РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"12" жовтня 2015 р. Справа № 924/492/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Василишин А.Р. ,

суддя Гудак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду розглянувши апеляційні скарги:

1)ОСОБА_1;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатанов-Аграр";

3) третьої особи ОСОБА_2

на рішення господарського суду Хмельницької області від 17.06.2015 р.

у справі № 924/492/15 (суддя Кочергіна В.О.)

за позовом ОСОБА_3 АДРЕСА_1

до відповідачів:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю Сатанов-Аграр"

2) ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1, - ОСОБА_2 Вінницька обл., Калинівський район, місто Калинівка

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, - громадянина Німеччини - ОСОБА_5

про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів засновників ТОВ "Сатанов Аграр" від 04.09.2013р.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_6, ОСОБА_3;

від відповідачів:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю Сатанов-Аграр" - не з'явився

2) ОСОБА_1 - ОСОБА_7;

від третіх осіб:

від ОСОБА_5 - ОСОБА_8;

від ОСОБА_2 - ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2015 року в судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду представником ОСОБА_1 заявлено та підтримано заяву ОСОБА_1 від 12.10.2015р. про відвід суддів у справі № 924/492/15, відповідно до якої просить здійснити відвід колегії суддів Рівненського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Петухов М.Г., суддя- Василишин А.Р., суддя - Гудак А.В.

Представник позивача заперечив щодо задоволення поданої заяви з тих підстав, що заявником не наведено конкретних обставин, за яких виникали б сумніви щодо упередженості суддів при розгляді даної справи.

Представник третьої особи - ОСОБА_2 підтримав заяву про відвід суддів.

Вирішуючи питання про те, чи наявні визначені законом підстави для задолення вищевказаної заяви про відвід колегії суддів у наведеному складі від участі у розгляді справи № 924/492/15, колегія суддів виходить з наступних приписів процесуального Закону.

Відповідно до ч. 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами.

Згідно з ч. 4. 5 ст. 20 ГПК України відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору. Заявляти відвід після цього можна лише у разі, якщо про підставу відводу сторона чи прокурор дізналися після початку розгляду справи по суті. Питання про відвід судді вирішується в нарадчій кімнаті судом у тому складі, який розглядає справу, про що виноситься ухвала. Заява про відвід кільком суддям або всьому складу суду вирішується простою більшістю голосів.

В абз. 2 п. 1.2.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами і доповненнями), роз'яснено, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Заявник у поданій заяві про відвід суддів як на підставу для відводу колегії суддів від розгляду даної справи посилається, зокрема, на неупередженість суддів. При цьому, такі доводи належними доказами не підтверджені, а тому в цій частині колегією суддів не приймаються до уваги.

Посилання представника ОСОБА_1 на положення ст. 15 Гаазької конвенції про вручення за кордон судових і позасудових документів у цивільних або комерційних справах (дата приєднання України - 19.10.2000р.) як на підставу для обов'язкового виклику в судове засідання саме ОСОБА_5 як третьої особи, а не його представника, що викликає на його думку сумніви у неупередженості суддів, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Зі змісту положень ст. 15 наведеної Конвенції вбачається, що яккщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з'явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що: a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території; b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту. Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією; b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців; c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Ураховуюяи наведені вище положення ст. 15 Конвенції, колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що наведеними приписами регулюється питання щодо виклику в судове засідання такого учасника судвого процесу, який перебуває у статусі відповідача. Натомість, у даному випадку має місце залучення до участі у справі в якості третьої особи, а не відповідача - громадянина Німеччини - ОСОБА_5.

Нормою, визначеною ст. 125 ГПК України, встановлено, що у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

За правилами, визначеними ч. 1 ст. 80 Закону України "Про міжнародне приватне право", у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

З огляду на наведене, колегія суддів відзначає, що у даному випадку діє правовий механізм, за якого суд може, а не зобов'язаний, направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави щодо виклику учасника судового процесу при розгляді справи з іноземним елементом.

З приводу тверджень заявника, що ОСОБА_8 не є уповноваженим представником ОСОБА_5, то такі твердження теж колегією суддів не приймаються до уваги, так як в судовому процесі у даній справі ОСОБА_1 особисто та як представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатанов-Аграр" неодноразово підтверджував повноваження ОСОБА_8 щодо представництва інтересів ОСОБА_5 як учасника товариства при здійсненні його гоподарської діяльності. Вказане, викликає сумніви у такій позиції скаржника.

Окрім того, посилання заявника на те, що неупередженість суддів виявилася з поміж іншого у задоволенні клопотання позивача про залучення ОСОБА_5 як третьої особи до участі у справі, тоді як клопотання відповідача не було прийнядо до розгляду, є безпідставними. Адже, колегією суддів не було відмовлено відповідачеві у розгляді клопотання про залучення третьої особи до участі у справі, оскільки розгляд таких клопотань відкладався колегією суддів з метою встановлення дійсних обставин, за яких необхідно було б встановити необхідність у залученні до розгляду справ третьої особи. Між тим, як зазначено в ухвалі суду апеляційної інстанції від 07.09.2015р. у справі № 924/492/15, якою залучено до участі у справі третю особу, колегією суддів було прийнято до уваги і клопотання представника ОСОБА_1, за результатами розгляду якого і вирішено питання щодо залучення ОСОБА_5 як третьої особи до участі у даній справі.

Посилання заявника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні спору по суті теж не є свідченням про неупердженість колегії суддів суду апеляційнолї інстанції при розгляді апеляційних скарг та, як наслідок, не є підставою для відводу колегії суддів у порядку ст. 20 ГПК України.

Доводи заявника щодо компенсації ОСОБА_1 виплачених грошових часток ОСОБА_3 за один га землі також не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються предмету дослідження у даній справі.

Також колегія суддів зважає на те, що долучена до заяви про відвід суддів копія скарги щодо неправомірних дій суддів: Петухова М.Г., Василишина А.Р., Кочергіної В.О., розглядається колегією суддів як здійснення тиску на правосуддя з метою прийняття завідомо неправомірного судового рішення.

За таких умов, колегія суддів суду апеляційної інстанції не встановила правових підстав, у розумінні ст. 20 ГПК України, для задоволення заяви ОСОБА_1 від 12.10.2015р. про відвід колегії суддів Рівненського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Петухов М.Г., суддя - Василишин А.Р., суддя - Гудак А.В. у справі № 924/492/15.

Керуючись ст. ст. 20, 86 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 від 12.10.2015р. про відвід колегії суддів Рівненського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Петухов М.Г., суддя - Василишин А.Р., суддя - Гудак А.В. у справі № 924/492/15 залишити без задоволення.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Гудак А.В.