ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2015р. Справа№ 914/3032/15

За позовом: Приватного підприємства «ПЛ Лізинг», м. Львів

до відповідача1: Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», м. Львів

до відповідача2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», м. Київ

про: визнання недійсним Договору від 16.12.2011 року про відступлення прав за договорами іпотеки

Суддя Кидисюк Р.А.

Секретар Зусько І.С.

Представники сторін:

від позивача, відповідача1: не зявилися

від відповідача2: ОСОБА_1 (довіреність №195 від 14.08.2015 року)

Представнику відповідача2 розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. У судовому засіданні 06.10.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Приватного підприємства «ПЛ Лізинг» до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» та до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про визнання недійсним Договору від 16.12.2011 року про відступлення прав за договорами іпотеки.

Ухвалою суду від 03.09.2015 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 06.10.2015 року.

В якості обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що зобов'язання Приватного підприємства «ПЛ Лізинг» по кредитному договору № 88/06-к від 21.07.2006р. перед Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» припинилися 14.12.2011 відповідно до ст. 514 ЦК України на підставі договору факторингу від 29.11.2011, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції». Відповідно, у зв'язку з тим, що основне зобов'язання припинилось 14 грудня 2011 року, ПАТ «Кредобанк» не мав необхідний обсяг цивільної дієздатності на укладання Договору від 16 грудня 2011 року уступки права вимоги за договором іпотеки від 28.07.2006р. Як зазначає позивач у позовній заяві, укладенням Договору уступки права вимоги за договорами іпотеки від 16 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» нанесена шкода правам та законним інтересам Приватного підприємства «ПЛ Лізинг», як Стягувачу в рамках виконавчих проваджень по стягненню з Приватного підприємства «Рональд» суми боргу та повернення предмету лізингу за Договором фінансового лізингу №17/06/11 від 11.05.2006р., відкритих згідно Рішення від 07 серпня 2008 року Господарського суду Тернопільської області по справі № 3/129-2466.

Позивач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвали суду від 03.09.2015 року не виконав, причин неявки не повідомив, хоча про час та місце проведення судового засідання був належним чином повідомлений.

Відповідач1 явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив. 05.10.2015 року представником відповідача1 через канцелярію суду подано клопотання вх.№42454/15 про відкладення розгляду справи у звязку із відрядженням уповноваженого представника по даній справі. Оскільки неявка представника відповідача1 в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті та вирішенню спору, суд відхиляє клопотання відповідача1 про відкладення розгляду справи. Окрім того, 05.10.2015 року представником відповідача1 через канцелярію суду подано відзив вх.№42453/15 на позовну заяву, в якому, зокрема, зазначив, що посилання позивача на те, що укладений між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» договір про відступлення застави суперечить актам цивільного законодавства, є безпідставними, незаконними та необґрунтованими. Так, колегія суддів Вищого господарського суду України в справі №904/10086/14 погодилася з висновком апеляційного господарського суду про відсутність підстав для визнання договору про відступлення права за договорами іпотеки від 16.12.2011 р., зазначила, що законодавством не визначено протягом якого часу після укладення договору відступлення права вимоги за основним зобовязанням може бути укладено договір уступки права вимоги за договором іпотеки. В той же час, за договором факторингу до фактора переходять всі права банку за кредитним договором, в тому числі і забезпечення виконання (Постанова ВГС України від 15.09.2015 р. у справі №904/955/14). Також відповідач1 зазначив, що на виконання умов договору факторингу від 29.11.2011 року ПАТ «Кредобанк» надіслав боржнику ПП «ПЛ Лізинг» рекомендованим листом повідомлення №485, а також іпотекодавцю майновому поручителю ПП «Рональд» рекомендованим листом повідомлення №1155, в яких повідомлялось про відступлення від ПАТ «Кредобанк» до ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» права вимоги за кредитним договором №88/06-к від 21.07.2006 року, а також відступлення прав за договорами, що забезпечують зобовязання за цим кредитом. Відтак, просить суд застосувати строк позовної давності до вимог ПП «ПЛ Лізинг» про визнання недійсним договору від 16.12.2011 р. про відступлення прав за договорами іпотеки.

Представник відповідача2 в судове засідання зявився, просив суд застосувати строк позовної давності до вимог ПП «ПЛ Лізинг» про визнання недійсним Договору від 16.12.2011 року про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та відмовити у задоволенні позову ПП «ПЛ Лізинг» про визнання недійсним Договору від 16.12.2011 року про відступлення права вимоги за договорами іпотеки у повному обсязі з підстав, наведених у відзиві (вх.№42802/15 від 06.10.2015 року) на позовну заяву. Зокрема, зазначив, що ПП «ПЛ Лізинг» довідався про відступлення від ПАТ «Кредобанк» до ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» права вимоги за кредитним договором №88/06-к від 21.07.2006 року, а також відступлення прав за договором іпотеки 20.12.2011 року. Проте, позовну заяву про визнання недійсним Договору від 16.12.2011 року про відступлення права вимоги за договорами іпотеки ПП «ПЛ Лізинг» подало лише 27.08.2015 року, тобто вже після спливу трирічного строку встановленого ст. 257 ЦК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача2, повно та обєктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

29 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» (Новий Кредитор) укладено договір факторингу шляхом уступки права грошової вимоги (Договір факторингу). Умовами Договору факторингу сторони визначили, що новий кредитор з моменту передачі йому прав вимоги стає кредитором у зобов'язаннях позичальників, у тому числі, за Кредитним договором № 88/06-к від 21 липня 2006 року, укладеним між ПАТ «Кредобанк» та ПП «ПЛ Лізинг», та одержує право замість банку вимагати належного виконання ними своїх зобов'язань. Згідно з вказаним вище договором факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» переходить також і право вимоги до поручителів/майнових поручителів за правочинами, укладеними на забезпечення виконання зобов'язань Позичальників за кредитними договорами.

Так, відповідно до п. 3.1 Договору факторингу Банк відступає Новому Кредитору ОСОБА_2 Вимоги; відповідно, Новий Кредитор, на умовах цього Договору, приймає від ОСОБА_3 зазначені ОСОБА_2 Вимоги, визначені у Додатку №1.

Згідно з п. 3.2. Договору факторингу Банк передає Новому Кредитору, а новий Кредитор приймає ОСОБА_2 Вимоги за Кредитними Договорами та за усіма Забезпеченнями відповідно до Забезпечувальних Документів, вказаних у Додатку №1.

Сторонами Договору факторингу визначено, що термін «ОСОБА_2 Вимоги» в контексті Договору означає повний обсяг прав грошової вимоги до Позичальників за Кредитними Договорами та повний обсяг прав вимоги до Сторін Забезпечення за Забезпечувальними Документами, строк виконання за якими настав на дату відступлення ОСОБА_2 Вимоги за цим Договором, а також які виникнуть у майбутньому, зокрема, право на основну суму кредиту, на проценти, нараховані на неї на комісії та будь-які штрафні санкції (за наявності), що підлягають сплаті у відповідності до умов Кредитних Договорів.

За умовами Договору факторингу, «Заборгованість» означає невиконані (несплачені) певним Позичальником грошові зобов'язання перед ОСОБА_3, розраховані відповідно до умов Кредитного Договору і ще не сплачені на день підписання цього Договору. «Портфель Заборгованості» - сукупність невиконаних (несплачених) «Позичальниками» грошових зобов'язань перед «Банком», нарахованих відповідно до умов «Кредитних договорів» і ще не сплачених на день підписання цього Договору, зокрема, пов'язаних із сумою основного боргу по кредиту, процентами, комісіями, штрафними санкціями тощо.

Відповідно до п. 8.1. Договору факторингу ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» з моменту передачі йому ОСОБА_2 Вимоги стає кредитором у зобов'язаннях Позичальників за Кредитними Договорами та Сторін Забезпечення (осіб, що є сторонами Забезпечувальних Документів у якості поручителів або майнових поручителів /заставодавців, іпотекодавців/, а також Позичальників у якості заставодавців або іпотекодавців) за Забезпечувальними Документами та одержує право замість ОСОБА_3 вимагати від Позичальників належного виконання ними зобов'язань за такими Кредитними Договорами та від Сторін Забезпечення виконання ними зобов'язань за Забезпечувальними Документами.

У відповідності до п. 3.2 Договору сторони зобов'язались підписати на дату надходження Ціни Відступлення на рахунок ОСОБА_3 прийому передачі Портфеля Заборгованостей, згідно Додатку № 2 до Договору на підтвердження зазначеного приймання-передачі; даний ОСОБА_3 є фактичним підтвердженням переходу прав вимоги за Портфелем Заборгованості відповідно до умов цього Договору; Договір набуває чинності з моменту підписання даного ОСОБА_3.

Акт прийому-передачі Портфеля Заборгованостей підписаний між сторонами 14.12.2011 року.

16 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (Первісний іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (Новий іпотекодержатель) було підписано Договір про відступлення прав за договорами іпотеки, відповідно до п.1.1. якого у зв'язку з укладенням між Первісним іпотекодержателем та Новим іпотекодержателем Договору факторингу шляхом уступки права грошової вимоги №б/н від 29.11.2011 р., згідно з яким первісний іпотекодержатель відступив Новому іпотекодержателю всі права вимоги за договорами іпотеки, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору факторингу шляхом уступки права грошової вимоги №б/н від 29.11.2011 р. (надалі Основне зобов'язання), які укладені між Первісним іпотекодержателем та Боржниками перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору факторингу шляхом уступки права грошової вимоги №б/н від 29.11.2011 р. (надалі Боржники), Первісний іпотскодержатель відступає, а Новий іпотекодержатель набуває права Первісного іпотекодержателя, належні Первісному іпотекодержателю за іпотечними договорами, перелік яких наведений в Додатку №1 до даного Договору. До Нового іпотекодержателя переходять права Первісного іпотекодержателя у зобовязаннях в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Додатком № 1 до даного Договору уступки прав за договорами іпотеки передбачено передача прав іпотекодержателя від ПАТ «Кредобанк» до ТзОВ «ФК «Приватні інвестиції» серед іншого і щодо Договору іпотеки від 28.07.2006р., укладеного між ПАТ «Кредобанк» та Приватним підприємством «Рональд».

Відповідно до Договору іпотеки від 28.07.2006 року цей Договір забезпечує виконання зобов'язань позичальника (ПП «ПЛ Лізинг») та вимог іпотекодержателя (ПАТ «Кредобанк») за Кредитним договором №88/06-к від 29.05.2007р., який укладено між ПП «ПЛ Лізинг» та іпотекодержателем, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів в повному обсязі.

Пунктом 2.1 Договору від 16.12.2011 року про відступлення прав за договорами іпотеки Первісний іпотекодержатель зобов'язаний протягом п'яти календарних днів з дати нотаріального посвідчення цього Договору надіслати письмові повідомлення на адреси Боржників та іпотекодавців про відступлення прав вимоги за Договорами іпотеки.

На виконання умов договору факторингу від 29.11.2011 року ПАТ «Кредобанк» надіслано боржнику ПП «ПЛ Лізинг» рекомендованим листом повідомлення №485, в якому повідомлялось про відступлення від ПАТ «Кредобанк» до ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» права вимоги за кредитним договором №88/06-к від 21.07.2006 року, а також відступлення прав за договорами, що забезпечують зобов'язання за цим кредитом (договори іпотеки). Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення, представник ПП «ПЛ Лізинг» отримав повідомлення №485 (вих. №23-14090/11) 20.12.2011 року. Аналогічного змісту повідомлення було надіслано на адресу ПП «Рональд» - повідомлення №1155 (вих. №23-14090/11 від 14.12.2011 року) та отримано адресатом 23.12.2011 року. Окрім цього, ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» також надіслало повідомлення про відступлення права вимоги №485 (вих. №10-120112) від 12 січня 2012.

Дослідивши представлені суду докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов'язання означає, що учасники зобов'язання втратили свої права та обов'язки за зобов'язанням, тобто кредитор вже не має права вимагати, а боржник не має обов'язку виконувати.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. ОСОБА_2 застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відступлення права вимоги, тобто передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином є однією з передбачених статтею 512 Цивільного кодексу України підстав заміни кредитора у зобов'язанні.

Відповідно до статті 514 ЦК України при заміні кредитора у зобов'язанні до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги, тобто передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином, є однією з передбачених статтею 512 Цивільного кодексу України підстав заміни кредитора у зобов'язанні.

Відповідно до статті 514 ЦК України при заміні кредитора у зобов'язанні до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Таким чином, законодавством чітко передбачено збереження сипи застави (в тому числі іпотеки) у випадку уступки заставодержателем (іпотекодержателем) забезпеченої заставою (іпотекою) вимоги іншій особи

Посилання Позивача на норми ст. 24 Закону України «Про іпотеку» жодним чином не спростовують вказаного вище та не являються підставою для визнання недійсним Договору від 16.12.2011 року про відступлення прав за договорами іпотеки, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції»

Так, ст. 24 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Що стосується посилання Позивача, як на підставу для визнання недійсним Договору від 16.12.2011 року про відступлення прав за договорами іпотеки, на припинення основного зобов'язання в результаті укладення Договору факторингу, то слід зазначити, що заміна кредитора в зобов'язанні не є підставою для припинення зобов'язань як за основним договором, так і за договором, який укладено на його забезпечення, оскільки змінюється лише суб'єктний склад сторін зобов'язання.

До підстав припинення зобов'язання законодавець відносить: виконання, проведене належним чином (ст. 599 ЦК України); передання боржником кредиторові відступного (ст. 600 ЦК України); зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги (ст. 601 ЦК України); за домовленістю сторін (ст. 604 ЦК України); прощення боргу (ст. 605 ЦК України); поєднання боржника і кредитора в одній особі (ст.606 ЦК України); неможливість виконання (ст. 607 ЦК України); смерть фізичної особи (ст. 608 ЦК України); ліквідація юридичної особи (ст. 609 ЦК України).

Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Заміна кредитора у зобов'язанні не може бути підставою припинення зобов'язання. Внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні зобов'язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб'єктний склад у частині кредитора, має місце правонаступництво між тією особою, яка виступала кредитором у зобов'язанні, і тією, яка «заступає» її місце. Правовідносини між первісним і новим кредитором складаються з приводу такого об'єкта, як майнові права (право вимоги, що належить кредиторові); їх змістом є суб'єктивні права і обов'язки, передбачені договором та законом залежно від підстав заміни кредитора у зобов'язанні.

На дату укладення договору про відступлення прав за договорами іпотеки (16.12.2011 року) кредитні зобов'язання та зобов'язання щодо забезпечення даних кредитних зобов'язань ПП «ПЛ Лізинг» (позичальника, майнового поручителя) не припинилася. Іпотека, передана в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 88/06-к від 21 липня 2006 року, була зареєстрована у встановленому законом порядку.

Відтак, посилання позивача на те, що на цей момент права ПАТ «Кредобанк» як кредитора/іпотекодержателя припинилися і банк не міг відступити права вимоги за вищезазначеним договором іпотеки є помилковими.

Що стосується тверджень позивача про те, що про факт підписання Договору від 16 грудня 2011 року про відступлення права вимоги за договорами іпотеки Приватне підприємство «ПЛ Лізинг» не було належним чином повідомлено, то вони спростовуються матеріалами справи.

Так, на виконання умов договору факторингу від 29.11.2011 року ПАТ «Кредобанк» надіслано боржнику ПП «ПЛ Лізинг» рекомендованим листом повідомлення №485, в якому повідомлялось про відступлення від ПАТ «Кредобанк» до ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» права вимоги за кредитним договором №88/06-к від 21.07.2006 року, а також відступлення прав за договорами, що забезпечують зобов'язання за цим кредитом (договори іпотеки). Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення, представник ПП «ПЛ Лізинг» отримав повідомлення №485 (вих. №23-14090/11) ще 20.12.2011 року. Аналогічного змісту повідомлення було надіслано на адресу ПП «Рональд» - повідомлення №1155 (вих.№23-14090/11 від 14.12.2011 року) та отримано адресатом 23.12.2011 року. Окрім цього, ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» також надіслало повідомлення про відступлення права вимоги №485 (вих. №10-120112) від 12 січня 2012.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Положеннями ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Початок перебігу позовної давності визначається відповідно до правил ст. 261 ЦК України.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

ПП «ПЛ Лізинг» довідався про відступлення від ПАТ «Кредобанк» до ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» права вимоги за кредитним договором №88/06-к від 21.07.2006 року, а також відступлення прав за договором іпотеки 20.12.2011 року. Проте, позовну заяву про визнання недійсним Договору від 16.12.2011 року про відступлення права вимоги за договорами іпотеки ПП «ПЛ Лізинг» подало лише 27.08.2015 року, тобто вже після спливу трирічного строку встановленого ст. 257 ЦК України.

З огляду на викладене, заяви відповідачів1,2 про застосування до позовних вимог наслідків спливу позовної давності підлягають до задоволення.

Відповідно до положень частин 3-5 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Пунктом 2.3. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 (із змінами і доповненнями) «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про застосування наслідків спливу строку позовної давності до спірних правовідносин, у задоволенні позову про визнання недійсним Договору від 16.12.2011 року про відступлення прав за договорами іпотеки слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судові витрати слід покласти на позивача у повному обсязі.

З огляду на викладене, керуючись Конституцією України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

У відповідності до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 12.10.2015 р.

Суддя Кидисюк Р.А