Господарський суд
Житомирської області
___________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Від "19" жовтня 2015 р. Справа № 1/163-Б

За заявою Акціонерний комерційний агропромисловий банк "Україна" (м.Київ)

До боржника Дочірнього підприємства ДАК "Хліб України" Черняхівського комбінату хлібопродуктів (смт. Черняхів)

про визнання банкрутом

Суддя Машевська О.П.

В засіданні суду прийняли участь:

від кредиторів: Сульженко О.В. дов. №250/01 від 09.01.2015 (представник УПФУ у Володарсько-Волинському р-ні)

від боржника: Ярмола О.Ю. - ліквідатор

В провадженні господарського суду Житомирської області знаходиться справа №1/163-Б про банкрутство Дочірнього підприємства ДАК "Хліб України" Черняхівський комбінат хлібопродуктів (смт. Черняхів) у судовій процедурі ліквідації, введеній постановою суду від 18.01.2012р., про що здійснено 04 липня 2012р. публікацію в офіційному друкованому органі Верховної Ради України, газеті "Голос України" за №119.

28 серпня 2015р. до господарського суду Житомирської області надійшла заява Управління Пенсійного фонду України в Володарсько-Волинському районі Житомирської області з поточними грошовими вимогами до банкрута ДП ДАК "Хліб України" Черняхівський комбінат хлібопродуктів на суму 50121, 05 грн., з яких: 43575, 76 грн. - страхових внесків, 6545, 29 грн. фінансових санкцій.

У відповідності до абз. 7 ч.1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися в межах ліквідаційної процедури.

Відповідно до статті 25 цього Закону ліквідатор уповноважений заявляти в установленому порядку заперечення по заявлених до боржника вимогах поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство, і є неоплаченими.

Ухвалою від 31.08.15року заяву кредитора з поточними вимогами прийнято до розгляду по суті.

В судовому засіданні розпочато розгляд поточних грошових вимог УПФУ в Володарсько-Волинському районі до банкрута на суму 50151, 05 грн., з яких: 43575, 76 грн. - страхових внесків, 6545, 29 грн. фінансових санкцій.

Уповноважений представник поточного кредитора УПФУ в Володарсько-Волинському районі поточні вимоги підтримав з підстав, вказаних у заяві №4109 від 28.08.2015р., просить суд їх задовольнити.

Ліквідатор Ярмола О.Ю. в судовому засіданні поточні вимоги УПФУ в Володарсько-Волинському районі визнала в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві від 19.10.2015р., з віднесення 43 575, 76 грн. - до четвертої черги задоволення вимог кредиторів, а фінансових санкцій та пені на суму 6545, 29 грн. до шостої черги задоволення вимог кредиторів.

Як вбачається із поданих до заяви кредитора доказів, до складу поточних вимог входять:

- 43575, 76 грн. - страхових внесків, нарахованих за період з вересня 2006р. по січень 2009р.;

- 6545, 29 грн. фінансових санкцій, нарахованих за період з вересня 2006р. по січень 2009р.

Згідно ч. 3 ст. 19 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що страхові внески є цільовим загальнодержавним платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до ч. 6 ст. 20 зазначеного Закону зазначено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно п. 7 ст. 64 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право стягувати з платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статей 1, 12 Закону № 2343-ХІІ мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, а також припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв'язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов'язання і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацію з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов'язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати угоди, у нього можуть виникати нові зобов'язання.

З огляду на наведене можна дійти висновку, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Що стосується зобов'язань поточних кредиторів, то за цими зобов'язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

За своєю правовою природою фінансові та економічні санкції є додатковими зобов'язаннями, які забезпечують належне виконання основного і є похідними від нього.

Таким чином, оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після його введення, то не припиняє і заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Невиконання таких зобов'язань є правопорушенням. Тому нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання зазначених зобов'язань та примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання таких грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також штрафних санкцій, ґрунтується на законі (така правова позиція викладена у постанові ВСУ від 11.06.12р. у справі №21-179а12).

Згідно ч.1 ст.23 Закону №2343, з якою кореспондуються абз. 8 ст. 38 Закону №4212 вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Таким чином, включення поточних вимог в реєстр вимог кредиторів відбувається в процедурі ліквідації в порядку ст. 38 Закону №4212 (ст. 23 Закону №2343 в редакції Закону до 18.01.2013р.).

Так, за період з вересня 2006р. по січень 2009р. за боржником рахується заборгованість по сплаті сум страхових внесків, що підтверджується довідкою-розрахунком, розрахунками суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті (а.с. 4-32, т. 33).

Крім того, кредитором застосовані фінансові санкції в сумі 6545, 29 грн., що підтверджується рішеннями про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду України №218 від 04.01.2008р., №517 від 19.06.2008р., №65 від 02.03.2009р., актами про порушення №179 від 04.01.2008р., розрахунком (а.с. 33-39, т. 33).

Ліквідатор Ярмола О.Ю. в засіданні 19.10.2015р. визнала суму поточних грошових вимог, яка підлягає задоволенню до четвертої черги на суму 43 575, 76 грн. та шостої черги на суму 6545, 29 грн. задоволення грошових вимог кредиторів згідно ст. 45 Закону №4212.

Відповідно до ст. ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень на підставі належних та допустимих доказів.

Належність та допустимих доказів залежить від обставин (юридичних фактів ( ст. 32 ГПК України), які вони підтверджують, а відтак, у статті 34 ГПК України закріплено імперативне правило про те, що обставини справи, які відповідно до законодавства, повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, господарський суд прийшов до висновку задовольнити поточні грошові вимоги кредитора Управління Пенсійного фонду України в Володарсько-Волинському районі до банкрута на суму 50151, 05 грн., з яких: з віднесення 43 575, 76 грн. - до четвертої черги задоволення вимог кредиторів, а фінансових санкцій та пені на суму 6545, 29 грн. до шостої черги задоволення вимог кредиторів.

Керуючись ст. ст. 1, 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 86 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати поточні грошові вимоги Управління Пенсійного фонду України в Володарсько-Волинському районі до банкрута на суму 50151, 05 грн., які підлягають задоволенню в наступній черговості:

- 43 575, 76 грн. - до четвертої черги задоволення вимог кредиторів;

- 6545, 29 грн. фінансових санкцій та пені до шостої черги задоволення вимог кредиторів.

2. Ліквідатору Ярмоли О.Ю. включити визнані господарським судом поточні грошові вимоги кредитора Управління Пенсійного фонду України в Володарсько-Волинському районі до банкрута на загальну суму 50151, 05 грн. до реєстру вимог кредиторів.

3. Копію ухвали надіслати кредитору та ліквідатору.

Ухвала вступила в законну силу 19.10.2015р., однак підлягає апеляційному оскарженню.

Суддя Машевська О.П.

1- у справу

2- кредитору УПФУ в Вол-Вол. р-ні (рек.)

3- ліквідатору Ярмолі О.Ю. (у книзі нарочним)