ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" жовтня 2015 р.Справа № 916/762/13

За позовом: публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі, якою є Відділення "Одеська регіональна дирекція Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "РАФ - ПЛЮС"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Суддя Цісельський О.В.

Представники:

від позивача (стягувача): не з'явився

від відповідача (скаржника): ОСОБА_2 (за довіреністю)

від відділу примусового виконання рішень ДВС України: ОСОБА_3 (за довіреністю)

від третьої особи: ОСОБА_1

СУТЬ СПОРУ: розглядається скарга товариства з обмеженою відповідальністю "РАФ - ПЛЮС" на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 в порядку ст.121-2 ГПК України, в якій просить суд:

- визнати незаконними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 щодо визначення вартості оцінки арештованого майна у виконавчому провадженні ВП № 40470485 та скасувати звіт про оцінку майна суб'єкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалтинговий Центр "Маркон" в особі ОСОБА_5, згідно якого вартість об'єкту оцінки - нежитлової будівлі у м. Одеса по вул. Пішонівській (Ковалевського), 30а, загальною площею 1757,5 кв.м., що належить ТОВ "РАФ-ПЛЮС", - складає 18 233 600 грн. без ПДВ, та рецензію від 18.09.2014 року на вказаний звіт.;

- зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 повторно визначити вартість нежитлової будівлі у м. Одеса по вул. Пішонівській (Ковалевського), 30а, загальною площею 1757,5 кв.м., що належить ТОВ "РАФ-ПЛЮС", у відповідності до вимог ст.58 Закону України "Про виконавче провадження" за ринковою ціною, що діятиме на день визначення вартості цього майна;

- зупинити виконавче провадження ВП № 40470485 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області № 916/762/13 від 12.08.2013р. до розгляду скарги по суті.

21.11.2014р. товариство з обмеженою відповідальністю "РАФ - ПЛЮС" звернулось до господарського суду Одеської області із скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 в порядку ст.121-2 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.11.2014р. скаргу ТОВ "РАФ - ПЛЮС" у порядку ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України було прийнято судом до провадження та призначена до розгляду в судовому засіданні.

З підстав перебування судді господарського суду Одеської області Власової С.Г. на лікарняному з 11.08.2015р. на лікарняному, скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "РАФ - ПЛЮС" було призначено до повторного автоматичного розподілу.

На підставі повторного автоматичного розподілу, скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "РАФ - ПЛЮС" в порядку ст.121-2 ГПК України по справі №916/762/13 було передано на розгляд судді господарського суду Одеської області Цісельському О.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.08.2015р. скарга товариства з обмеженою відповідальністю "РАФ - ПЛЮС" була прийнята до провадження суддею Цісельським О.В. та призначена до розгляду в судовому засіданні.

01.10.2015 на адресу господарського суду Одеської області надійшли доповнення до скарги на дії державного виконавця (вх.№24435/15) від ТОВ "РАФ - ПЛЮС", які судом прийняті до розгляду.

Представник позивача в судові засідання з розгляду скарги не з'являвся, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином.

Представник відповідача скаргу підтримує та просить суд задовольнити її в повному обсязі.

Представник третьої особи в судові засідання з розгляду скарги не з'являвся, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином.

Представник відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України скаргу не визнає та просить суд її відхилити, з підстав, викладених у відзиві на скаргу (вх.№25429/15).

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Рішенням господарського суду Одеської області від 26.07.2013р. позов задоволено повністю, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним 27.11.2007р. та посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим №6929, а саме: нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пішонівська (вул. Ковалевського), 30а, загальною площею 1757,5кв.м., яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю "РАФ - ПЛЮС" (65029, м. Одеса, вул. Ковалевського, 30а, ) на праві приватної власності, шляхом продажу на публічних торгах за ціною продажу предмету іпотеки визначеною на підставі оцінки майна на рівні не нижчому за звичайні ціни, з метою задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" (01004, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка/вул. пушкінська, 8/26, ) в особі Відділення "Одеська регіональна дирекція Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" (65026, м. Одеса, Пров. Червоний, 12) за кредитним договором №13.26-12/07-СК від 27.11.2007р., на сумі 15 445 540,67грн., що за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим НБУ на 24.04.2013р. становить 1 932 383,42дол. США, з яких 1 859 520,88 дол. США заборгованість з повернення кредиту в тому числі 70 000,00дол. США сума простроченого кредиту та 72 862,54 дол.США сума відсотків за користування грошовими коштами.

21.11.2014р. товариство з обмеженою відповідальністю "РАФ - ПЛЮС" звернулось до господарського суду Одеської області із скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 в порядку ст.121-2 ГПК України.

В обґрунтування поданої скарги відповідач зазначає, що 30.10.2013р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 було винесено постанову ВП №40470485 про відкриття виконавчого провадження.

21.11.2013р. постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 накладено арешт на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пішонківська (вул. Ковалевського) 30 а, загальною площею 1757, 5 кв. м., що належить боржнику ТОВ РАФ-ПЛЮС.

04.02.2014р. постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 призначено ТОВ Консалтинговий Центр Маркон в особі ОСОБА_5 експертом, субєктом оціночної діяльності - субєктом господарювання у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу господарського суду Одеської області №916/762/13 виданого 12.08.2013р.

07.08.2014р. ТОВ РАФ-ПЛЮС отримало повідомлення про оцінку арештованого майна боржника згідно якого станом на 18.06.2014р. вартість обєкту оцінки нежитлової будівлі у м. Одеса по вул. Пішонівській (вул. Ковалевського) 30а, загальною площею 1757, 5 кв. м., що належить боржнику ТОВ РАФ-ПЛЮС, - складає 18 233 600 грн. без ПДВ.

Відповідач, не погоджуючись із вартістю об'єкта оцінки звернувся до виконавця із відповідним листом (№225 від 12.08.2014р.).

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 призначено проведення рецензування звіту про оцінку майна, складеного ТОВ Консалтинговий Центр Маркон в особі ОСОБА_5 10.07.2014р.

12.11.2014 р. ТОВ "РАФ-ПЛЮС" отримало від відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України листа від 04.11.2014 р. за №13-0-35-3553/2.-192/15 з копією рецензії на звіт про оцінку нежитлової будівлі площею 1757,50 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Пішонівська, 30а та належить ТОВ РАФ-ПЛЮС.

Згідно загального висновку рецензії від 18.09.2014 року звіт про оцінку нежитлової будівлі у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.

Крім того, скаржник зазначає, що з моменту отримання постанови 19.08.2014р. Державної виконавчої служби України, згідно якої призначено проведення рецензування звіту про оцінку майна, до ТОВ «РАФ-ПЛЮС» призначений рецензент ОСОБА_7 задля проведення оцінки не звертався, рецензія проводилася без обстеження нежитлової будівлі, з чого вбачається порушення абз. 4 ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України".

Тобто рецензування звіту про оцінку шляхом проведення оцінки як вимагають положення аб.4 ст.13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведено не було.

Також, ТОВ "РАФ-ПЛЮС" зазначає, що проведена рецензія звіту про оцінку майна, якою підтверджено нібито правильність проведення оцінки майна, була здійснена формально.

Наведене на думку скаржника суттєво впливає на поточну ринкову вартість нерухомого майна.

Також відповідно до постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 від 11.09.2013 р. у виконавчому провадженні ВП № 39095230 на рахунки накладено арешт, що фактично позбавляє можливості здійснювати діяльність.

Крім того, ТОВ "РАФ-ПЛЮС" вважає, що виконавче провадження підлягає зупиненню, оскільки існує можливість з реалізації арештованого майна за оцінкою, складеною з порушенням законодавства.

З врахуванням вищенаведених обставин, ТОВ РАФ-ПЛЮС був змушений звернутись до суду із даною скаргою.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних правових підстав:

У відповідності до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.ч.1, 2, п.п.6, 18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням;

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому Законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

У відповідності до ч. ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми,

що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх

вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи.

У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Положеннями ст.32 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Приписами ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч.ч.1-6 ст.52 Закону України Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.57 Закону України Про виконавче провадження арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

У відповідності з п. 9.1, 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 121-2 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, тому відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Згідно ч.4 ст.82 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 ст.121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Дослідивши матеріали скарги, судом встановлено, що 30.10.2013 року, за умови відсутності документального підтвердження повного виконання рішення в строк наданий для самостійного виконання, у відповідності до ст.27, 28 ЗУ "Про виконавче провадження" постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 було правомірно винесено постанови, про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту та призначення ТОВ Консалтинговий Центр Маркон в особі ОСОБА_5 експертом, субєктом оціночної діяльності - субєктом господарювання у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу господарського суду Одеської області №916/762/13 виданого 12.08.2013р. та призначення проведення рецензування звіту про оцінку майна, складеного ТОВ Консалтинговий Центр Маркон.

Таким чином, при проведенні виконавчих дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 будь яких порушень Закону України "Про виконавче провадження" та інших законів не було.

Крім того, суд зазначає, що звіт з оцінки майна, зроблений ТОВ Консалтинговий Центр Маркон було у встановленому законом порядку підтверджений загальним висновком рецензії від 18.09.2014р.

Приймаючи до уваги те, що доводи, викладені у скарзі товариства з обмеженою відповідальністю "РАФ - ПЛЮС" належним чином не обґрунтовані та не підтверджені відповідними доказами, та те, що суд позбавлений можливості самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця, суд дійшов висновку, що скаргу слід відхилити, з підстав її необґрунтованості та недоведеності.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ТОВ "РАФ - ПЛЮС" на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 в порядку ст.121-2 ГПК України відхилити.

Суддя О.В. Цісельський

Повний текст ухвали складено та підписано 15 жовтня 2015 р.