РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2015№910/20182/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участі секретаря судового засідання Грабовської А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/20182/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «19/17ть», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер-Авіа», м. Київ,

про стягнення 20 378,57 грн.,

за участю представників:

позивача - Литвина А.С. (довіреність від 11.09.2015 №б/н);

відповідача - Данилюк Н.С. (довіреність від 07.08.2015 №б/н).

Товариство з обмеженою відповідальністю « 19/17ть» (далі - ТОВ «19/17ть») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер-Авіа» (далі - ТОВ «Мастер-Авіа») про стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 20 378,57 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що: товариством з обмеженою відповідальністю «КРИ-Х» (змінено найменування на ТОВ « 19/17ть» на підставі рішення позачергових загальних зборів учасників названого товариства від 19.03.2015 № 83) та відповідачем було укладено договір зберігання від 21.12.2011 № МА 340/11 (далі - Договір); на виконання умов Договору відповідач надав послуги, а позивач сплатив їх вартість, про що сторонами було складено акти приймання-передачі наданих послуг на загальну суму 266 405, 05 грн.; з метою виконання зобов'язань за Договором ТОВ « 19/17ть» перерахувало ТОВ «Мастер-Авіа» грошові кошти у сумі 286 783, 62 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, банківськими виписками, а також актом звірки взаєморозрахунків, підписаним сторонами; у зв'язку з тим, що ТОВ « 19/17ть» здійснило переплату у сумі 20 378, 57 грн. за отримані послуги; отже, керуючись статтею 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивач просить суд стягнути з ТОВ «Мастер-Авіа» 20 378, 57 грн. безпідставно отриманих коштів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.08.2015 порушено провадження у справі.

02.09.2015 представник відповідача подав суду відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити, оскільки у сторін існували господарські зобов'язання, передбачені Договором, а отже позов про стягнення вказаної суми коштів на підставі статті 1212 ЦК України є безпідставним та необґрунтованим.

05.10.2015 відділом діловодства суду було отримано заяву позивача про зміну підстави позову.

Вказану заяву обґрунтовано тим, що враховуючи те, що господарськими судами України неоднозначно застосовувалися положення статті 1212 ЦК України у спорах, що виникали в подібних правовідносинах, внаслідок чого ухвалювались різні за змістом судові рішення, а також беручи до уваги роз'яснення, які були надані колегією судової палати у господарських справах Верховного Суду України в постанові від 22.01.2013 зі справи № 5006/18/13/2012 (які в розумінні статей 111-28 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковими для всіх судів України (далі - ГПК України)), позивач вважає за необхідне подати заяву про зміну підстави позову.

Частиною четвертою статті 22 ГПК України, зокрема, встановлено, що до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

У пункт 3.12 постанови пленуму вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК України з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК України. Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК України, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Оскільки згідно з протоколом судового засідання від 14.09.2015 у справі № 910/20182/15 розгляд справи по суті судом розпочато у судовому засіданні 14.09.2015, а заяву про зміну підстави позову подано суду 05.10.2015, то в силу частини четвертої статті 22 ГПК України суд відмовляє в прийнятті вказаної заяви.

Представник позивача в судовому засіданні 12.10.2015 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав повністю; представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

21.12.2011 позивачем (поклажодавець) та ТОВ «Мастер-Авіа» (зберігач) було укладено Договір, за умовами якого поклажодавець поставляє та передає автомобільні паливо-мастильні матеріали (далі - ПММ) на зберігання на складі зберігача), а зберігач приймає ПММ та надає послуги з обліку, зберігання, підготовки до видачі та видача ПММ протягом строку дії Договору.

Частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

21.12.2011 сторонами було підписано додаток № 1 до Договору, в якому узгоджено вартість послуг зберігача, а в березні 2012 сторонами було укладено угоду № 1 до Договору, якою також обумовлено сторонами вартість послуг зберігача.

На виконання умов Договору ТОВ «Мастер-Авіа» надало послуги на загальну суму 266 405, 05 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі наданих послуг, а ТОВ « 19/17ть» сплатило вартість отриманих послуг у сумі 286 783, 62 грн., тобто на 20 378, 57 грн. більше, ніж повинно було сплатити, у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача безпідставно отримані ним кошти на підставі статті 1212 ЦК України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд міста Києва дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

Статтею 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договір.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 14, 526 ЦК України між сторонами у справі наявні цивільні права і обов'язки (зобов'язання), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а одностороння відмова від виконання зобов'язання в силу статті 525 ЦК України не допускається.

Сплата позивачем коштів у більшому розмірі, ніж обумовлено сторонами, відповідачем не заперечувалась та підтверджена підписаним сторонами актом звірки взаєморозрахунків від 04.07.215.

Статтею 1212 ЦК України встановлено таке.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно i тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником iз чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією iз сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

У постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 зі справи № 5006/18/13/2012 викладено правову позицію, згідно з якою аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) вiдсутнiсть для цього правових пiдстав або якщо такi вiдпали.

Правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов'язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень статті 1212 ЦК України.

Отже, оскільки сторонами було укладено Договір, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як оплата вартості послуг за Договором, то господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вимога ТОВ « 19/17ть» про стягнення з ТОВ «Мастер-Авіа» перерахованих відповідно до умов Договору коштів, як безпідставно отриманих в силу статті 1212 ЦК України є необґрунтованою, а отже в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно зі статтею 33 ГПК України обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи покладаються на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.10.2015.

Суддя О. Марченко