ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.10.15р. Справа № 36-92

За скаргою: Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпропетровськ

на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції

у справі:

за позовом Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія Дніпрообленерго", м. Дніпропетровськ

до Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства", м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості

за участю Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: юрисконсульт ОСОБА_1, довіреність №134/1001 від 12.05.2015 р.,

від відповідача: представник ОСОБА_2, довіреність від 18.08.2015р.;

від відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2003 у справі № 36-92 стягнуто з Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" на користь Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія Дніпрообленерго" 23292,24 грн основного боргу за реактивну електроенергію, 104442,47 суму інфляційних збитків у звязку з простроченням оплати за активну електроенергію, 944,56 грн суму інфляційних збитків у звязку з простроченням оплати за реактивну електроенергію, 58328,13 грн 3% річних у звязку з простроченням оплати за активну електроенергію, 436,75 грн - 3% річних у звязку з простроченням оплати за реактивну електроенергію.

На виконання рішення суду 11.08.2003 на користь стягувача судом було видано наказ.

Ухвалою суду від 11.09.2007 відстрочено виконання судового рішення за наказом № 36/92 від 11.08.2003 до 01.01.2008.

18.08.2014 постановою відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 44430848 за наказом господарського суду Дніпропетровської області № 36-92 від 11.08.2003.

05.08.2015 позивач (стягувач) Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК "Дніпрообленерго" (далі ТОВ "ДТЕК "Дніпрообленерго"), звернувся до господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою, в якій просить суд:

- визнати бездіяльність відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, такою, що не порушує вимоги Закону України "Про виконавче провадження";

- зобов'язати відділ державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, провести його опис, оцінку та реалізувати дане майно, яке закріплене за боржником або яке перебуває на його балансі у комунальній власності Нікопольської міської ради Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" (далі КП "Нікопольське ВУ ВКГ").

Розпорядженням господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2015 № 688 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 36-92 у звязку з тим, що суддя Кожан М.П. вже не працює в господарському суді Дніпропетровської області. За результатами повторного розподілу автоматизованою системою документообігу суду у відповідності до вимог ст. 21 Господарського процесуального кодексу України ця скарга передана на розгляд судді Воронько В.Д.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2015 було прийнято та призначено скаргу до розгляду на 20.08.2015.

На підставі ст. 77 ГПК України у судовому засіданні 20.08.2015 оголошено перерву до 17.09.2015 та ухвалою від 17.09.2015 розгляд скарги відкладено на 05.10.2015; ухвалою від 05.10.2015 продовжено строк розгляду справи 20.10.2015 та відкладено на 19.10.2015.

У судовому засіданні скаржник (позивач, стягувач) повністю підтримав заявлені у скарзі вимоги.

Відповідач проти скарги заперечив, доводи скаржника вважає безпідставними та необгрунитованими, посилаючись на те, що заборгованість перед позивачаем дійсно існує, але за період з 2012-2015 років, а вимоги скаржника щодо примусового виконання рішення винесеного у 2003 році та вчинення виконавчих дій є протизаконними.

ВДСВ до судового засідання не забезпечив участі свого представника, але 20.08.2015 надав до суду відзив, у якому заперечив проти скарги посилаючись на неможливість звернення стягнення на майно, яке закріплене за боржником, але фактично належить територіальній громаді в особі Нікопольської міської ради. Крім того зазначив, що на виконанні у Відділу перебуває зведене виконавче провадження № 44367486 від 02.09.2014 про стягнення з Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради на користь стягувачів заборгованості, до складу якого входить наказ № 36/92. Однак, у складі зведеного виконавчого провадження перебувають виконавчі документи попередньої черги стягнення відповідно до ст. 44 Закону України "Про виконавче провадження", тому наразі з рахунків боржника періодично стягуються кошти та погашаються вимоги попередньої черги.

Заслухавши сторони, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Статтею 1212 ГПК України питання щодо процесуального порядку розгляду скарги на дії підрозділу Державної виконавчої служби спеціально не врегульовано.

У зв'язку з цим у абзаці другому пункту 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз'яснено, що при вирішенні питань, які виникають в ході розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1-3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів ХІ, ХІІ, ХІІ1 ГПК тощо.

18.08.2014 на підставі заяви ПАТ "Дніпрообленерго" й оригіналу наказу постановою Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управляння юстиції (далі - ВДВС Нікопольського МРУЮ) відкрито виконавче провадження ВП № 44430848 з примусового виконання наказу, що підтверджується копією постанови ВДВС (а.с.68).

Постановою ВДВС Нікопольського МРУЮ від 18.08.2014 приєднано виконавче провадження № 44430848 з примусового виконання наказу №36/92 від 11.08.2003 до зведеного виконавчого провадження № 44367486.

Рішення в добровільному порядку боржником не виконано.

За ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" передбачено обов'язковість виконання судових рішень, невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

За ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всі території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Як сказано у статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 2 цього Закону визначено, що примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до ст. 5 Закону вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Як зазначено у ст. 8 названого Закону, сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Він здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного у документі на примусове виконання рішення у спосіб та у порядку, встановленому виконавчим провадженням і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону сторони мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно п.1 ч.2 ст. 17 Закону наказ господарського суду підлягає виконанню державною виконавчою службою, - при цьому підставою для відкриття виконавчого провадження є заява стягувача (п.1 ч.1 ст. 19 Закону).

Постанова про відкриття виконавчого провадження виноситься у порядку, встановленому статтею 25 Закону, з обов'язковим наданням боржнику строку для добровільного виконання рішення суду.

Згідно ст. 33 Закону у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

З наданих до справи доказів вбачається, що ВДВС дотримався цих приписів чинного законодавства при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження.

Статтею 32 Закону визначено перелік заходів примусового виконання рішень, до числа яких, зокрема, віднесено: вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

З обставин справи відомо, що предметом за рішенням суду є простроченням оплати за реактивну електроенергію.

Статтею 75 Закону передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону. У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

За ст. 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строку розпочинає примусове виконання рішення.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод Висока Договірна Сторона зобов'язана гарантувати кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків справедливий судовий розгляд впродовж розумного строку.

За ст.1 першого Протоколу до Конвенції кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном і не може бути його позбавлена інакше як в інтересах суспільства.

За ст. 13 кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі.

Невід'ємною частиною справедливого судового розгляду та ефективного захист права на мирне володіння майном є забезпечення державою примусового виконання судового рішення, яке в Україні покладається на державну виконавчу службу та державних виконавців.

23.04.2015 скаржник (позивач, стягувач) звертнувся до ВДВС з метою витребування інформації з боржника щодо: оборотно-сальдової відомісті з дебіторської заборгованості та розшифровки строк 1125; балансової та фінансової звітністі підприємства за останній звітній період; інвентаризаційного опису майна, яке знаходиться на балансі підприємства, закріплене за ним, у тому числі відомості про майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва або іншого відокремленого підрозділу (із зазначенням його видів, обсягів та балансової вартості); відомостей про майно підприємства, яке знаходиться у інших осіб або яке належить підприємству від інших осіб (із зазначенням його видів, обсягів, балансової вартості та найменуванням його утримувача); повного переліку розрахункових рахунків підприємства в банках та інших фінансових установах із зазначенням залишку коштів на кожному рахунку.

Позивач зазначив, що ним не було отримано відповіді від ВДВС, тому 25.06.2015 ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" направило на адресу ВДВС Нікопольського МРУЮ лист, щодо надання доказів здійснення заходів примусового виконання рішень за вих. № 11745/10165, яким товариство, як стягувач, сторона виконавчого провадження, вимагає від ВДВС Нікопольського МРУЮ вжити заходи щодо примусового виконання рішень, керуючись ст. 11, 32, 57, 62 Закону України "Про виконавче провадження" а саме: провести опис майна боржника і накласти арешт на все майно, про що скласти акт опису та арешту майна; накласти арешти на розрахункові рахунки боржника; звернути стягнення на кошти та інше майно боржника, у тому числі якщо воно перебуває в інших осіб або належить боржникові від інших осіб; реалізувати арештоване майно шляхом його продажу, про вчинення яких повідомити належним чином ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго".

Скаржник стверджує, що державним виконавцем не вжито заходів по виявленню майна боржника та накладенню арешту на майно.

Судом встановлено, що державним виконавцем винесено постанову від 02.09.2014 та накладено арешт на все майно, відомості про арешт майна боржника внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідними витягами.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна (ст. 57 Закону "Про виконавче провадження").

Згідно ст.58 Закону визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

ВДВС послався у відзиві на те, що в ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем встановлено наявність зареєстрованого за боржником рухомого майна, в тому числі транспортних засобів. Однак, згідно статуту все майно, що використовує боржник належить територіальній громаді в особі Нікопольської міської ради, оскільки Комунальне підприємство "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" (далі - КП "НВУВКГ") створено територіальною громадою в особі Нікопольської міської ради. При цьому засновник (Нікопольська міська рада) не несе відповідальність своїм майном за зобов'язаннями КП "НВУВКГ".

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем дійсно направлялися запити до реєструючих органів, проте ВДВС не довів належності виконання наказу № 36/92. До матеріалів справи не надав доказів щодо виявлення майна боржника, його правового статусу та реалізації, передбаченої законодавством.

В силу приписів ст. 52 Закону предбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Статтею 11 Закону зазначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд погоджується з доводами позивача (стягувача) про бездіяльність ВДВС та вважає, що останнім не виконуються в повній мірі вимоги предбачені чинним законодавством України щодо здійснення примусового виконання наказу за рішенням суду, що порушує права стягувача та завдає шкоди його майновим інтересам.

Частиною четвертою статті 82 Закону встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншим учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведеш виконавчих дій, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Враховуючи викладене, державним виконавцем, не використані надані йому права та не здійснено заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення суду відповідно до Закону. Не надано до суду даних, на підтвердження виявлення майна боржника, правового статусу майна, опису, оцінки та реалізації у відповідності до законодавства, тому скарга підлягає задоволенню частково, в решті вимоги скарги слід відхилити, як того вимагає п.9.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України".

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби задовольнити частково.

2. Визнати бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, такою, що порушує вимоги Закону України "Про виконавче провадження."

3. Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції здійснити заходи для виявлення майна, встановлення правового статусу, опису, оцінки майна, яке відповідно до чинного законодавства може бути реалізоване.

4. Решту вимог скарги відхилити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення господарським судом та може бути оскаржена протягом пяти днів з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_3