КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2015 р. Справа№ 910/14427/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: Макарчук Д.І. - представник за довіреністю від 14.08.2015 року;

від відповідача: не з'явились,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лабораторія клінічної імунології»

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2015 року

у справі № 910/14427/15 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лабораторія клінічної імунології»

про стягнення штрафу у сумі 23 000, 00 грн. та пені у сумі 23 000, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лабораторія клінічної імунології» 23 000, 00 грн. штрафу та 23 000, 00 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не здійснив у повному обсязі та у встановлені законом строки оплату штрафу, накладеного рішенням Комітету від 04.12.2014 р. № 119/02-р/к.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.08.2015 року у справі № 910/14427/15 позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2015 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вирішуючи питання про порушення провадження у справі, суд першої інстанції не перевірив наявності доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів та не повернув позовну заяву без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лабораторія клінічної імунології» прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю. та призначено до розгляду на 07.10.2015 року.

Представник позивача у судовому засіданні 07.10.2015 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача у судове засідання 07.10.2015 року не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, Адміністративна колегія Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України, розглянувши справу № 106-02/08.14 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, 04.12.2014 р. прийняла рішення № 119/02-р/к, яким визнано, що дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабораторія клінічної імунології ", які полягають у неподанні інформації на вимогу голови Відділення від 17.07.2014 р. № 26-02/2428 у встановлений останнім строк, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення Антимонопольного комітету України строки.

У зв'язку із вказаним вище порушенням, рішенням Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 04.12.2014 р. № 119/02-р/к накладено штраф на Товариство з обмеженою відповідальністю "Лабораторія клінічної імунології " у розмірі 23 000, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема внаслідок: - відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); - відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб'єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур'єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Рішення Комітету було надіслано відповідачеві супровідним листом від 10.12.2014 р. № 26-02/4074 та отримано останнім 12.12.2014 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, відповідачем штраф сплачений не був, у зв'язку із чим позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабораторія клінічної імунології" суми штрафу.

Відповідно до ст. 238 ГК України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Статтею 239 ГК України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції: вилучення прибутку (доходу); адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обов'язкових платежів); застосування антидемпінгових заходів; припинення експортно-імпортних операцій; застосування індивідуального режиму ліцензування; зупинення дії ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання певних видів господарської діяльності; анулювання ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання окремих видів господарської діяльності; обмеження або зупинення діяльності суб'єкта господарювання; скасування державної реєстрації та ліквідація суб'єкта господарювання; інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Згідно із ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Беручи до уваги те, що відповідач отримав рішення Антимонопольного комітету України 12.12.2014 року, тому кінцевим терміном сплати штрафу є 12.02.2015 року.

Згідно із п. 8 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Станом на день розгляду спору штраф відповідачем не сплачено, доказів зворотного суду не надано.

Таким чином відповідач, всупереч вимогам ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ухилився від сплати, накладеного на нього позивачем штрафу у встановлений законом термін.

Враховуюче викладене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог в частиністягнення з відповідача штрафу у розмірі 23 000, 00 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 23 000,00 грн. за період з 13.02.2015 року по 02.06.2015 року.

Так, господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання у ГК України визнаються штрафними санкціями (частина 1 статті 230 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Колегія суддів перевіривши розрахунок пені наданий позивач встановила, що він є обґрунтованим арифметично вірним а тому, погоджується із висновком суду першої інстанції, про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені у сумі 23 000,00 грн.

Щодо твердження апелянта про те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, а саме п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, не перевірив наявність доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів та не повернув позовну заяву без розгляду, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно із ст. 56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач направив на адресу відповідача: м. Київ, пров. Кутузова, 3, поверх 6, копію позовної заяви з додатками, що підтверджується фіскальним чеком № 118 від 05.06.2015 року та описом вкладення у цінний лист.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що твердження апелянта про відсутність доказів направлення йому копії позовної заяви з додатками є необґрунтованими.

Щодо твердження апелянта, що суд першої інстанції в порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 84 ГПК України у рішенні, що оскаржується не вказав, розмір сум, що підлягає стягненню, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2015 року, суд першої інстанції розглянувши у судовому засіданні позовні вимоги позивача щодо стягнення штрафу та пені та зазначивши в мотивувальній частині рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу у сумі 23 000, 00 грн. та пені у сумі 23 000, 00 грн., не вказав в резолютивній частині рішення стягувані суми штрафу та пені.

Відповідно до ст.88 ГПК України господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо: 1) з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення; 2) не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Колегією суддів встановлено, що додатковим рішенням від 14.08.2015 року, Господарський суд міста Києва виправив вказані недоліки в рішенні № 910/14427/15 від 06.08.20.15 року, а тому зазначені обставини не є підставою для скасування рішення суду.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2015 року у справі № 910/14427/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лабораторія клінічної імунології» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2015 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2015 року у справі № 910/14427/15 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/14427/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко