ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015р. cправа№ 914/2651/15

за позовом: публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», м. Київ

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Рава-Руська Львівська область

про виконання умов договору та розірвання договору

cуддя Юркевич М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_2 - представник

На розгляд до господарського суду Львівської області поступила позовна заява Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зобов'язання виконати умови договору оренди нежитлового приміщення від 10.02.2014р. та розірвання даного договору.

Ухвалою господарського суду від 04.08.2015р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 15.09.2015р.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідних ухвалах суду від 15.09.2015р. та 29.09.2015р.

Крім того, ухвалою від 29.09.2015р. господарським судом було продовжено строк розгляду спору на 15 днів.

Позивач, явку свого уповноваженого представника в жодне судове засідання не забезпечив, причин неявки суду не повідомляв.

Представник відповідача, на виконання вимог ухвал суду подав витребувані документи, а також представив відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечив.

Виходячи з того, що позивач не забезпечив явку свого уповноваженого представника судове засідання, а в силу приписів ст. 69 ГПК України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом з'ясовано:

10.02.2014р. між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (позивачем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідачем) було укладено договір оренди нежитлового приміщення.

За умовами вказаного договору, відповідач передав у тимчасове платне користування позивачe нежитлове приміщення офісу площею 140,5 кв.м., що знаходиться за адресою м. Львів, АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 5.2 договору, строк його дії встановлюється з 10.02.2014р. по 31.01.2017р.

В подальшому, було укладено додаткову угоду до договору оренди якій сторони змінили строк оренди майна з 10.02.2014р. по 17.11.2014р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Сторони домовились, що не пізніше 10 числа кожного місяця орендодавець надає орендарю акт наданих послуг за фактичну оренду приміщення за попередній місяць. Підтвердженням фактичного користування приміщенням орендарем є підписаний уповноваженими представниками акт наданих послуг за фактичну оренду приміщення (п.4.5. договору).

За твердженням позивача, відповідачем неналежним чином виконувалися умови договору, зокрема щодо передачі позивачеві, відповідно до п.4.5 договору, акту наданих послуг за період з 01.10.2014р. по 31.10.2014р., що є перешкодою для коректного відображення бухгалтерської звітності позивача.

В п.2 додаткової угоди сторони погодили, що після спливу строку дії договору, правовідносини між сторонами припиняються, а орендоване приміщення повертається орендодавцю.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами 17.11.2014р. було складено акт приймання-передачі орендованого нежитлового приміщення, в якому останні засвідчено, що приміщення знаходиться в задовільному стані, а орендодавець немає до орендаря жодних претензії стосовно якісних характеристик поверненого об'єкта оренди.

Крім того, у своїй позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до постанови Правління НБУ від 19.03.2015р. №11, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015р. №63 про початок процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та призначено уповноважену особу на здійснення ліквідації - Славкіну М.А.

Тим не менше, позивач стверджує, що неодноразово звертався до відповідача про дострокове припинення дії договору оренди та відповідно підписати акт приймання-передачі приміщення. Однак, як зазначає останній, відповідач дану вимогу залишив без задоволення.

З огляду на вищенаведені обставини, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про зобов'язання відповідача виконати умови спірного договору в частині передачі позивачеві, відповідно до п.4.5 договору, акту наданих послуг за період з 01.10.2014р. по 31.10.2014р., а також з вимогою про розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 10.02.2014р. - в судовому порядку.

Відповідач у своєму відзиві на позов заперечив проти вимог позивач та вказав, що з його сторони договір оренди виконано належним чином. Зокрема в обґрунтування заперечення відповідач представив суду докази направлення позивачу акту наданих послуг за період з 01.10.2014р. по 31.10.2014р., про який просив позивач у позовній вимозі. Крім того, відповідач зазначає, що сторонами, 17.11.2014р. було підписано акт прийому-передачі нежитлового приміщення, яке було об'єктом оренди, а відтак орендні правовідносини між сторонами припинилися.

Розглянувши доводи позовних вимог, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, господарський суд дійшов висновку - в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача виконати умови договору - провадження припинити, а в частині вимоги позивача про розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 10.02.2014р. - відмовити.

При цьому, суд виходить з наступного:

В силу приписів п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поданими доказами, відповідач повністю виконав вимогу позивача стосовно складення та передачі останньому, відповідно до п.4.5 договору, акту наданих послуг за період з 01.10.2014р. по 31.10.2014р. Зокрема, до матеріалів справи додано докази про відправлення вказаного акту позивачу (оригінал опису вкладення від 09.10.2015р.)

Вищий господарський суд України у своїй Постанові Пленуму №18 від 26.12.2011р. в п.4.4 звернув увагу судів на те, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (напр. сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З огляду на вищенаведене, провадження у справі в частині зобов'язання передачі позивачу, відповідно до п.4.5 договору, акту наданих послуг за період з 01.10.2014р. по 31.10.2014р. підлягає припиненню.

В той же час, господарський суд, розглянувши вимогу позивача про розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 10.02.2014р., дійшов висновку, що така не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

В силу приписів ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Судом встановлено, що по додатковій угоді до договору оренди від 10.02.2014р. сторони встановили строк дії договору з 10.02.2014р. по 17.11.2014р.

Згідно ч.1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Крім того, згідно ч.2 ст. 795 ЦК України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами, на виконання умов договору, 17.11.2014р. було складено акт приймання-передачі орендованого нежитлового приміщення.

З огляду на вищенаведене, судом встановлено, що договір оренди нерухомого майна припинив свою дію. Більше того, сторони вчинили всі дії, які передбачені договором, а також наведеними вище законодавчими положеннями щодо повернення орендованого майна орендодавцеві. Зокрема, підтвердженням вчинення сторонами таких дій є долучений до матеріалів справи акт прийому-передачі приміщення від 17.11.2014р., в якому останні засвідчили, що приміщення знаходиться в задовільному стані, а орендодавець немає до орендаря жодних претензії стосовно якісних характеристик такого об'єкта оренди.

Правова позиція господарського суду узгоджується з правовими положеннями Вищого господарського суду України, викладеними в Постанові від 29.05.2013р. №12, зокрема в п.5.4 якої зазначається: господарським судам слід враховувати передбачені ст.. 785 ЦК України наслідки пов'язані з моментом припинення договору оренди (найму). Підстави припинення даного виду договорів визначені в ч. 2 ст. 291 ГК України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено. Водночас, у розгляді справ зі спорів, що виникають з договорів оренди будівель або інших капітальних споруд, господарські суди мають враховувати умови договору та спеціальні норми ст. 795 ЦК України, в силу яких договір найму припиняється з моменту оформлення відповідних документів (актів), що підтверджують повернення наймачем предмета договору найму.

Відтак, враховуючи наведені вище положення, вимога позивача про розірвання договору оренди є безпідставною та не підлягає до задоволення, так як зазначений договір припинив свою дію у строк вказаний в цьому ж договорі, зокрема, 17.11.2015р. Крім того, орендар передав орендодавцеві майно по акту прийому-передачі, вчинивши передбачені у цьому договорі дії за наслідками такого припинення.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що в разі невиконання чи неналежного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором оренди (стосовно орендної сплати та інших платежів) останні не позбавленні права звернутися за захистом своїх майнових прав та інтересів в порядку встановленому чинним законодавством.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення частково.

Витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, ст.ст. 43,33,34,44,49,69,82,82-1,84,85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В частині позовних вимог про зобов'язання виконати умови договору оренди від 10.02.2014р., а саме п.4.5 та передати позивачу належним чином складений та підписаний акт наданих послуг за період з 01.10.2014р. по 31.10.2014р. провадження у справі припинити.

2. В задоволенні позивних вимог про розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 10.02.2014р. - відмовити.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (80316, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 1218,00 грн. витрат по сплаті судового збору в дохід Державного бюджету України.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.116 та 117 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 13.10.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано16.10.2015р.

Суддя Юркевич М. В.