ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2015 р. Справа №907/78/15

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

при секретарі судового засідання Кришталь М.Б.,

за участю представників:

від прокуратури - Макогон Ю.І.

від позивача - не з'явився

від відповідача-1 - не з'явився

від відповідача-2 - ОСОБА_2

від третьої особи - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора Закарпатської області, вих.№05/2-2372-15 від 19.06.2015 року

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 03.06.2015 року (підписане 12.06.2015 року), суддя Ремецькі О.Ф.

у справі №907/78/15

за позовом Прокурора Рахівського району в інтересах держави в особі Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області, м. Рахів

до відповідача Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, с. Великий Бичків, Рахівський район, Закарпатська область

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, с. Водиця, Рахівський район, Закарпатська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Держземагентства в Рахівському районі Закарпатської області, м. Рахів

про визнання недійсним рішення Великобичківської селищної ради 33 (позачергової) сесії ІV скликання №654 від 22.02.2006 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства» та державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 11.07.2006 загальною площею 0,9162 га

в с т а н о в и в :

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 03.06.2015 року по справі №907/78/15 відмовлено у задоволенні позову Прокурора Рахівського району Закарпатської області, заявленого в інтересах держави в особі Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області до Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення Великобичківської селищної ради 33 (позачергової) сесії ІV скликання №654 від 22.02.2006 року «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства» та державного акта на право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,9162 га, серія НОМЕР_1 від 11.07.2006 року.

Суд у рішенні, посилаючись на законодавство, чинне на момент прийняття рішення Великобичківською селищною радою, враховуючи те, що з 2001 року розпочато роботи по коригуванню генерального плану смт. Великий Бичків, а питання межі населеного пункту смт. Великий Бичків, у порядку визначеному ст.46 ЗУ «Про землеустрій», шляхом розроблення проекту землеустрою, на момент виникнення спірних правовідносин не визначалося, з огляду на наявний у матеріалах справи ситуаційний план, що міститься в картографічних матеріалах органів управління земельними ресурсами, який перебуває в процесі змін, по завершенню яких будуть закріплені та юридично оформлені межі населеного пункту смт. Великий Бичків, дійшов висновку про відмову в позові.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Заступник прокурора Закарпатської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 03.06.2015 року по справі №907/78/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник, як на факт знаходження земельної ділянки відповідача-2 поза межами населеного пункту, посилається на викопіювання з картографічних матеріалів смт. Великий Бичків, відповідно до яких, земельна ділянка відповідача-2 розташована за межами населеного пункту, при цьому, межа вказаного населеного пункту затверджена на підставі рішення 12 сесії 21 скликання Рахівської районної ради депутатів від 09.04.1993 року «Про затвердження проектів встановлення меж сільських населених пунктів з елементами роздержавлення і приватизації земель». Відтак, зазначає, що на момент прийняття спірного рішення, земельна ділянка знаходилась за межами населеного пункту, оскільки розширення меж смт. Великий Бичків не відбулось. З огляду на наведене, скаржник вважає, що Великобичківська селищна рада не могла розпоряджатися спірною земельною ділянкою, що знаходиться за межами населеного пункту.

Прокурор в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 03.06.2015 року по справі №907/78/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити: визнати недійсним рішення Великобичківської селищної ради 33 (позачергової) сесії ІV скликання №654 від 22.02.2006 року «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства» та державний акт на право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,9162 га, серія НОМЕР_1 від 11.07.2006 року.

Представник відповідача-2 (ФОП ОСОБА_5.) проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з підстав, наведених у запереченнях на апеляційну скаргу (б/н від 15.09.2015 року). Зокрема, зазначав, що в даному випадку прокурором не доведено порушення прав позивача - Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області та факту знаходження земельної ділянки за межами населеного пункту. При цьому, представник відповідача-2 наголошував, що прокуратурою не оскаржувалось рішення Великобичківської селищної ради 26.06.2001 року «Про розширення меж населеного пункту», відповідно до якого, межі селища Великий Бичків розширено за рахунок контуру 1349 - 5,4 га, в межах якого знаходиться спірна земельна ділянка.

Представник Рахівської районної державної адміністрації (позивача) в судове засідання не з'явився, при цьому до суду від останнього неодноразово надходили клопотання про розгляд справи без участі його представника. Разом з тим, у листі (вих.№03-13/1274 від 17.07.2015 року) позивач зазначив, що вимоги апеляційної скарги заступника прокурора Закарпатської області не визнає і не підтримує.

Представник Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області (відповідача-1) в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Листом (вих.№426/05-02 від 07.07.2015 року) селищний голова просив розглядати дану справу за наявними матеріалами без участі представника селищної ради. У відзиві на апеляційну скаргу (вих.№590/05-02 від 04.09.2015 року) відповідач-1 проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник Управління Держземагентства в Рахівському районі Закарпатської області (третьої особи) в судове засідання не з'явився, однак, від третьої особи неодноразово до суду надходили листи з проханням про розгляд даної справи за відсутності представника управління. Поряд з тим, у листі (вих.№9-706-0.5-4599/2-15 від 10.07.2015 року) Управління Держземагентства у Рахівському районі проти вимог апеляційної скарги заперечило, просило залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін або ж застосувати наслідки спливу позовної давності.

Оскільки, явка представників позивача, відповідача-1 та третьої особи не визнавалась обов'язковою, з огляду на наведені вище клопотання учасників судового процесу, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення прокурора та відповідача-2 (ФОП ОСОБА_5.), розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням 33 (позачергової) сесії ІV скликання Великобичківської селищної ради №654 від 22.02.2006 року затверджено проект відведення земельної ділянки фермерському господарству гр. ОСОБА_5 для ведення фермерського господарства по вирощуванню тваринницької продукції та її переробки і реалізації на землях Великобичківської селищної ради по вул. Грушевського. Фермерському господарству гр. ОСОБА_5 надано у власність земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0,9162 га для ведення фермерського господарства по вирощуванню тваринницької продукції та її переробки і реалізації на землях Великобичківської селищної ради по вул. Грушевського, без права зміни цільового використання даної земельної ділянки.

Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, від 11.07.2006 року посвідчено право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку, площею 0,9162 га, яка розташована по АДРЕСА_1 Рахівського району Закарпатської області, цільове призначення якої - ведення фермерського господарства.

Слід зазначити, що за договором купівлі-продажу від 15 жовтня 2004 року, зареєстрованим в реєстрі за №1579 громадянин ОСОБА_5 спільно з громадянами Російської Федерації ОСОБА_8 та ОСОБА_9 придбали у ТзОВ «Морава В.Б.» комплекс будівель із обладнанням, що знаходиться в АДРЕСА_1. За актом приймання-передачі від 15 жовтня 2004 року об'єкт продажу за договором передано покупцям.

Прокурор Рахівського району Закарпатської області звернувся до господарського суду в інтересах держави в особі Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області з позовом до Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення Великобичківської селищної ради 33 (позачергової) сесії ІV скликання №654 від 22.02.2006 року та державного акта на право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,9162 га, серія НОМЕР_1 від 11.07.2006 року. Подаючи позов, прокурор посилається на те, що земельна ділянка, що належить ФОП ОСОБА_5 знаходиться за межами населеного пункту (смт. Великий Бичків), з огляду на що, у Великобичківської селищної ради не було повноважень щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою, оскільки такі належать Рахівській районній державній адміністрації Закарпатської області. Разом з тим, просить суд взяти до уваги викопіювання картографічного плану із нанесенням меж оспорюваної земельної ділянки, відповідно до якого, остання знаходиться за межами населеного пункту смт. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області.

Крім того, прокурор посилається на ухвалу Рахівського районного суду від 23.10.2014 року по справі №305/2051/14-к, згідно з якою кримінальне провадження №0000010 відносно ОСОБА_11 за ч.2 ст.367 КК України, закрито у зв'язку із закінченням строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. Зазначеним судовим рішенням, яке набрало законної сили 30.10.2014 року, встановлено, що 11.07.2006 року ОСОБА_11, будучи начальником Рахівського районного відділу земельних ресурсів Закарпатської області, службовою особою, неналежно виконуючи свої службові обов'язки, не перевіривши рішення сесії Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №654 від 22.02.2006 року «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», а також те, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2, загальною площею 0,9162 га для ведення селянського фермерського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 належна ОСОБА_5, знаходиться за межами зазначеного населеного пункту, підписав державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 11.07.2006 року. Своїми діями ОСОБА_11 завдав інтересам держави матеріальну шкоду на загальну суму 208334,26 грн. Разом з тим, враховуючи, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 11.07.2006 року виданий на підставі оспорюваного рішення селищної ради, прокурор просить суд визнати останній недійсним.

Згідно з ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

На момент прийняття Великобичківською селищною радою оспорюваного рішення №654 від 22.02.2006 року діяв Земельний кодекс України від 25.10.2001 року (в редакції від 09.02.2006 року) та Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року (в редакції від 06.01.2006 року).

Так, згідно ст.25, п.34 ч.1 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року (в редакції від 06.01.2006 року) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, серед іншого, вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до п. «б» ст.12 ЗК України (в редакції від 09.02.2006 року) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частиною 3 ст.7 ЗУ «Про фермерське господарство» (в редакції від 07.10.2005 року) передбачено, що земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

Згідно з ч.1 ст.7 наведеного вище Закону для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

Статтею 122 ЗК України (в редакції від 09.02.2006 року) визначено повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що районні державні адміністрації передають у власність або у користування земельні ділянки, розташовані поза межами населених пунктів.

Подаючи позов, прокурор як на доказ знаходження земельної ділянки відповідача-2 за межами смт. Великий Бичків посилається на ситуаційний план (викопіровку з картографічного плану), з якого вбачається, що земельна ділянка відповідача-2 (кадастровий номером НОМЕР_2, номер контуру 1349), знаходиться за межами населеного пункту смт. Великий Бичків.

Разом з тим, як вбачається з пояснень селищної ради та наявних у матеріалах справи доказів, при прийнятті оспорюваного рішення №654 від 22.02.2006 року, остання керувалась рядом погоджувальних документів.

Так, рішенням Великобичківської селищної ради від 26.06.2001 року «Про розширення меж населеного пункту» вирішено розширити межі смт. Великий Бичків, зокрема, за рахунок контуру 1349 - 5,4 га, в межах якого знаходиться спірна земельна ділянка.

Як вбачається з довідки експлікації угідь згідно з ф.№6-зем, виданої Рахівським районним відділом земельних ресурсів 09.03.2006 року та висновку Рахівського районного відділу земельних ресурсів за №84 від 09.03.2006 року, земельна ділянка відповідача-2 знаходиться в межах населеного пункту згідно рішення Великобичківської селищної ради від 26.06.2001 року. Слід зазначити, що рішення Великобичківської селищної ради від 26.06.2001 року «Про розширення меж населеного пункту» є чинним та було чинним на момент винесення селищною радою спірного рішення.

Крім того, згідно з висновком державної землевпорядної експертизи Закарпатського обласного головного управління земельних ресурсів №1891 від 19.05.2006 року, затвердженого начальником Закарпатського управління земельних ресурсів, Проект відведення земельної ділянки фермерському господарству гр. ОСОБА_5 для ведення фермерського господарства по вирощуванню тваринницької продукції та її переробки і реалізації на землях запасу В.Бичківської селищної ради в межах населеного пункту АДРЕСА_1, в основному відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам з врахуванням п.3 даного висновку. Серед зауважень та пропозицій до проектних матеріалів (п.3 вказаного вище Висновку) зазначено наступне: копії погоджувальних документів посвідчити у встановленому порядку; відкоригувати експлікацію згідно форми 6-зем; додати копії ліцензії на геодезичні роботи або договір із проектною організацією яка має ліцензію на геодезичні роботи; уточнити за рахунок яких земель відводиться земельна ділянка; дооформити акти.

Разом з тим, відповідно до замовлення Рахівської районної державної адміністрації від 26.06.2001 року розпочато роботи по коригуванню генерального плану селища Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, який затверджено рішенням одинадцятої сесії п'ятого скликання Великобичківської селищної ради від 22.06.2007 року №378 «Про затвердження генерального плану смт. Великий Бичків Рахівського району».

Як вбачається з матеріалів справи Великобичківською селищною радою замовлено виготовлення проекту землеустрою щодо зміни меж населеного пункту, який розроблявся у відповідності до Генерального плану смт. Великий Бичків.

Так, рішенням Великобичківської селищної ради №1124 від 07.02.2014 року «Про затвердження Програми по земельній реформі та охороні земель в селищі Великий Бичків на 2014 рік» затверджено програму по земельній реформі та охороні земель в селищі Великий Бичків на 2014 рік, де передбачено кошти в сумі 120000 грн. на виготовлення проекту по зміні меж населеного пункту селища Великий Бичків, а рішенням Великобичківської селищної ради №1228 від 16.05.2014 року «Про розширення меж населеного пункту» виконкому Великобичківської селищної ради надано дозвіл на замовлення виготовлення проекту землеустрою про зміну меж населеного пункту у відповідності до Генерального плану смт. Великий Бичків та Схеми планування територій Рахівського району.

Поряд з тим, між Великобичківською селищною радою та ПП «ГТЗ Сервіс-Земля» укладено договір №120 від 15.07.2014 року та розпочато проведення комплексу проектно-вишукувальних робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою, щодо інвентаризації земель на території Великобичківської селищної ради, за межами населеного пункту селища Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, з метою їх включення в межі даного населеного пункту у відповідності до чинного генерального плану селища Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області.

Розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації №183 від 11.09.2014 року Великобичківській селищний раді надано дозвіл на проведення інвентаризації земель за межами населеного пункту, за рахунок яких планується розширення меж смт. Великий Бичків у відповідності до чинного генерального плану населеного пункту; проектно-вишукувальних робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою, щодо інвентаризації земель на території Великобичківської селищної ради за межами населеного пункту смт. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, з метою їх включення в межі даного населеного пункту у відповідності до чинного генерального плану смт. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області.

Відтак, з наведеного вище вбачається, що з 2001 року розпочато роботи по коригуванню генерального плану смт. Великий Бичків; питання межі населеного пункту смт. Великий Бичків, у порядку визначеному ст.46 ЗУ «Про землеустрій», шляхом розроблення проекту землеустрою на момент виникнення спірних правовідносин, не визначалося; наявний у матеріалах справи ситуаційний план, що міститься в картографічних матеріалах органів управління земельними ресурсами, перебуває в процесі змін, по завершенню яких будуть закріплені та юридично оформлені межі населеного пункту смт. Великий Бичків.

Враховуючи все вищенаведене, колегія суддів не вбачає порушень Великобичківською селищною радою при прийнятті рішення №654 від 22.02.2006 року, відтак, підстави для визнання зазначеного рішення недійсним - відсутні.

Щодо посилання прокурора на ухвалу Рахівського районного суду від 23.10.2014 року по справі №305/2051/14-к, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч.4 ст.35 ГПК України лише вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Крім того, для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок, цей вирок є обов'язковим лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою, всі інші факти підлягають доказуванню на загальних підставах. Слід зазначити, що та обставина, щодо знаходження спірної земельної ділянки за межами населеного пункту, що встановлена у зазначеній вище ухвалі, не може бути підставою для звільнення від доказування в розумінні ст.35 ГПК України, оскільки, такі обставини не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 11.07.2006 року, яким посвідчено право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,9162 га, яка розташована по АДРЕСА_1 Рахівського району Закарпатської області, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» (із змінами і доповненнями) державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. У спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Разом з тим господарським судам слід враховувати, що право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування, а тому з огляду на приписи частини першої статті 16 ЦК України та статті 152 ЗК України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку.

Відповідно до ст.ст.125, 126 ЗК України (в редакції від 09.02.2006 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Факт реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за відповідачем-2 підтверджується наявним в матеріалах справи Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 11.07.2006 року.

Відповідно до ст.153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим кодексом та іншими законами України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі документально підтвердили правомірність здійснення ними всіх дій, спрямованих на законне набуття права власності на земельну ділянку та дій щодо розпорядження нею у відповідності до вимог діючого законодавства.

З огляду на наведене, вимога прокурора про визнання недійсним рішення Великобичківської селищної ради №654 від 22.02.2006 року «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства» та державного акта серія НОМЕР_1 від 11.07.2006 року на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,9162 га, на якій знаходяться будівлі, що належать відповідачу-2 на праві власності, тягне за собою позбавлення останнього права власності на земельну ділянку, що є об'єктом оспорюваних актів.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст.33 ГПК України, кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд повно і всебічно перевірив всі обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення, а доводи скаржника про скасування рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 03.06.2015 року по справі №907/78/15 прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний господарський суд не вбачає.

Крім того, згідно п.4.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору, та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

У зв'язку з залишенням без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційної скарги прокурора - без задоволення, судовий збір в розмірі 1218 грн. (за дві немайнові вимоги) за розгляд апеляційної скарги слід покласти на позивача - Рахівську районну державну адміністрацію Закарпатської області.

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 105 ГПК України, суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 03.06.2015 року по справі №907/78/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Заступника прокурора Закарпатської області - без задоволення.

Стягнути з Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області (90600, Закарпатська область, м. Рахів, вул. Миру, 1, і.к. 22106207) в доход Державного бюджету України - 1218 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи №907/78/15 повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Повну постанову складено 19.10.2015 року

Головуючий-суддя Якімець Г.Г.

Судді Бойко С.М.

Бонк Т.Б.