донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

15.10.2015 справа №908/1612/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів При секретарі судового засідання За участю представників сторін: від позивача: від відповідачів:Кододової О.В. Малашкевича С.А., Склярук О.І. Дем'яновій Є.Є. Кравець Д.В. (за довіреністю) не з»явилися

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК», м.Київ
на рішення господарського суду Запорізької області
від27.05.2015року (повний текст рішення складений та підписаний 03.06.2015року)
у справі№908/1612/15-г (Давиденко І.В.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК», м.Київ
до відповідачів1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський завод енергетичного машинобудування», м.Краматорськ Донецької області 2. Товаритсва з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Славута», м. Слов'янськ Донецької області 3. Приватного підприємства «Торгово-виробнича компанія», м. Слов'янськ Донецької області
просолідарне стягнення 31882785,07грн.
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 27.05.2015р. у справі №908/1612/15-г у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК», м.Київ відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідно до листа-вимоги № 1453/042днц від 26.05.14. Публічним акціонерним товариством «БРОКБІЗНЕСБАНК» повідомлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Краматорський завод енергетичного машинобудування», що починаючи з 03.02.2014р. відповідач-1 не виконує зобов'язань по сплаті чергового платежу за нарахованими процентами в строки передбачені п. 2.11 Кредитного договору. Починаючи з 10.02.2014р. відповідач-1 не виконує зобов'язань по сплаті нарахованої комісії за обслуговування кредиту в строки передбачені п. 2.6 Кредитного договору. Станом на 21.05.2014р. сума загальної заборгованості Боржника перед Банком складає 26634675,83 грн., а отже, як зазначив позивач, в порядку п. 5.1 Договору, Банк вимагає від Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський завод енергетичного машинобудування» протягом 30 календарних днів з моменту направлення даної вимоги достроково повернути у повному обсязі заборгованість за кредитом, нарахованими відсотками, комісією та штрафними санкціями в сумі грн. В якості доказів надіслання відповідачу-1 вказаного вище листа-вимоги позивачем додані копії: опису вкладення з зазначенням адреси відповідача-1, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та фіскальний чек № 9289 від 04.06.14.

Місцевий господарський суд в оспорюваному рішенні зазначає, що фіскальному чеку № 9289 від 04.06.2014р. зазначений адресат: СКМЗ, що не є Боржником за Кредитним договором та відповідачем-1 у даній справі; в рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення вказано, що отримувачем поштового відправлення є: Сергієчко. В матеріалах справи міститься лист Центру поштового зв'язку № 7 № 13/1-24 від 31.03.2015р., відповідно до якого зазначено, що цінний лист № 435 відправлено 04.06.2014р. з 1 відділення поштового зв'язку, згідно вказаної адреси заводу СКМЗ відіслано на 2 відділення поштового зв'язку та отримано по довіреності представником заводу СКМЗ Сергієнко І.М. 17.06.2014р. під підпис, повідомлення відправлено за вказаної адресою відправника. Відтак судом першої інстанції не прийнятий даний лист-вимога, як належний доказ повідомлення Боржника про дострокове повернення заборгованості, оскільки позивачем не доведено належного повідомлення відповідача-1 в розумінні п. 5.1 Догоовру про дострокове повернення кредитних коштів. Враховуючи вищевикладене, господарським судом Запорізької області встановлено, що строк повернення кредитних коштів у відповідача-1 станом на день звернення до суду з даним позовом не настав, оскільки позивач не виконав належним чином встановлені п. 5.1 Кредитного договору умови щодо дострокового повернення суми грошових коштів.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що зобов'язання відповідачів-2, 3 є похідними від зобов'язання відповідача-1 за Кредитним договором, а отже, позивач не набув правових підстав для стягнення заборгованості за Договорами поруки-1, 2.

Позивач - Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК», м.Київ не погодився із прийнятим рішенням та звернувся до Донецького апеляційного суду із апеляційною скаргою у якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 27.05.2015року стягнувши солідарно з відповідача 2. та відповідача 3. солідарно заборгованість на користь позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд не навів норми законодавства, якими він керувався ухвалюючи рішення відносно відповідача 2 та 3, не надав договорам поруки належної правової оцінки, наслідком чого стало звільнення солідарних боржників від відповідальності за грошовими зобов'язаннями відповідача 1. Перед позивачем.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що у відповідності до норм чинного законодавства, позивач не позбавлений права вимагати від кожного поручителя, які несуть солідарну відповідальність, окремо або разом виконання основного зобов'язання не чекаючи спочатку пред»явлення вимоги до відповідача 1., але суд першої інстанції, незважаючи на приписи ст.554 ЦК України, дійшов до помилкового висновку про відсутність у позивача правових підстав для стягнення заборгованості за договорами поруки 1,2, відмовивши у задовленні позову у повному обсязі, тим самим безпідставно звільнивши відповідача 2 та 3. Від відповідальності за укладеними договорами поруки 1,2.

Відповідач 1. у відзиві на апеляційну скаргу (вхід.№02-2377/15 від 15.09.2015року) просить рішення господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач у судовому засіданні підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі.

Розпорядженням Донецького апеляційного господарського суду від 15.10.2015року №04-08/795/15 у зв'язку із перебуванням у відпустці члена судової колегії - судді Мартюхіної Н.О., замінено відсутню суддю на суддю постійно діючої колегії №1 першої палати Склярук О.І.

Відповідачі не скористалися правом участі своїх представників в судовому засіданні апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 98 Господарського процесуального кодексу України про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Згідно зі ст.75, 99 ГПК України, скаргу розглянуто за наявними матеріалами, які є достатніми для розгляду апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.ст. 42, 43 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Між Публічним акціонерним товариством «БРОКБІЗНЕСБАНК» (далі - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Краматорський завод енергетичного машинобудування» (далі - Боржник) 11.02.2013р. укладено Кредитний договір № 01КЛ-13 (далі - Договір) з відповідними Додатковими угодами до нього №№ 1-19.

Відповідно до п. 1.1 Договору передбачено, що Банк в межах ліміту, на засадах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання надає Позичальнику Кредит, на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.3 Договору встановлено, що строк користування (термін повернення) кредиту до 10.02.2016р. включно.

За умовами п. 2.1 Кредитного договору, видача кредиту на цілі, визначені п. 1.5 Договору, здійснюється у безготівковій формі на підставі письмової заяви Позичальника.

11.02.2012р. між Публічним акціонерним товариством «БРОКБІЗНЕСБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Славута» (Поручитель-1) укладено Договір поруки № 01КЛ-13/1 (далі - Договір поруки № 1).

11.02.2012р. між Публічним акціонерним товариством «БРОКБІЗНЕСБАНК» Приватним підприємством «Торгово-виробнича компанія» (Поручитель-2) укладено Договір поруки № 01КЛ-13/2 (далі - Договір поруки № 2).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договорів поруки 1, 2 вбачається, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Поручитель поручається перед Кредитором за виконання боргових зобов'язань Боржника. Порукою за цим Договором забезпечуються вимоги Кредитора щодо сплати Боржником (в тому числі повного виконання) кожного із всіх його Боргових зобов'язань у розмірі, валюті, строки та порядку встановленому Кредитним договором.

Позивач посилається на те, що за період користування кредитною лінією, на підставі додаткових угод до Кредитного договору №№ 1-18 були здійснені транші з перерахуванням кредитних коштів Боржнику на загальну суму 24999999,84 грн.

За умовами п. 2.9 Кредитного договору Позичальник зобов'язаний сплатити Банку проценти за користування Кредитом, які розраховуються на основі процентної ставки, що вказана в п. 1.4 Кредитного договору. Проценти нараховуються у валюті Кредиту, вказаної в п. 1.2 Договору, на суму фактичного залишку заборгованості за Кредитом.

Пунктом 2.11 Кредитного договору передбачено, що проценти Позичальник сплачує щомісяця до 7 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повному обсязі.

Позивач вказує на те, що з липня 2013 р. у Боржника регулярно виникає прострочення оплати суми нарахованих відсотків, Боржник сплачує відсотки несвоєчасно та не в повному обсязі, а починаючи з 10.02.2014р. не здійснює оплату.

Відповідно до п.п. 3.1.3 Кредитного договору встановлено, що Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення заборгованості за цим Договором, у випадках, передбачених цим Договором.

Пунктом 5.1 Кредитного договору зазначено, що не зважаючи на інші положення цього Договору, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення кредиту та іншої заборгованості за цим Договором в разі, зокрема, прострочення сплати чергового платежу по Кредиту та/або процентам за користування кредитом.

Для реалізації цього права Банк надсилає письмове повідомлення Позичальнику з відповідною вимогою. Після спливу 30 календарних днів після направлення Позичальнику такої вимоги строк (термін) повернення кредиту вважається таким, що настав і Позичальник зобов'язується сплатити наявну заборгованість за кредитом в повному обсязі.

Позивач посилається на те, що в зв'язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Краматорський завод енергетичного машинобудування» зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та оплати процентів, Публічним акціонерним товариством «БРОКБІЗНЕСБАНК» на адресу Боржника було надіслано лист-претензію про усунення порушень та погашення заборгованості № 863/042днц від 04.04.14., яка була залишена Боржником без задоволення.

Також Банком на адресу Боржника було надіслано лист-вимогу № 1453/042днц від 26.05.14. про дострокове повернення кредиту, яка, як зазначає позивач, була отримана Боржником 17.06.14.

Таким чином, позивач вказує на те, що з моменту надсилання вимоги в розумінні умов п. 5.1 Договору пройшло більше ніж 30 днів, в зв'язку з чим строк повернення кредиту настав.

Пунктом 2.1.2 Договорів поруки 1, 2 встановлено, що Кредитор має право пред'явити вимогу до Поручителя про виконання Боргових зобов'язань в повному обсязі або в частині у випадку невиконання та/або неналежного виконання Боржником Боргових зобов'язань перед Кредитором.

Позивач вказує на те, що в зв'язку з невиконанням Боржником своїх зобов'язань щодо дострокового повернення грошових коштів, Банком було надіслано на адреси Поручителів листи-вимоги про погашення заборгованості Боржника, а саме: на адресу відповідача-2 був надісланий лист-вимога № 861/042днц від 04.04.2014р.. та № 10726/042 від 27.10.2014р., на адресу відповідача-3 лист-вимога № 862/042днц від 04.04.2014р. та № 10727/042 від 27.10.2014р., належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

У матеріалах справи відсутні відповіді Поручителів на вказані вище листи-вимоги.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою кредитний договір №01КЛ-13від 11.02.2013року з додатковими угодами, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт наявності заборгованості ТОВ «Краматорський завод енергетичного машинобудування» за кредитним договором від від 11.02.2013року, в сумі 24999999,84 грн. за кредитом, в сумі 5124369,84 грн. по процентах за користування кредитом підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем 1.

Відповідно до п.2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 5.1 Кредитного договору зазначено, що не зважаючи на інші положення цього Договору, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення кредиту та іншої заборгованості за цим Договором в разі, зокрема, прострочення сплати чергового платежу по Кредиту та/або процентам за користування кредитом.

Для реалізації цього права Банк надсилає письмове повідомлення Позичальнику із відповідною вимогою. Після спливу 30 календарних днів та за умовим, що порушення не усунуте, на 31 календарний день після направлення Позичальнику такої вимоги строк (термін) повернення кредиту вважається таким, що настав і позичальник зобов'язаний сплатити наявну заборгованість за кредитом в повному обсязі.

В матеріалах справи наявна копія листа-перензії (т.1,а.с.133-134) адресованої з боку Банку ТОВ «Краматорський завод енергетичного машинобудування» №863/042днц від 04.04.2014року з вимогою сплатити прострочену заборгованість за нарахованими процентами, комісією і штрафними санкціями та в подальшому не допускати порушень умов Кредитного договору. Разом з листом-претензією на адресу відповідача 1. Направлено розрахунок заборгованості.

Як доказ направлення претензії позивачем ндано опис вкладення до поштового відправлення та копію фіскального чеку. Опис вкладення містить найменування відповідача 1. Із зазначенням його адреси. Згідно поштового штемпелю датою відправлення значиться 14.04.2014року. (т.1, а.с.137)

26.05.2014року Банком (позивачем) складено вимогу №1453/042 днц про дострокове повернення кредиту у повному обсязі згідно умов Кредитного договору від 11.02.2013року, як додаток до вимоги на адресу відповідача 1. Направлено також розрахунок заборгованості (т.1, а.с.140). Як доказ направлення вимоги позивачем надано опис вкладення до поштового відправлення із зазначенням найменування відповідача 1. та його адреси. Згідно фіскального чеку № 9289 від 04.06.14. зазначений адресат: СКМЗ, що за висновками суду першої інстанції не є Боржником за Кредитним договором та відповідачем-1 у даній справі; в рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення вказано, що отримувачем поштового відправлення є: Сергієнко. Судом першої інстанції не прийнято як доказ направлення вищезазначеної вимоги зазначене поштове повідомлення та фіскальний чек. Однак у поштовому повідомленні (т.1,а.с.142) вірно зазначена адреса відповідача 1 - вул..Орджонікідзе, 10 «В», м.Краматорськ, Донецька область, 84313.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду не погоджується із висновком суду першої інстанції, що строк повернення кредитних коштів у відповідача-1 станом на день звернення до суду з даним позовом не настав, за тих підстав, що матеріалами справи підтверджується направлення листа-перензії (т.1,а.с.133-134) адресованої ТОВ «Краматорський завод енергетичного машинобудування» №863/042днц від 04.04.2014року з вимогою сплатити прострочену заборгованість, відтак позивач отримав право вимоги на дострокове погашення заборгованості.

Відповідно до п.5.2 Кредитного договору, якщо Позичальник не здійснив повернення заборгованості відповідно до вимог п.5.1 цього договору, Банк має право вжити заходів по стягненню наявної заборгованості за цим договором.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується факт наявності заборгованості за кредитом в сумі 24999999,84грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами включно, в розмірі 5124369,84грн., розрахунок відсотків є вірним, відтак висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині є помилковим та рішення господарського суду Запорізької області від 27.05.2015року підлягає скасуванню цій частині , а позовні вимоги задоволенню.

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

За змістом статей 553-554 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п.1.1 Договорів поруки в порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель поручається перед Кредитором за виконання боргових зобов»язань боржника.

Порукою за уим договором забезпечуються вимоги Кредитора щодо сплати Боржником (в тому чилі повного виконання) кожного і всіх його боргових зобов'язань у розмірі, валюті, строки та порядку встановленому Кредитним Договором.

Пунктом 2.1.2 Договорів поруки 1, 2 встановлено, що Кредитор має право пред'явити вимогу до Поручителя про виконання Боргових зобов'язань в повному обсязі або в частині у випадку невиконання та/або неналежного виконання Боржником Боргових зобов'язань перед Кредитором.

За умовами п.3.1. Договорів поруки, сторони домовились, що у разі настання будь-якого або всіх наступних випадків (п.п. 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3, 3.1.4, 3.1.5) буде вважатись порушенням умов цього Договору і в цьому випадку Поручитель зобов'язаний за вимогою Кредитора здійснити дострокове виконання боргових зобов'язань за Кредитним Договором та зобов'язань за цим договором.

Відповідно до п.5.1 Договорів Поруки, Договір набирає чинності з дати його укладення Сторонами та діє до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором та цим Договором або до моменту припинення поруки з інших підстав, визначених законодавством України.

Пленумом Вищого господарського суду України в п.4.1.7. Постанови № 1 від 24.11.2014р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» зазначено, що пред»явленням вимоги до поручителя є як направлення, так і вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору).

Позивачем надано до матеріалів справи лист-вимогу №861/042днц від 04.04.2014року, адресовану ТОВ «Торговий Дім Славута», разом із зазначеною вимогою на адресу відповідача 2. направлено розрахунок суми заборгованості, доказом направлення зазначених документів є опис вкладення у якому міститься найменування відповідача 2 та його адреса та фіскальний чек. (т.1, а.с.147). Крім того 27.10.2014року Банком складено та направлено Відповідачу 2. Вимогу №10726/042, як доказ направлення позивачем надано опис вкладення, та поштове повідомлення (т.1,а.с.150-151), яке повернуте у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

На адресу відповідача 3. - ПП «Торгово-виробнича компанія» Банком направлено лист-претензію від 04.04.2014р. №862/042днц (т.1,а.с.152-153) разом із розрахунком заборгованості, як доказ направлення зазначених документів позивачем надано опис вкладення та фіскальний чек (в копіях) (т.1,а.с.156). Крім того 27.10.2014року Банком складено та направлено Відповідачу 3. Вимогу №10727/042, як доказ направлення позивачем надано опис вкладення, та поштове повідомлення (т.1,а.с.150-151).

Таким чином Банком доведений факт направлення усім поручителям вимог щодо проведення розрахунків за кредитом , а відтак доведено, що для відповідачів 2,3 настав строк виконання спрямованих до цих відповідачів вимог Банку, щодо виконання цими відповідачами забезпечених порукою зобов'язань за договором кредиту, внаслідок чого вищевказане є підставою для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 24999999,84грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами включно, в розмірі 5124369,84грн. та скасування рішення господарського суду Запорізької області у цій частині.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вказано у п.п.3.1.,3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого господарського суду України від 10 липня 2014 року № 6, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14).

Відповідно до п.6.3 Договору Кредиту Банк має право нарахувати Позичальнику штраф, а позичальник, у разі нарахування Банком, зобов»язаний сплатити штраф за порушення вимог цього договору.

Відповідно до п.9.1 Іпотечного договору укладеного між позивачем (іпотеко держатель) та відповідачем 1. (іпотекодаівець) (т.1,а.с.78-89) за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань , передбачених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати від іпотекодавця усунення таких порушень та/або сплати штрафу у відповідності до умов цього договору, за кожен факт такого невиконання або неналежне виконання зобов»язань.

За умовами п.3.1.4 Договору застави №2 від 11.02.2013року укладеного між позивачем (заставодержатель) та відповідачем 1. (заставодавець) (т.1,а.с.90-98) за невиконання або неналежне виконання даного пункту договору Заставодержатель має право вимагати від заставодавця сплати штрафу у розмірі 0,5% від суми одержаного кредиту, але не менше 500грн.

Позивач просить стягнути 418000,00грн. штрафу, за порушення вимог Кредитного договору, 125000,00грн. - штрафу за порушення вимог Договору застави, 125000,00грн. - штрафу за порушення іпотечного договору.

Відповідно до п.6.3.(а) Кредитного договору №01КЛ-13 від 11.02.2013року банк має право нарахувати позичальнику, а позичальник, у разі нарахування банком, зобов'язаний сплатити штраф за порушення вимог цього договору, а саме за порушення п.4.2.3. штраф у розмірі 0,2 відсотка від суми ліміту за кожний календарний місяць, у яких відбувалися порушення.

Згідно до п.3.1.4 договору застави №2 від 11.02.2013року за невиконання або неналежне виконання даного пункту Договору заставодержатель має право вимагати від заставодавця сплати штрафу у розмірі 0,5% від суми одержаного кредиту, але не менше 500грн.

Відповідно до п.5.1 Іпотечного договору №3 від 11.02.2013року за невиконання чи неналежне виконання якої-небудь з умов даного пункту Договору Іпотекодержатель має право вимагати від іпотекодавця сплати штрафу у розмірі 0,5% від суми одержаного кредиту, але не менше 500грн.

Суд апеляційної інстанції дійшов до висновку щодо правомірності нарахування та обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 58606,77грн., суми індексації простроченої заборгованості у розмірі 400032,68грн., штрафу за порушення вимог Кредитного договору у розмірі 418000,00грн., штрафу за порушення вимог договору застави у розмірі 125000,00грн., штрафу за порушення вимог іпотечного договору у розмірі 125000,00грн., заборгованості по комісії у розмірі 150000,00грн.

Згідно зі ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

На підставі п.6.1 договору Кредиту, позивачем нарахована та вимагається до стягнення пеня за прострочення сплати процентів у розмірі 462999,50грн. за період з 08.05.2013року по 27.01.2015року.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За приписами ст. 345 Господарського кодексу України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачається мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Положеннями п.6.1 договору Кредиту сторони домовилися, що за порушення строків погашення заборгованості за Кредитом та/або строків сплати процентів за користування Кредитом та/або комісій, інших грошових зобов'язань позичальника, Банк має право нарахувати Позичальнику пеню, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який здійснюється нарахування пені, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду не погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати процентів у розмірі 462999,50грн. колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла до висновку про їх часткове задоволення, у розмірі 14305,52грн. за період з 08.05.2013р. по 16.10.2013р. та 18776,44грн. пені на комісію та відмови у задоволенні позовних вимог на суму 448693,98грн. з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014р. № 1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Зазначеним законом, що є спеціальним, дія якого поширюється лише на певне коло суб'єктів, визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють або здійснювали господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

На виконання ст. 6 Закону Національний банк України направив всім банкам лист від 27.10.2014р. № 18-112/64138 про необхідність суворого і безумовного дотримання вимог ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та повідомив, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення (далі - Перелік).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014р. був затверджений перелік населених пунктів, до якого включено с.Райфайлівка Антрацитівського району Луганської області, де проводив свою господарську діяльність відповідач.

05.11.2014р. Кабінетом Міністрів України прийнято нове розпорядження № 1079-р, яким зупинено дію розпорядження КМУ від 30.10.2014р. № 1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. у справі №826/18327/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тар Альянс" до Кабінету Міністрів України визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014р. "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України" від 30.10.2014р. № 1053-р".

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015р. постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. у зазначеній адміністративній справі залишена без змін і набрала законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України К/800/19383/15 від 28.07.2015р. постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Законодавець надав зворотню силу Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" з моменту прийняття Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, ці заходи повинні діяти до їх скасування Президентом (ст.1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції"). Перелік, де проводиться антитерористична операція який був затверджений Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014р. (з урахуванням судових рішень) діяв до 28.07.2015р. до моменту прийняття Вищим адміністративним судом України ухвали від 28.07.2015року по справі №К/800/19383/15 про скасування постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015р.

Тобто у будь-якому випадку позивач неправомірно нарахував пеню за період з 01.05.2014р. по 27.01.2015р.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України. Закріплене в ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" право суб'єкта господарювання, який проводив та/або проводить свою господарську діяльність на території, де проводилась або проводиться антитерористична операція, бути звільненим від відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту на період проведення антитерористичної операції не може бути ілюзорним, носити декларативний характер. Зазначене право повинно бути гарантованим, незалежно від того, що державним органом повною мірою не забезпечено передумови виконання зазначеного Закону і з цієї причини не може бути відмовлено судом в захисті законного права відповідача.

Крім того, статтею 1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" встановлено, що районом проведення антитерористичної операції є визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Відповідно до рішення РНБО України від 13.04.2014р., введеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014р. № 405/2014, Антитерористичним центром при Службі безпеки України, видано наказ від 07.10.2014р. № 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", згідно з яким визначено районом проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07.04.2014р.

Отже, проведення з 07.04.2014р. антитерористичної операції на території Донецької області, до складу якої відноситься м.Слов'янськ та м.Краматорськ, визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідачі, ТОВ «Краматорський завод енергетичного машинобудування» зареєстровано за адресою: 84313, Донецька обл., місто Краматорськ, вул..Орджонікідзе, будинок 10В; ТОВ «Торговий дім Славута» зареєстровано за адресою: 84112, Донецька обл., місто Слов'янськ, вул.Чубаря, будинок 6; ПП «Торгово-виробнича компанія» зареєстровано за адресою: 84122, Донецька обл., місто Слов'янськ, вул. Паризької комуни, будинок 23.

Отже, з урахуванням вищевикладеного та визначеної компетентним органом території проведення антитерористичної операції та терміну її проведення, норми ст.2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо введення мораторію на нарахування пені підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду від 27.05.2015року в частині відмови у стягненні пені за прострочення сплати процентів за період з 01.05.2014р. по 27.01.2015р. у розмірі 448693,98грн. підлягає залишенню без змін за мотивами викладеними у постанові апеляційного господарського суду.

В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 27.05.2015року по справі №908/1612/15-г, а саме в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення пені за прострочення сплати процентів за період з 08.05.2013року по 16.10.2013року у розмірі 14305,52грн. та пені за прострочення сплати комісії за період з 10.09.2013р. по 27.01.2015р. у розмірі 18776,44грн. підлягає скасуванню, оскільки зазначені вимоги обґрунтовані, розрахунок позивача є вірним та відповідає вимогам договорів, відтак вимоги позивача у цій частині слід задовольнити.

На підставі вищевикладеного рішення господарського суду Запорізької області по справі №908/1612/15-г від 27.05.2015року підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Судові витрати покласти на сторони пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Результати апеляційного провадження у справі №908/1612/15-г оголошені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», м.Київ, задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області по справі №908/1612/15-г від 27.05.2015року скасувати частково, в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 24999999,84грн., заборгованості за відсотками у розмірі 5124369,84грн., заборгованості по комісії у розмірі 150000,00грн., пені за прострочення сплати процентів за період з 08.05.2013р. по 16.10.2013р. у розмірі 14305,52грн., пені за прострочення сплати комісії у розмірі 18776,44грн., суми індексації простроченої заборгованості в сумі 400032,68грн., 3% річних у розмірі 58606,77грн., штрафу за порушення вимог Кредитного договору у розмірі 418000,00грн., штрафу за порушення вимог Договору застави у розмірі 125000,00грн., штрафу за порушення вимог Іпотечного договору у розмірі 125000,00грн. Задовольнити позовні вимоги в цій частині.

Викласти резолютивну частину рішення господарського суду Запорізької області по справі №908/1612/15-г від 27.05.2015року наступним чином .

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський завод енергетичного машинобудування (, 84313, Донецька область, м.Краматорськ, вул..Орджонікідзе, буд.10В, Товариства з обмеженою відповідальнітю «Торговий дім Славута» (, 84112, Донецька обл., місто Слов'янськ, вул.Чубаря, будинок 6) Приватного підприємства «Торгово-виробнича компанія» (, 84122, Донецька обл., місто Слов'янськ, вул. Паризької комуни, будинок 23) на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (, 03057, м.Київ, пр.Перемоги,б.41) заборгованість за кредитом у розмірі 24999999,84грн., заборгованість за відсотками у розмірі 5124369,84грн., заборгованість по комісії у розмірі 150000,00грн., пені за прострочення сплати процентів за період з 08.05.2013р. по 16.10.2013р. у розмірі 14305,52грн., пені за прострочення сплати комісії у розмірі 18776,44грн., суми індексації простроченої заборгованості в сумі 400032,68грн., 3% річних у розмірі 58606,77грн., штрафу за порушення вимог Кредитного договору у розмірі 418000,00грн., штрафу за порушення вимог Договору застави у розмірі 125000,00грн., штрафу за порушення вимог Іпотечного договору у розмірі 125000,00грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський завод енергетичного машинобудування (, 84313, Донецька область, м.Краматорськ, вул..Орджонікідзе, буд.10В, Товариства з обмеженою відповідальнітю «Торговий дім Славута» (, 84112, Донецька обл., місто Слов'янськ, вул.Чубаря, будинок 6) Приватного підприємства «Торгово-виробнича компанія» (, 84122, Донецька обл., місто Слов'янськ, вул. Паризької комуни, будинок 23) на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (, 03057, м.Київ, пр.Перемоги,б.41) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 72051,53грн.

В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області по справі №908/1612/15-г від 27.05.2015року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський завод енергетичного машинобудування (, 84313, Донецька область, м.Краматорськ, вул..Орджонікідзе, буд.10В, Товариства з обмеженою відповідальнітю «Торговий дім Славута» (, 84112, Донецька обл., місто Слов'янськ, вул.Чубаря, будинок 6) Приватного підприємства «Торгово-виробнича компанія» (, 84122, Донецька обл., місто Слов'янськ, вул. Паризької комуни, будинок 23) на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (, 03057, м.Київ, пр.Перемоги,б.41) на користь Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 36025,76грн.

Доручити господарському суду Запорізької області видати накази у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий О.В.Кододова

Судді: С.А.Малашкевич

О.І.Склярук

Надруковано: 7 прим.

1.позивачу;

3. відповідачам;

1. у справу;

1. апеляційному суду.

1. ГСЗО.