу), затв. постановою КМУ від 29.01.2007 №68, позивач вказує, що при сплаті в установленому порядку дивідендів, нарахованих на державну частку, зменшується сума частини чистого прибутку на суму сплачених дивідендів, а не навпаки.

Щодо строку позовної давності позивач вважає, що він не пропущений, оскільки Фонд звертався до суду у 2007році з позовом до відповідача про стягнення дивідендів, за яким було відкрито провадження у справі № 8/264 (в подальшому номер справи змінено на № 8/264 - 17/108). Рішенням суду першої інстанції від 23.01.2013, залишеним без змін апеляційним судом постановою від 09.04.2013, позовні вимоги були задоволені частково. Постановою Вищого господарського суду України від 11.07.2013 скасовано рішення від 23.01.2013 та постанову апеляційного суду від 09.04.2013, залишено в силі рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.2010.

У допуску справи № 8/264 - 17/108 до провадження Верховного Суду України відмовлено ухвалою Вищого господарського суду України від 07.11.2013.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 22.12.2014 у справі № 909/854/14 (колегія у складі суддів: Михайлишин В.В.- головуючий, судді Рочняк О.В., Кобрин О.М.) у задоволенні позову відмовлено( т.1, а.с. 224-228).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 (колегія у складі суддів: Скрипчук О.С.-головуючий, судді Кравчук Н.М., Матущак О.І.) рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.12.2014 у справі № 909/854/14 залишено без змін( т.2, а.с. 69-74).

Постановою Вищого господарського суду України від 10.06.2015 у справі № 909/854/14 скасовано постанову Львівського апеляційного господарського від 11.03.2015 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.12.2014 у справі № 909/854/14 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов'язання ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» виконати абзац 3 пункту 5.3 рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» від 22.06.2006 за результатами діяльності у 2005 році, і в цій частині справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині судові рішення залишено без змін ( т. 2, а.с.122-130).

Суд касаціної інстанції не погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, який не передбачений ст.ст. 14,16 ЦК України, та зазначив, що отримання дивідендів - це право учасника, тоді як обов'язок виплати дивідендів покладено на товариство. Крім того суд касаціної інстанції вказав, що судами не були з'ясовані та досліджені фактичні обставини справи, зокрема щодо чинності пункту 5.3 рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» від 22.06.2006, причини невиконання, а можливо виконання вказаного пукту рішення зборів, а також щодо застосування строків позовної давності.

За результатами нового розгляду спору Господарським судом Івано-Франківської області прийнято рішення від 06.08.2015 у справі № 909/854/14 (суддя Булка В.І.), яким відмовлено у задоволенні позову( т.2, а.с.154-159).

При відмові в позові суд першої інстанції виходив з того, що абзац 3 пункту 5.3 рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» від 22.06.2006 визначає сплату державі дивідендів та не містить жодного обов'язку (дії) відповідача, який би він мав вчиняти, відтак суд вказав про безпідставність вимоги позивача.

Суд першої інстанції також дійшов висновку, що у даному конкретному випадку обрано невірний спосіб захисту. При цьому вказав, що подання позову обгрунтовано виключно бажанням позивача отримати належні державі дивіденди за результатами діяльності товариства за 2005рік. Таким чином, позивачу слід звертатися з позовом про стягнення дивідендів. Однак, справа №8/264 з такими позовними вимогами вже розглянута судом та за результатами її розгляду Господарським судом Івано-Франківської області прийнято рішення від 27.12.2010 про відмову в позові. Це рішення залишене без змін постановою апеляційного суду від 01.03.2011 та постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2011. Після перегляду даного рішення за нововиявленими обставинами справі присвоєно № 8/264 - 17/108 та за результатами перегляду в апеляціному і касаційному порядку рішення від 27.12.2010 залишене без змін.

Крім того, суд вказав про повне виконання відповідачем пункту 5, в т.ч. п.5.3, рішення зборів від 22.02.2006, а саме: сплату відповідачем належних державі дивідендів двома платіжними дорученнями № 221 від 18.11.2005 та № 115 від18.05.2006 відповідно до наказу ДПА України №354 від 22.08.2005, як про це зазначено у пункті 6 протоколу загальних зборів акціонерів від 22.02.2006.

Щодо позовної давності суд зазначив, що у відзиві від 29.07.2014 ( вх. № 16449/14 від 21.10.2014) відповідач просив застосувати до спірних правовідносин позовну давність та відмовити у позові. Проте, враховуючи безпідставність позовних вимог, суд відмовив у позові у зв'язку з безпідставністю.

Фонд не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення, прийняти нове, яким задоволити позов.

Посилаючись на ст.ст.3, 6 ЗУ «Про цінні папери та фондовий ринок», ст. 41 ЗУ «Про господарські товариства», ст.ст 2, 30 ЗУ «Про акціонерні товариства» скаржник вважає, що обраний ним спосіб захисту відповідає закону. Також вказує, що платіжними дорученнями № 221 від 18.11.2005 та № 115 від18.05.2006 відповідач сплатив не дивіденди, а сплатив частину чистого прибутку ( код бюджетної класифікації 21010200), в той час як відповідно до наказу Мінфіну України 27.12.2001 №604 «Про бюджетну класифікацію та її запровадження» дивіденди перераховуються на код бюджетної класифікації 21010700. При цьому зазначає, що ЗУ «Про Державний бюджет України на 2006 рік», постановами КМУ від 15.01.2005 № 50 та від 17.05.2006 № 678 не передбачено можливості взаємозаліку частини чистого прибутку і дивідендів, нарахованих на державні корпоративні права.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує доводи скаржника та стверджує про повне виконання пунктів 5, 6, у т.ч. п. 5.3, рішення зборів. Також вказує на чинність рішень загальних зборів від 22.02.2006 та звертає увагу на те, що подання позову обгрунтовано виключно бажанням позивача отримати належні державі дивіденди за результатами діяльності товариства за 2005 рік, в той час Фонд звертався з позовом про стягнення цих дивідендів і судовим рішенням у справі № 8/264 - 17/108, яке набрало законної сили та є чинним, йому відмовлено у задоволені позову. Крім того відповідач вважає, що за будь-яких обставин позов не підлягає до задоволення, оскільки позивач більш як на 5 років пропустив строк позовної давності, про застування якої ним подана заява.

В судове засідання 06.10.2015 з'явилися представники двох сторін та підтримали свої доводи.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Випискою про стан рахунку у цінних паперах та реєстром корпоративних прав ( т.1, а.с. 127,128) підтверджено та не заперечується відповідачем, що держава є власником 3 411 462 акцій ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття"( змінило назву на ПАТ "Нафтохімік Прикарпаття"), номінальною вартістю 0,25 грн кожна, що становить 26 % статутного капіталу товариства. Органом управління корпоративними правами держави є Фонд державного майна України.

22 лютого 2006 року відбулися загальні збори акціонерів ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття". Згідно з протоколом загальних зборів від 22.02.2006 ( т.1, а.с. 29-42) на зборах були присутні акціонери що володіють 97, 11% голосів. По 5-му питанню порядку денного зборів "Затвердження плану розподілу прибутку за 2005 рік та нормативи розподілу прибутку на 2006 рік" зборами прийнято рішення (п.5.3 протоколу зборів) про затвердження прибутку у розмірі 78 774 100, 00 грн, отриманого товариством за 2005 рік, та його розподіл наступним чином:

- спрямувати кошти в сумі 27 029 276, 48 гривень, що складає 34, 3124 % чистого прибутку, до фонду виплати дивідендів. Виплату дивідендів здійснювати в грошовій формі з урахуванням вимог законодавства України щодо пропорційності розподілу чистого прибутку учасників товариства (акціонерів) пропорційно частці кожного з учасників (ст. 10 Закону України "Про господарські товариства", ст. 88 Господарського кодексу України, ст. 116 Цивільного кодексу України). Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить - 2 грн 06 коп;

- затвердити сплату державі дивідендів на суму 7 027 611, 72 грн, що складає належну їй частку (26 %) від загальної суми в 27 029 276, 48 грн, спрямованої до фонду виплати дивідендів;.

- на підставі ст. 65 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік", Постанови Кабінету Міністрів України № 50 від 15.01.2005 та наказу Державної податкової адміністрації України № 354 від 22.08.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2005 за № 1003/11283, затвердити сплату суми 7 013 697, 80 гривень, сплачену за платіжним дорученням № 221 від 18.11.2005, як сплату частини нарахованих дивідендів на акції, власником яких є держава.

Збори акціонерів також вирішили 100 % планового прибутку, що буде отримано в 2006 році, спрямувати на технічне переобладнання товариства( п.5.4 протоколу).

По 6-му питанню порядку денного зборів "Про виплату дивідендів акціонерам товариства за підсумками роботи в 2005 році" збори прийняли рішення (п.6.1 протоколу)про направлення 27 029 276,48 грн на сплату дивідендів. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 2 грн 06 коп. Виплату дивідендів здійснювати у грошовій формі. Виплату дивідендів здійснити бухгалтерії апарату управління ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" із залученням державного реєстратора - ТОВ «Славутич - Реєстратор»:

- фізичним особам - упродовж 3-х місяців, починаючи з 20.04.2006 через касу товариства;

- уповноваженому державному органу з одержання дивідендів на частку держави - відповідно до наказу ДПА України №354 від 22.08.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2005 за №1003/11283;

- юридичним особам - на письмову вимогу.

Як вбачається з матеріалів справи, платіжним дорученням №221 від 18.11.2005( т.1, а.с. 156) ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" сплатило частину прибутку за результатами фінансово-господарської діяльності за 2004 рік і 9-ть місяців 2005 року в сумі 7 764 219,44 грн на рахунок Державного бюджету Надвірняського району, вказавши код бюджетної класифікації платежу 21010200.

Платіжним дорученням №115 від 18.05.2006( т.1, а.с. 157) ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" сплатило на рахунок Державного бюджету Надвірняського району частину прибутку за результатами фінансово-господарської діяльності за 2005рік в сумі 13 913,92грн, вказавши в платіжному дорученні код бюджетної класифікації платежу 21010200.

23.10.2007 Фонд державного майна України звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» простягнення дивідендів за 2005рік у розмірі 7 027 611, 72 грн.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 25.03.2008 у справі № 8/264 позов задоволено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.12.2008 рішення господарського суду від 25.03.2008 скасовано, прийнято нове рішення про відмову в позові. Постановою Вищого господарського суду України від 29.01.2009 у справі № 8/264 скасовано постанову апеляційного суду, рішення господарського суду від 25.03.2008 у справі № 8/264 залишено без змін( т.1, а.с.214-220).

24.11.2010 ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 25.03.2008 у справі № 8/264.

За результатами розгляду вказаної заяви Господарський суд Івано-Франківської області прийняв рішення від 27.12.2010 у справі № 8/264, яким скасував рішення від 25.03.2008, в задоволенні позову Фонду про стягнення дивідендів відмовив. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.03.2011 у справі № 8/264 залишено без змін рішення господарського суду від 27.12.2010 у справі № 8/264, а апеляційну скаргу Фонду без задоволення. Постановою Вищого господарського суду України від 19.05. 2011 у справі № 8/264 залишено без змін постанову апеляційного суду від 01.03.2011 у справі № 8/264( т.1, а.с.208-212).

26.12.2012 Фонд державного майна України звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.2010 у справі № 8/264.

За результатами розгляду вказаної заяви Господарський суд Івано-Франківської області прийняв рішення від 23.01.2013 у справі № 8/264 - 17/108, яким скасував рішення від 27.12.2010 в частині відмови у задоволенні позову Фонду про стягнення дивідендів за 2005 рік в сумі 7 027 611, 72 грн та задоволив позов Фонду в цій частині. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.04.2013 у справі № 8/264 -17/108 залишено без змін рішення господарського суду від 23.01.2013. Постановою Вищого господарського суду України від 11.07. 2013 у справі № 8/264- 17/108 скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.04.2013 та рішення господарського суду від 23.01.2013 у справі № 8/264- 17/108, залишено в силі рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.2010 у справі № 8/264. Ухвалою від 07.11.2013 Вищий господарський суд України відмовив Фонду державного майна України у допуску справи № 8/264- 17/108 до провадження Верховного Суду України ( т.1, а.с. 194- 207).

Водночас матеріалами справи підтверджено, що ТОВ ІК «Бізнес - Інвест» 15.07.2010 звернулося з позовом до суду про визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" від 22.02 2006 в частині розподілу прибутку ( п.5 протоколу зборів) та виплати дивідендів ( п.6 протоколу зборів).

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 15.10.2010 у справі № К - 14/95 позов задоволено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.10.2011 рішення господарського суду від 15.10.2010 залишено без змін. Постановою Вищого господарського суду України від 07.03.2012 скасовано постанову апеляційного суду від 10.10.2011 та рішення господарського суду від 15.10.2010, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції ( т.1, а.с.184-193).

За результатами нового розгляду справи Господарський суд Івано-Франківської області прийняв рішення від 13.06.2012 у справі № К-14/95-К-24/17, яким позов задоволив, визнав недійсними рішення загальних зборів акціонерів ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" від 22.02.2006 в частині розподілу прибутку ( п.5 протоколу зборів) та виплати дивідендів (п.6 протоколу зборів). Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.11.2012 скасовано рішення господарського суду від 13.06.2012 у справі № К-14/95-К-24/17, позов ТОВ ІК «Бізнес - Інвест» залишено без розгляду ( т.1, а.с.177-183)

З матеріалів справи не вбачаться, доказів не подано, що після залишення судом без розгляду позову ТОВ ІК «Бізнес - Інвест» хто-небудь звертався до суду з позовом про визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" від 22.02.2006 в частині розподілу прибутку ( п.5 протоколу зборів) та виплати дивідендів ( п.6 протоколу зборів).

Дослідивши обставини справи, доводи скаржника, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

На момент прийняття загальними зборами акціонерів ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" рішень від 22.02.2006 правовідносини щодо діяльності акціонерних товариств, проведення загальних зборів акціонерів, їх компетенції та прийняття ними рішень регулювалися Цивільним кодексом України та Законом України «Про господарські товариства» 19 вересня 1991 року N 1576-XII ( далі - Закон N 1576-XII) у відповідних редакціях, чинних на момент проведення 22.02.2006 зборів акціонерів ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття".

Згідно із ст.ст. 113,152 ЦК України, ст. ст.1,24 Закону N 1576-XII акціонерні товариства належать до господарських товариств. Акціонерним є товариство, статутний капітал якого поділений на визначену кількість акцій однакової номінальної вартості.

Права учасників господарських товариств визначені ст. 116 ЦК України, ст. 10 ЗУ «Про господарські товариства» , якими передбачено зокрема, що учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь в управлінні товариством, брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди).

Пунктом 3 частини другої статті 159 ЦК України, у відповідній редакції, було встановлено, що затвердження річної фінансової звітності, розподіл прибутку і збитків товариства належить до виключної компетенції загальних зборів акціонерів.

Законом N 1576-XII також передбачено, що до компетенції загальних зборів акціонерів належить, зокрема, затвердження річних результатів діяльності акціонерного товариства, затвердження звітів і висновків ревізійної комісії, порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів), визначення порядку покриття збитків( пункт «д» частини 5 ст. 41 Закону).

Поряд з тим статтею 65 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» від 23 грудня 2004 року N 2285-IV (далі - Закон N 2285-IV) установлено, що акціонерні, холдингові компанії та інші суб'єкти господарювання, у статутному фонді яких державі належать частки (акції, паї), сплачують до загального фонду Державного бюджету України частину прибутку (доходу).

Для акціонерних, холдингових компаній та інших суб'єктів господарювання, у статутному фонді яких державі належать частки (акції, паї), та їх дочірніх підприємств зазначені відрахування провадяться з частини прибутку (доходу) відповідно до розміру державної частки (акцій, паїв) у їх статутних фондах.

Норматив і порядок відрахування частини прибутку (доходу), визначеної цією статтею, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядком і нормативами відрахування господарськими організаціями до загального фонду Державного бюджету України частини прибутку (доходу) за результатами фінансово-господарської діяльності у 2004 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2005 році, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2005 р. N 50,в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2005 р. N 157 (далі - Порядок),передбачено, що відрахування частини прибутку (доходу) за результатами фінансово-господарської діяльності у січні - лютому 2005 р. здійснюється акціонерними, холдинговими компаніями та іншими суб'єктами господарювання, у статутному фонді яких державі належать частки (акції, паї), та їх дочірніми підприємствами у розмірі 15 відсотків чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку. Відрахування частини прибутку (доходу) за результатами фінансово-господарської діяльності у 2005 році, починаючи з березня, здійснюється - у розмірі 30 відсотків чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку ( п.п. 2,3 Порядку).

Акціонерні, холдингові компанії та інші суб'єкти господарювання, у статутному фонді яких державі належать частки (акції, паї), та їх дочірні підприємства здійснюють відрахування частини прибутку (доходу) відповідно до розміру державної частки (акцій, паїв) у їх статутних фондах ( п.4 Порядку).

Частина прибутку (доходу), що підлягає сплаті до загального фонду Державного бюджету України, розраховується господарськими організаціями відповідно до порядку, встановленого Державною податковою адміністрацією( п. 5 Порядку).

Порядок складання розрахунку частини прибутку (доходу), що підлягає сплаті до загального фонду Державного бюджету України за результатами фінансово-господарської діяльності у 2004 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2005 році затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 22 серпня 2005 р. N 354, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 7 вересня 2005 р. за N 1003/11283, передбачає, що розрахунок за перший - третій квартал 2005 року подається разом з декларацією з податку на прибуток за три квартали 2005 року (не пізніше 9 листопада 2005 року). Розрахунок за четвертий квартал 2005 року подається разом з декларацією з податку на прибуток за 2005 рік (не пізніше 9 лютого 2006 року)( п.1).

Розрахунок подається господарською організацією незалежно від того, виникло у звітному періоді зобов'язання щодо перерахування частини прибутку (доходу) до державного бюджету чи ні, а також незалежно від того, чи є господарська організація платником податку на прибуток підприємств чи ні( п.2).

Матеріалами справи підтверджено, що держава є власником 3 411 462 акцій ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" (змінило назву на ПАТ "Нафтохімік Прикарпаття"), номінальною вартістю 0,25 грн кожна, що становить 26 % статутного капіталу товариства.

На виконання ст. 65 Закону N 2285-IV та Порядку, затвердженого Кабінету Міністрів України від 15 січня 2005 р. N 50, ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" сплатило до Державного бюджету платіжним дорученням №221 від 18.11.2005 частину прибутку за результатами фінансово-господарської діяльності за 2004 рік і 9-ть місяців 2005 року в сумі 7 764 219,44грн, код бюджетної класифікації платежу 21010200. Платіжним дорученням №115 від 18.05.2006 товариство сплатило до Державного бюджету частину прибутку за результатами фінансово-господарської діяльності за 2005рік в сумі 13 913,92грн, код бюджетної класифікації платежу 21010200.

Отже, апеляційний суд погоджується з доводами скаржника про те, що названими платіжними дорученнями відповідач сплатив до Державного бюджету частину прибутку за результатами фінансово-господарської діяльності за 2005 рік.

Разом з тим, загальними зборами акціонерів ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" 22.02.2006 було прийняте рішення про затвердження порядку розподілу прибутку за 2005 рік та про виплату дивідендів. Зокрема затверджено сплату дивідендів в сумі 7 027 611, 72 грн на належну державі частку( 26%). При цьому цим же рішенням зборів ( абз.4 п.5.3 та абз.3 п.6.1 рішення) на підставі ст. 65 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік", постанови Кабінету Міністрів України № 50 від 15.01.2005 та наказу Державної податкової адміністрації України № 354 від 22.08.2005 вирішено зарахувати суму 7 013 697, 80 грн, сплачену платіжним дорученням № 221 від 18.11.2005 (сплата до Державного бюджету частини прибутку), як сплату частини нарахованих дивідендів на акції, власником яких є держава, виплату дивідендів на частку держави здійснити відповідно до наказу ДПА України №354 від 22.08.2005, яким врегульовано порядок складання розрахунку при перерахуванні до Державного бюджету частини прибутку (доходу).

У постанові пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24 жовтня 2008 року N 13 вказано, що рішення загальних зборів та інших органів управління господарського товариства, що за своєю правовою природою є актами, дійсні, якщо у судовому порядку не буде встановлено інше. Рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин( пункти 10 і 17 постанови).

Рішення загальних зборів акціонерів від 22.02.2006 не визнані недійсними в судовому порядку та є чинними, відтак є обов'язковими для всіх акціонерів, в т.ч. і для позивача. Затверджена названим рішеннями зборів сума дивідендів на належну державі частку -7 027 611, 72 грн ( абз.3 п. 5.3 протоколу зборів), сплачена державі у спосіб, визначений цими ж рішеннями, а саме - шляхом зарахування частини прибутку (доходу) в сумі 7 013 697, 80 грн та 13 913,92грн, сплаченої товариством до Державного бюджету платіжними дорученням № 221 від 18.11.2005 та №115 від 18.05.2006, як сплату нарахованих дивідендів на акції, власником яких є держава (абз.4 п.5.3 та абз.3 п.6.1 рішення зборів від 22.02.2006).

Позивачу було відомо про прийняті загальними зборами рішення від 22.02.2006, його представник брав участь у зборах 22.02.2006, однак позивач не оскаржив в судовому порядку рішення зборів в частині зарахування сплати частини прибутку як сплату дивідендів( абз 4 п.5.3 та абз.3 п.6.1 рішення ).

Позовні вимоги та апеляційна скарга обгрунтовані порушенням прав держави, яка є власником 3 411 462 акцій відповідача, що становить 26 % статутного капіталу товариства, на отримання дивідендів за результатами діяльності товариства за 2005 рік.

Право власника акцій на отримання дивідендів, у разі прийняття загальними зборами рішення про їх виплату, яке кореспондується з обов'язком товариства виплатити дивіденди у встановлений строк, закріплене в законі та в статуті товариства (ст. 116 ЦК України, ст. 10 ЗУ «Про господарські товариства», пункти 3.3, 6,20, 8.2 Статуту товариства). Відтак у разі невиплати дивідендів, затверджених рішенням загальних зборів акціонерів, акціонер вправі звернутися до суду з позовом до товариства про зобов'язання виплатити дивіденди чи виконати рішення зборів про їх виплату. Таким чином апеляційний суд погоджується з доводами скаржника, що такий спосіб захисту порушеного права не суперечить закону

Однак, звернення Фонду з даним позовом про зобов'язання товариства виконати абз.3 п.5.3 рішення зборів від 22.02.2006 апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки Фонд вже звертався до суду з позовом до товариства про захист порушеного права держави, як власника акцій, на отримання девідендів за 2005 рік , а саме про стягнення цих дивідендів в сумі 7 027 611, 72 грн, затверджених рішенням зборів від 22.02.2006. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 25.03.2008 у справі № 8/264 позов було задоволено. Назване рішення було залишене без змін постановою Вищого господарського суду України від 29.01.2009 у справі № 8/264, проте в подальшому було переглянуте за нововивявленими обставинами та скасоване рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.2010 у справі № 8/264, а в задоволенні позову Фонду про стягнення дивідендів відмовлено. Рішення від 27.12.2010 у справі № 8/264 залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.03.2011 у справі № 8/264, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2011 у справі № 8/264. Рішення від 27.12.2010 у справі № 8/264 також залишене в силі постановою Вищого господарського суду України від 11.07.2013 у справі № 8/264- 17/108, якою скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.04.2013 та рішення господарського суду від 23.01.2013 у справі № 8/264- 17/108.

Отже, враховуючи чинність рішень загальних зборів акціонерів від 22.02.2006 ( абз 4 п.5.3 та абз.3 п.6.1 рішення ) та чинність рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.2010 у справі № 8/264 про відмову у задоволенні позову Фонду до товариства про стягнення дивідендів в сумі 7 027 611, 72 грн, затверджених рішенням зборів від 22.02.2006 на належну державі частку у статутному капіталі товариства (абз.3 п. 5.3 рішення), апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи скаржника та вважає, що суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову у зв'язку з безпідставністю позовних вимог, не взявши до уваги заяви відповідача про застосування позовної давності.

Інші доводи скаржника не беруться до уваги, оскільки вони не спростовують правомірного висновку суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст.ст.33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Статтею 104 ГПК України встановлені підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду, якими є:1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не доведено наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для задоволення апеляційної скарги.

Судовий збір підлягає стягненню із скаржника в дохід Державного бюджету з огляду на те, що ухвалою від 31.08.2015 за клопотанням скаржника було відстрочено сплату судового збору до ухвалення апеляційним судом судового рішення.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105, ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.08.2015 у справі № 909/854/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Стягнути з Фонду державного майна України, ідент. код 00032945, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Кутузова18/9 в дохід Державного бюджету 609,00 грн судового збору.

3.Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Постанова підписана 12.10.2015

Головуючий-суддя М.І. Хабіб

суддя В.М.Гриців

суддя О.В. Зварич