ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2015р. Справа№ 914/1455/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Далгакиран компресор Україна, м.Київ

до відповідача: Приватного підприємства ТІЗ-Карбогаз, м. Глиняни Золочівського району Львівської області

про стягнення 195 283 грн. 66 коп.

Головуючий суддя Морозюк А.Я.

cуддя Гутьєва В.В.

суддя Артимович В.М.

при секретарі Дзедзінській Ю.К.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: ОСОБА_2 - представник

Судом розяснено зміст ст.ст.20,22 ГПК України, а саме, процесуальні права та обовязки, зокрема, право заявляти відводи. Відводу не заявлено.

Позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю Далгакиран компресор Україна до Приватного підприємства ТІЗ-Карбогаз про стягнення 195 283 грн. 66 коп. (з яких: 183 901 грн. 23 коп. основного боргу (з врахуванням курсової різниці), 10 779 грн. 83 коп. пені, 602 грн. 60 коп. - 3% річних).

Ухвалою суду від 08.05.2015 р. порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду в засіданні на 02.06.2015 р.

02.06.2015 р. представником позивача було подано суду письмове пояснення №141 від 29.05.2015 р., згідно якого відповідач після звернення позивача з позовом до суду оплатив основний борг в сумі 116 375,00 грн., але штрафні санкції та перерахування курсової різниці лишилися не оплачені. Відтак залишок заборгованості складає курсова різниця в розмірі 67 526,20 грн., пеня в розмірі 10 779,83 грн. та 3% річних в розмірі 602,60 грн.

Ухвалою суду від 02.06.2015 р. у звязку з неявкою представника відповідача, неподанням витребуваних доказів розгляд справи відкладено на 16.06.2015 р.

Ухвалою суду від 16.06.2015 р. призначено колегіальний розгляд справи 914/1455/15 у складі трьох суддів. За допомогою автоматизованої системи документообігу суду до складу колегії суддів включено суддю Морозюка А.Я.(головуючий суддя), суддю Петрашко М.М. та суддю Цікало А.І. Розгляд справи в судовому засіданні призначено на 11.08.2015 р.

10.08.2015 р. у звязку з перебуванням у відпустці судді Петрашко М.М. та судді Цікало А.І., за допомогою автоматизованої системи документообігу суду змінено склад колегії, до складу колегії суддів включено суддю Морозюка А.Я.(головуючий суддя), суддю Гутьєву В.В. та суддю Артимовича В.М.

Ухвалою суду від 11.08.2015 р. у зв'язку із неявкою представника позивача, неподанням витребуваних доказів, розгляд справи відкладено на 03.09.2015 р. Ухвалою суду від 03.09.2015 р. у зв'язку із неявкою представника позивача розгляд справи відкладено на 05.10.2015 р.

Представник позивача в судовому засіданні 05.10.2015 р. позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, письмових поясненнях та з посиланням на матеріали справи, просить позов задоволити, з врахуванням здійсненої відповідачем в процесі розгляду справи оплати.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що на виконання укладеного 26.03.2014 року між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу №64Л/2014, позивачем 30.05.2014 р. було відвантажено відповідачу товар, що підтверджується видатковою накладною на поставку Компресора INVERSYS 45 PLUS в кількості 1 шт. за ціною 276 375,00 грн. та довіреністю №2206 від 30.05.2014 р. Однак відповідач в порушення встановлених договором строків за отриманий товар розрахувався частково, в результаті чого в нього виникла заборгованість, яка з врахуванням здійсненого позивачем на підставі п. 2.3 договору перерахунку курсової різниці, склала 183 901,23 грн. 05.03.2015 р. позивач направив відповідачу претензію, однак жодної відповіді не отримав. За неналежне виконання договірних зобовязань позивач нарахував відповідачу на підставі п. 6.2 договору пеню в розмірі 10 779,83 грн., та відповідно до ст. 625 ЦК України 3% річних в розмірі 602,60 грн. В процесі розгляду справи до 02.06.2015 р. відповідач погасив основний борг в розмірі 116 375,00 грн., проте штрафні санкції та перерахування курсової різниці, які в сумі складають 78 908,60 грн., залишились неоплаченими

Представник відповідача в судовому засіданні 05.10.2015 р. проти позову заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву від 11.08.2015 р. та додаткових поясненнях від 03.09.2015 р., просить у позові відмовити.

Відповідач посилається на те, що позивачем порушено п. 4.1, 5.1, 5.7.2 договору щодо передання останнім технічної документації на товар, у звязку з чим товар не введено в експлуатацію, а відтак у відповідача був відсутній обовязок проводити остаточний розрахунок за отриманий товар.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Далгакиран компресор Україна (продавцем) та Приватним підприємством ТІЗ-Карбогаз (покупцем) 26.03.2014 року було укладено договір купівлі-продажу №64Л/2014, відповідно до умов якого продавець (позивач) зобовязується передати у власність покупця (вадповідача) в обумовлені строки товар, а покупець зобовязався прийняти вказаний товар та сплатити за нього певну грошову суму (п.1.1).

Пунктом 2.1. договору встановлено, що загальна вартість договору складається з сум Специфікацій до договору, які є його невід'ємною частиною. Специфікацією (додаток №1 до договору) визначено найменування товару - Компресор INVERSYS 45 PLUS в кількості 1 шт. за ціною 255 255,00 грн. Одночасно у специфікації заначено, що вартість товару еквівалентна 16500,00 євро на дату підписання договору.

Пунктами 3.1, 3.2 договору сторони погодили, що продавець поставляє товар на умовах самовивозу покупцем товару зі складу покупця, розташованого за адресою: м. Київ, Проспект перемоги, 67, корпус Р. Товар повинен бути поставлений протягом терміну не пізніше 25 календарних днів з моменту здійснення першого платежу покупцем. Датою поставки вважається дата підписання сторонами видаткової накладної на передачу товару.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами (п. 10.1).

Пунктом 2.2 договору сторони встановили порядок здійснення покупцем оплати товару, а саме: 20% від вартості товару протягом 5 днів з моменту підписання договору (2.2.1); 30% від вартості товару протягом 3 днів з моменту отримання повідомлення від продавця про готовність товару до відвантаження зі складу в м. Києві (2.2.2); остаточний розрахунок у розмірі 50 % від вартості товару покупець здійснює протягом 2-х банківських днів з моменту вводу товару в експлуатацію, але не пізніше 10-ти календарних днів з моменту відвантаження товару зі складу продавця (2.2.3).

Пунктом 2.3 договору сторони погодили, що датою платежу вважається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок продавця; що у разі зміни (збільшення або зменшення) курсу гривні по відношенню до євро, встановленого НБУ на день оплати, більш ніж на 3% в порівнянні з курсом гривні встановленого НБУ на день розрахунку вартості товару, вартість товару змінюється за наступною формулою: S1=(А1/А0) х S0, де S0 первісна вартість неоплаченого товару у гривні; S1 вартість товару на момент оплати в гривні; А1 курс гривні по відношенню до євро, встановлений НБУ на момент оплати; А0 курс гривні по відношенню до євро, встановлений НБУ на момент розрахунку вартості товару (1 євро = 14,58 грн.).

Належне виконання умов договору позивач підтверджує підписаною повноважними особами сторін видатковою накладною №1648 від 30.05.2014 р., згідно якої відповідачу на підставі довіреності №2206 від 30.05.2014 р. (видана на імя директора ПП «ТІЗ-Карбогаз») було передано товар (Компресор INVERSYS 45 PLUS) в кількості 1 шт. на загальну суму 276 375,00 грн.

Відповідач розраховувався за отриманий товар з порушенням порядку встановленого п. 2.2 договору, в результаті чого станом на дату подання позивачем позову до суду його заборгованість(без врахування курсової різниці) складала 116 375,00 грн., що вбачається з долученої до матеріалів справи довідки ПАТ КБ «Євробанк» від 19.05.2015 р. №01-13.4/2180-БТ, згідно якої відповідачем в оплату за компресор перераховано позивачу 28.03.2014 р. - 5 000,00 грн., 30.05.2014 р. - 135 000,00 грн. та 11.02.2015 р. - 20 000,00 грн. Наведе також підтверджується долученими до відзиву відповідача платіжними дорученнями №275 від 28.03.2015 р., №574 від 30.05.2014 р., №1701 від 12.02.2015 р.

Причиною виникнення спору є неповне і несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором по оплаті поставленого товару (з врахуванням перерахунку курсової різниці), у звязку з чим здійснивши перерахунок курсової різниці (станом на момент розрахунку, 16.04.2015 р. 1євро=23,04 грн.) позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 195 283 грн. 66 коп. (з яких: 183 901 грн. 23 коп. основного боргу з врахуванням курсової різниці, 10 779 грн. 83 коп. пені, 602 грн. 60 коп. - 3% річних).

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст.174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав та обоязків (господарських зобовязань).

У відповідності до ст.526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України, встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем отримано згідно видаткової накладної №1648 від 30.05.2014 р. товар на суму 276 375,00 грн., дана накладна(станом на дату подання позову до суду) оплачена частково в розмірі 160 000,00 грн., що відповідачем не заперечується, таким чином заборгованість відповідача перед позивачем станом на дату подання позову до суду (без врахування курсової різниці) складала 116 375,00 грн.

Позивач просив стягнути з відповідача основний борг із врахуванням курсової різниці, на суму 183 901,23 грн. (з яких: 116 375,00 грн. складає борг та 67 526,23 грн. складає курсова різниця), відповідно до п. 2.3 договору.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Вказана норма кореспондується із приписами статті 524 ЦК України, згідно з якою зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Таким чином, положення чинного законодавства хоч і передбачають обовязковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, але не містять заборони визначення грошового еквіваленту зобовязань в іноземній валюті.

Як уже зазначалося вище, пунктом 2.3 договору сторони погодили, що датою платежу вважається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок продавця; що у разі зміни (збільшення або зменшення) курсу гривні по відношенню до євро, встановленого НБУ на день оплати, більш ніж на 3% в порівнянні з курсом гривні встановленого НБУ на день розрахунку вартості товару, вартість товару змінюється за наступною формулою: S1=(А1/А0) х S0, де S0 первісна вартість неоплаченого товару у гривні; S1 вартість товару на момент оплати в гривні; А1 курс гривні по відношенню до євро, встановлений НБУ на момент оплати; А0 курс гривні по відношенню до євро, встановлений НБУ на момент розрахунку вартості товару (1 євро = 14,58 грн.).

За даними НБУ станом на 16.04.2015 р. курс євро до гривні становить 23,04 грн.

Таким чином, перевіривши здійснений у позовній заяві перерахунок курсової різниці, судом встановлено, що він виконаний за формулою визначеною п. 2.3. договору (23,04/14,58 х 116 375,00=183 901,23 грн.), не суперечить чинному законодавству, а тому вимога позивача про стягнення основного боргу з врахуванням курсової різниці в розмірі 183 901,23 грн. є обгрунтованою.

Позивач до поданого суду 02.06.2015 р. пояснення від 29.05.2015 р. №141 долучив довідку ПАТ КБ «Євробанк» від 26.08.2015 р. №01-13.4/2180-БТ за період з 24.03.2014 р. по 19.05.2015 р., згідно якої на поточний рахунок позивача в період з 06.05.2015 р. по 18.05.2015 р. (включно) відповідачем в оплату за компресор перераховано позивачу 116 375,00 грн., що також підтверджується долученими до відзиву відповідача платіжними дорученнями №2118 від 06.05.2015 р., №2125 від 07.05.2015 р., №2137 від 12.05.2015 р., №2144 та №2146 від 14.05.2015 р., №2168 від 18.05.2015 р. Таким чином, після подання позову до суду(позовну заяву здано на пошту 27.04.2015 р. згідно поштового штемпеля на конверті, надійшла до суду 06.05.2015 р.) відповідачем погашено основний борг в сумі 116 375,00 грн.

Відтак, провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 116 375 грн. 00 коп. підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч. 1 ст.80 ГПК України (відсутній предмет спору).

Таким чином, сума основного боргу відповідача перед позивачем підлягає стягненню в розмірі 67 526,23 грн.

Положеннями статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В частині позовних вимог про стягнення 3% річних, які відповідно до розрахунку, здійсненого позивачем за період 13.02.2015 р. по 16.04.2015 р. складають 602,60 грн., то дана сума розрахована відповідно до ст.625 ЦК України, і позовні вимоги про її стягнення є обґрунтованими.

Що стосується позовної вимог в частині стягнення пені в розмірі 10 779 грн. 83 коп., нарахованої позивачем на підставі п. 6.2 договору купівлі-продажу №64Л/2014 від 26.03.2014 р., то дана вимога задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2.2.3 договору, остаточний розрахунок у розмірі 50 % від вартості товару покупець здійснює протягом 2-х банківських днів з моменту вводу товару в експлуатацію, але не пізніше 10-ти календарних днів з моменту відвантаження товару зі складу продавця. Згідно видаткової накладної №1648 товар відвантажено 30.05.2014 р., таким чином оплата за отриманий товар мала бути проведена не пізніше 09.06.2014 р. Відтак з врахуванням ч. 6 ст. 232 ГК України, пеня могла бути нарахована лише за період з 10.06.2014 р. по 09.12.2014 р. (протягом 6 місяців). Позивач просить стягнути пеню за період з 13.02.2015 р. по 16.04.2015 р. (згідно здійсненого у позовній заяві розрахунку), тобто поза межами встановленого законом строку.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення основного боргу в розмірі 67 526,23 грн. та 3% річних в розмірі 602,60 грн. підлягають задоволенню. В частині позовних вимог про стягнення 116 375,00 грн. основного боргу провадження підлягає припиненню. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 10 779,83 грн. суд відмовляє.

Суд вважає безпідставними заперечення відповідача проти позову, його доводи про те, що позивачем порушено умови договору оскільки останнім не передано разом з товаром технічної документації у звязку з чим товар не введено в експлуатацію, а відтак у відповідача в силу ст.538 ЦК України було право не проводити остаточний розрахунок за отриманий товар. При цьому слід звернути увагу на наступне.

Відповідно до п. 2.2.3 договору, остаточний розрахунок у розмірі 50 % від вартості товару покупець здійснює протягом 2-х банківських днів з моменту вводу товару в експлуатацію, але не пізніше 10-ти календарних днів з моменту відвантаження товару зі складу продавця.

Товар було передано відповідачу відповідно до підписаної повноважними особами сторін видаткової накладної №1648 від 30.05.2014 р., в якій відсутні будь-які застереження щодо факту передачі некомплектної чи неякісної продукції. Також відповідачем до матеріалів справи долучено копії сертифікатів відповідності з додатком від 18.02.2014 року терміном дії до 04.02.2015 р., деклрарації про відповідність від 18.02.2014 року терміном дії до 04.02.2015 р., інструкцію з експлуатації, гарантійний талон тощо.

Окрім того, як зазначає сам відповідач, товар що придбавався у позивача, був переданий відповідачем за договором № 0011 від 14.11.2013 р. Публічному акціонерному товариству "Київський завод шампанських вин "Столичний". В свою чергу, позивачем долучено до матеріалів справи Акт № 0002824 прийому-передачі виконаних робіт по технічному обслуговуванню від 15.07.2015 р., яким підтверджується запуск обладнання(компресора).

Також слід зазначити, що відповідачем проведено розрахунок за товар в загальній сумі 276 375,00 грн.(в тому числі 116 375,00 грн. після подання позову до суду), що було-б нелогічним у разі якщо-б неналежне виконання умов договору з боку позивача справді мало місце.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», встановлено що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 2 % ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (в редакції чинній до 03.09.2015 р.).

Згідно долученого до позовної заяви платіжного доручення №1491 від 17.04.2015 р., позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3 906 грн. 00 коп., тоді як ціна позову складала 195 283 грн. 66 коп., з якої сума судового збору повинна бути сплачена у розмірі 3 905 грн. 67 коп.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки позивачем сплачено судовий збір у більшому розмірі ніж це передбачено законом, то сплачений платіжним дорученням №1491 від 17.04.2015 р. судовий збір в розмірі 00 грн. 33 коп. (який складає різницю між 3 906,00 грн. та 3 905,67 грн.) підлягає поверненню позивачу.

Судовий збір покладається на відповідача в розмірі 3 690,08 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог та вимог провадження у справі за якими припинено.

Виходячи із вищенаведеного, керуючись ст.ст. 174, 193, ч. 6 ст. 232 ГК України, ст.ст. 526, 533, 524, 610, 611, 612, 625, 629, 655, 692 ЦК України, ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, п. 1-1 ч.1 ст. 80, ст.ст. 82 85, 116 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства ТІЗ-Карбогаз (80720, Львівська область, Золочівський район, с. Глиняни, вул. Червоноармійська, 1, корпус А, ідентифікаційний код 33957741) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Далгакиран компресор Україна (04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенко, 9, ідентифікаційний код 33399780) 67 526 грн. 23 коп. основного боргу, 602 грн. 60 коп. 3% річних та 3 690 грн. 08 коп. - судового збору.

3. В задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 10 779 грн. 83 коп. відмовити.

4. Припини провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 116 375 грн. 00 коп. основного боргу.

5. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Далгакиран компресор Україна (04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенко, 9, ідентифікаційний код 33399780) 00 грн. 33 коп. судового збору, сплаченого платіжним дорученням №1491 від 17.04.2015 р.

6. Наказ, відповідно до ст. 116 ГПК України, видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.10.2015 року.

Головуючий суддя Морозюк А.Я.

cуддя Гутьєва В.В.

суддя Артимович В.М.