КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2015 р. Справа№ 910/28745/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 05.10.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Київської міської ради, комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» та товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-Плюс» на рішення господарського суду міста Києва від 28.05.2015 (повний текст рішення підписано 11.06.2015)

у справі №910/28745/14 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом заступника прокурора Оболонського району міста Києва

до 1. Київської міської ради

2. Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - товариство з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-Плюс»

про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради та визнання недійсним державного акту,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.05.2015 у справі №910/28745/14 позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Київської міської ради №127/6343 від 22.09.2011 «Про надання комунальному підприємству з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» земельної ділянки, площею 0,3647 га для будівництва, експлуатації та обслуговування доступного житла по вул. Попова, 3/5 в Оболонському районі м. Києва, оціночною вартістю 3 123 311,86 грн. Визнано недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,3647 га, розташованою по вул. Попова, 3/5 в Оболонському районі м. Києва серії ЯЯ№389709 від 16.01.2012, який виданий КП з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд». Стягнуто з КП з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» в доход Державного бюджету України 2 436,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Київська міська рада та КП з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» звернулись до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просять скасувати рішення господарського суду міста Києва від 28.05.2015 у справі №910/28475/14 та прийняти нове рішення суду, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 30.06.2015 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Тищенко А.І., судді Отрюх Б.В., Михальська Ю.Б. прийнято до провадження вказані апеляційні скарги та призначено справу №910/28475/14 до розгляду за участю уповноважених представників сторін.

Крім того, також не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ТОВ «Спецбуд-Плюс» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить залучити його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, скасувати рішення господарського суду міста Києва від 28.05.2015 у справі №910/28475/14 та прийняти нове рішення суду, яким у позові відмовити.

Ухвалою від 10.07.2015 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Тищенко А.І., судді Отрюх Б.В., Михальська Ю.Б. прийнято до провадження вказану апеляційну скаргу ТОВ «Спецбуд-Плюс» та призначено справу №910/28475/14 до розгляду за участю уповноважених представників сторін.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2015 №09-52/987/15 у зв'язку з перебуванням головуючого судді Тищенко А.І. на лікарняному та подальшим виходом у відпустку, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/28745/14.

Згідно з протоколом про повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями справу №910/28745/14 за апеляційними скаргами Київської міської ради, комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» та товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-Плюс» на рішення господарського суду міста Києва від 28.05.2015 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Федорчук Р.В.

Ухвалою від 21.07.2015 Київським апеляційним господарським судом прийнято до провадження вказану вище апеляційну скаргу та призначено розгляд справи №910/28745/14 у судовому засіданні за участю повноважних представників сторін.

Ухвалою від 09.09.2015 Київським апеляційним господарським судом залучено ТОВ «Спецбуд-Плюс» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.

Прокурором на підставі ст. 96 Господарського процесуального кодексу України надано суду відзив на апеляційні скарги, в якому просить апеляційні скарги Київської міської ради, КП «Спецжитлофонд» та ТОВ «Спецбуд-Плюс» залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 28.05.2015 у справі №910/28745/14- без змін.

22.09.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від ТОВ «Спецбуд-Плюс» надійшла заява про застосування строків позовної давності, яка містить клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи, зокрема, витягу зі стенограми пленарного засідання Київської міської ради від 22.09.2011.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу та враховуючи те, що ТОВ «Спецбуд-Плюс» не було учасником судового процесу під час розгляду справи в суді першої інстанції, суд ухвалив долучити подані документи до матеріалів справи для повного та всебічного розгляду справи.

Представники відповідачів та третьої особи брали участь в судових засіданнях, підтримували доводи апеляційних скарг, надавали пояснення, та просили апеляційні скарги Київської міської ради, КП «Спецжитлофонд» та ТОВ «Спецбуд-Плюс» задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 28.05.2015 у справі №910/28745/14 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким у позові відмовити.

Прокурор брав участь в судових засіданнях, надавав пояснення, заперечував щодо доводів апеляційних скарг та просив рішення господарського суду міста Києва від 28.05.2015 у справі №910/28745/14 залишити без змін, а апеляційні скарги Київської міської ради, КП «Спецжитлофонд» та ТОВ «Спецбуд-Плюс» - без задоволення.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Прокуратурою Оболонського району міста Києва проведено перевірку Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, КП з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» та ТОВ «Спецбуд-Плюс» дотримання вимог чинного земельного та містобудівного законодавства України.

Під час перевірки встановлено, що на земельній ділянці по вул. Попова, 3/5 у Оболонському районі міста Києва ТОВ «Спецбуд-Плюс» на замовлення КП «Спецжитлофонд» здійснюються будівельні роботи з будівництва житлового багатоповерхового будинку.

Будівельні роботи з будівництва житлового будинку на вказаній земельній ділянці проводяться ТОВ «Спецбуд-Плюс» відповідно до договору підряду на будівництво №71 від 15.08.2013 на підставі Декларації на початок виконання будівельних робіт 3 категорії складності, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 26.04.2013 за №КВ 96.

Право КП «Спецжитлофонд» користування земельною ділянкою посвідчено державним актом на право постійного користування серія ЯЯ №389709.

Рішенням Київської міської ради №115/3579 від 06.10.2005 затверджено проект відведення земельної ділянки КП «Спецжитлофонд» для будівництва житлового будинку з підземним паркінгом та влаштування дитячого майданчика відпочинку громадян за вказаною адресою. Також зазначеним рішенням КП «Спецжитлофонд» вказану земельну ділянку площею 0,3647 га передано в короткострокову оренду на 3 роки.

На підставі рішення №115/3579 від 06.10.2005 між Київською міською радою та КП «Спецжитлофонд» укладено договір оренди земельної ділянки.

Однак, ініціативна група мешканців навколишніх житлових будинків, вважаючи таке рішення Київської міської ради незаконним та таким, що порушує їх права, звернулася до Оболонського районного суду міста Києва з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради №115/3579 від 06.10.2005.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 11.07.2008 у справі №2-а-84108, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2008 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.12.2010, позов мешканців задоволено, рішення Київської міської ради №115/3579 від 06.10.2005 визнано незаконним та скасовано.

22.09.2011 Київською міською радою прийнято рішення №127/6343, відповідно до якого КП «Спецжитлофонд» надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,3647 га для будівництва, експлуатації та обслуговування доступного житла на вул. Попова, 3/5 в Оболонському районі міста Києва за рахунок земель відведених відповідно до рішення Київської міської ради №115/3579 від 06.10.2005.

У грудні 2014 року заступник прокурора Оболонського району міста Києва звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради та КП з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжилофонд» про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради №127/6343 від 22.09.2011 «Про надання комунальному підприємству з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжилофонд» земельної ділянки, площею 0,3647 га для будівництва, експлуатації та обслуговування доступного житла по вул. Попова, 3/5 у Оболонському районі міста Києва» та визнання недійсним державного акту серії ЯЯ №389709 від 16.01.2012 на право постійного користування вказаною земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що рішення Київської міської ради №115/3579 від 06.10.2005 визнано незаконним та скасовано, тому всі подальші юридично-правові дії прийняті на його основі є незаконними. Рішення Київської міської ради №127/6343 від 22.09.2011 також є незаконним, прийнято з порушенням ст. 123 Земельного кодексу України (чинній на момент прийняття).

При прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню.

Не погоджують з даним рішенням суду першої інстанції, відповідач-1 в апеляційній скарзі зазначає, що судом скасовано рішення Київської міської ради №115/3579 від 06.10.2005, проте договір оренди земельної ділянки від 03.02.2006 №78-6-00337 був чинним та не скасовувався. Київською міською радою прийнято рішення №127/6343 від 22.09.2011 «Про надання комунальному підприємству з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжтлофонд» земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування доступного житла на вул. Попова, 3/5 в Оболонському районі міста Києва» на підставі поданого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, в межах своїх повноважень та відповідно до чинного законодавства.

Комунальне підприємство «Спецжитлофонд» та ТОВ «Спецбуд-Плюс» в апеляційних скаргах зазначають, що відповідачами не порушено норми чинного законодавства. Крім того, відповідачем-2 та третьою особою заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги Київської міської ради, КП «Спецжитлофонд» та ТОВ «Спецбуд-Плюс» підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Так, судом встановлено, що постановою Оболонського районного суду міста Києва, яка залишена без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду та ухвалою Вищого адміністративного суду України, визнано незаконним та скасовано рішення Київської міської ради від 06.10.2005 №115/3579, відповідно до якого затверджено проект відведення земельної ділянки УП «Спецжитлофонд» для будівництва житлового будинку з підземним паркінгом та влаштуванням дитячого майданчика і майданчика відпочинку громадян на вул. Попова, 3/5 у Оболонському районі міста Києва та передано відповідачу-2 зазначену земельну ділянку площею 0,36 га в оренду на 3 роки.

Також судом встановлено, що проект відведення спірної земельної ділянки не відповідає вимогам чинного законодавства.

Після визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради від 06.10.2005 №115/3579 в судовому порядку, проект відведення спірної земельної ділянки КП «Спецжитлофонд» не розроблявся та Київською міською радою не погоджувався.

Не зважаючи на дані обставини, 22.09.2011 Київською міською радою прийнято рішення про передачу спірної земельної ділянки КП «Спецжитлофонд» на підставі технічної документації із землеустрою. Однак, Київською міською радою не враховано, що проект землеустрою розроблявся щодо передачі спірної земельної ділянки в короткострокову оренду, тоді як спірним рішенням надано земельну ділянку в постійне користування.

Крім того, на момент прийняття рішення Київської міської ради від 22.09.2011 №127/6343 строк дії договору оренди земельної ділянки від 03.02.2006 закінчився 03.02.2009 та Київською міською радою не поновлювався.

Оскільки рішення Київської міської ради про поновлення договору оренди спірної земельної ділянки не приймалося, станом на 22.09.2011 орендні відносини між сторонами припинилися.

Проект землеустрою щодо передачі спірної земельної ділянки КП «Спецжитлофонд» в постійне користування для будівництва, експлуатації та обслуговування доступного житла на вул. Попова, 3/5 в Оболонському районі міста Києва не розроблявся та контролюючими органами не погоджувався.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Київської міської ради №127/6343 від 22.09.2011 є незаконним, оскільки прийнято з порушеннями норм чинного законодавства.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду даної справи в суді першої інстанції відповідачем-2 було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Проте, суд першої інстанції ніяким чином не зазначив, що вирішено за результатом розгляду поданого клопотання.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач-2 повторно звернувся до суду з клопотання про застосування строків позовної давності. Окрім того, третя особа також звернулась із заявою про застосування строків позовної давності.

В обґрунтування поданих клопотань заявники зазначають, що оскаржуване рішення Київської міської ради було прийнято 22.09.2011, а тому строк в межах якого позивач міг звернутися до суду сплив 22.09.2014. Окрім того, під час звернення прокурора до суду з позовом клопотання про поновлення строків позовної давності подано не було.

Заперечуючи щодо клопотань про застосування строків позовної давності прокурор зазначає, що п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» (який набрав чинності 15.01.2012) визначено, що протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом, зокрема, про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи.

Однак, колегія суддів не погоджується з даним твердженням прокурора та зазначає наступне.

Згідно з п. 4 рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 19, ст. 144 Конституції України, ст. 25, ч. 14, ч. 46, ч. 1, ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Відповідно до п. 1.2.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних правовідносин», за змістом статей 13,14 Конституції України, ст. 11 ЦК України, ст. ст. 123, 124, 127, 128 ЗК України рішенням органу місцевого самоврядування або державної адміністрації про надання земельної ділянки господарюючому суб'єкту у власність або в користування здійснюється волевиявлення власника землі і реалізуються відповідні права у цивільних правовідносинах з урахуванням вимог Земельного кодексу України, спрямованих на раціональне використання землі як об'єкта нерухомості (власності).

Індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізовуються волевиявлення держави або територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обов'язки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер.

З огляду на вищенаведене, рішення Київської міської ради №127/6343 від 22.09.2011 «Про надання комунальному підприємству з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжилофонд» земельної ділянки, площею 0,3647 га для будівництва, експлуатації та обслуговування доступного житла по вул. Попова, 3/5 у Оболонському районі міста Києва» та державний акт серії ЯЯ №389709 від 16.01.2012 на право постійного користування зазначеною земельною ділянкою не є правовими актами органу місцевого самоврядування у розумінні п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства», а є виключно індивідуальними актами, якими реалізоване волевиявлення територіальної громади міста Києва як учасника цивільно-правових відносин.

Незважаючи на характер правопорушення, у п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону йдеться про порушення права у сфері публічно-правових відносин.

Вказана правова позиція викладена у постанові судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 15.10.2013.

Статтею 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. ч. 1,2,4 ст. 29 ГПК України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що норми закону встановлені ч. 1 ст. 261 ЦК України про початок перебігу позовної давності, встановлені для особи, права або інтереси якої порушено, поширюються і на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 27.05.2014 у справі №3-23гс14, від 02.09.2014 у справі №3-82гс14, від 23.12.2014 у справі №3-194гс14.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення Київської міської ради прийнято 22.09.2011, тобто прокурор звернувся до суду з пропуском передбаченого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності.

Крім того, з витягу протоколу та стенограми пленарного засідання Київської міської ради від 22.09.2011 вбачається, що заступник прокурора був присутній на засіданні Київської міської ради, на якій прийнято спірне рішення №127/6343 «Про надання комунальному підприємству з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжилофонд» земельної ділянки, площею 0,3647 га для будівництва, експлуатації та обслуговування доступного житла по вул. Попова, 3/5 у Оболонському районі міста Києва».

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства», на які посилається прокурор зазначаючи, що строк позовної давності не пропущено, не підлягають застосуванню до відносин сторін у даній справі, а підлягає застосуванню ст. 257 ЦК України.

Таким чином, позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради від 22.09.2011 №127/6343 «Про надання комунальному підприємству з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжилофонд» земельної ділянки, площею 0,3647 га для будівництва, експлуатації та обслуговування доступного житла по вул. Попова, 3/5 у Оболонському районі міста Києва» задоволенню не підлягають у зв'язку зі пропуском строку позовної давності.

Державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. Право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування.

Враховуючи те, що позовна вимоги про визнання недійсним державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,3647 га, яка розташована по вул. Попова, 3/5 у Оболонському районі міста Києва є похідною від первинної вимоги про визнання недійсним рішень Київської міської ради, а також враховуючи позивачем пропуск строку позовної даності позовні вимоги про визнання недійсним державного акту про право постійного користування земельною ділянкою задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами статті 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Київською міською радою, КП «Спецжитлофонд» та ТОВ «Спецбуд-Плюс» належним чином доведено правомірність вимог апеляційної скарги про скасування рішення господарського суду міста Києва від 28.05.2015 у справі №910/28745/14.

Статтею 103 ГПК України визначені повноваження суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, відповідно до якої суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та процесуального права, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

З огляду на вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що зазначеним вище обставинам місцевий господарський суд не надав належної оцінки, що призвело до прийняття невірного рішення. Зокрема, рішення господарського суду міста Києва від 28.05.2015 у справі №910/28745/14 прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, апеляційні скарги Київської міської ради, КП «Спецжитлофонд» та ТОВ «Спецбуд-Плюс» на рішення господарського суду міста Києва від 28.05.2015 у справі №910/28745/14 підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення суду слід скасувати та прийняти нове рішення суду, яким у позові відмовити.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Київської міської ради, комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» та товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-Плюс» на рішення господарського суду міста Києва від 28.05.2015 у справі №910/28745/14 задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 28.05.2015 у справі №910/28745/14 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким у позові відмовити.

3. Матеріали справи №910/28745/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.І. Лобань

Р.В. Федорчук