РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2015Справа №910/22166/15
За позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен"

до Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1

про виселення з нерухомого майна

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

Від позивача: Гайдай Т.В. (довіреність № 155-н від 31.10.2014)

Від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 31.08.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в якому просить суд:

- виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (04114, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) з нерухомого майна (частини вестибюлю (переходу), визначену тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ, за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 15,6 кв. м.

- демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 15,6 кв. м.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок порушення відповідачем умов договору щодо сплати оренди, позивач, у порядку визначеному ст. 782 ЦК України, відмовився від договору №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008, проте, відповідачем, після припинення дії договору №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008 всупереч положенням договору та приписам чинного законодавства об'єкт оренди у первісний стан не приведено, не звільнено та не повернуто об'єкт оренди позивачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2015 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі 910/22166/15, розгляд справи призначено на 17.09.2015.

10.09.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі, що оформлені супровідним листом № 12/04-774 від 09.09.2015.

14.09.2015 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2015, на підставі ст. 77 ГПК України, відкладено розгляд справи № 910/22166/15 на 06.10.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2015, на підставі ст. 77 ГПК України, відкладено розгляд справи № 910/22166/15 на 22.10.2015.

19.10.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якій позивач уточнив та виклав п. 3 прохальної частини позовної заяви у наступній редакції: "зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (04114, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції (кіоски), що належать Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 15,6 кв. м.". Також, позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач зазначив про уточнення площі тимчасової огороджуючої конструкції розмір якої складає 12,4 кв.м.

22.10.2015 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли клопотання про залучення третіх осіб та про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Також, відповідачем подано відзив на позов, в якому відповідач позовні вимоги заперечив, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Відповідач, в обґрунтування своїх заперечень посилається на наступні обставини:

- відповідач не отримував повідомлення позивача про відмову від договору оренди №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008;

- положеннями законодавства та умовами договору оренди не передбачено можливості односторонньої відмови орендодавця від договору оренди;

- вимоги позивача про демонтаж тимчасових огороджуючи конструкцій не кореспондуються з приписами ст.ст. 83, 84 ГПК України, порушують правила пожежної безпеки та правила благоустрою міста Києва.

В судове засідання 22.10.2015 з'явились представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні суд, розглянувши заяву позивача про зміну предмету та заяву про уточнення позовних вимог, встановив наступне.

Частиною 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Судом встановлено, що заява про зміну предмету позову подана позивачем до початку розгляду господарським судом справи по суті та відповідає приписам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, а відтак, вказана заява про зміну предмету позову прийнята судом до розгляду.

Також, розглянувши заяву позивача про уточнення позовних вимог, суд встановив, що обраний спосіб захисту та матеріально-правові вимоги позивача не змінились, а позивачем уточнено загальну площу об'єкту оренди. Судом прийнято до розгляду вказану заяву.

Таким чином, розгляд справи здійснюється за вимогами заявленими позивачем в редакції вищевказаних заяв позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.10.2015 надав суду пояснення щодо клопотань про залучення третіх осіб та призначення судової будівельно-технічної експертизи, просив їх задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні 22.10.2015 проти заявлених відповідачем клопотань про залучення третіх осіб та призначення судової будівельно-технічної експертизи заперечив.

Представник позивача надав суду пояснення по суті позовних вимог, підтримав вимоги з підстав викладених в позові, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав суду пояснення по суті заперечень на позов, проти позовних вимог заперечив.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, вирішив відмовити в задоволенні клопотань відповідача про залучення третіх осіб та про призначення судової будівельно-технічної експертизи, з огляду на наступне.

В своїх клопотаннях про залучення третіх осіб, відповідач просить суд залучити до участі у справі як третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Згідно із ч. 2 ст. 27 ГПК України, у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

У пункті 1.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 господарським судам України роз'яснено, що питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі. Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, з огляду на обставини справи та характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що прийняття рішення в даній справі не впливає на права та обов'язки Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а тому, суд відмовляє у задоволенні клопотань відповідача про залучення вказаних осіб до участі у даній справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

У своєму клопотанні про призначення судової будівельно-технічної експертизи, відповідач, посилаючись на необхідність дотримання вимог законодавства у сфері будівельних норм та встановлення можливості безпечного демонтажу тимчасових споруд на станції метро "Мінська", просить суд призначити судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України та на дослідження експерта поставити наступні питання:

чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва демонтувати тимчасову споруду (малої архітектурної форми) розміром 15,6 кв.м., розташовану у вестибюлі (переході) станції метро "Мінська" міста Києва?

У разі наявної можливості проведення демонтажу тимчасової споруди (малої архітектурної форми) розміром 15,6 кв.м., розташованої у вестибюлі (переході) станції метро "Мінська" визначити порядок її проведення.

Яка особа уповноважена відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва демонтувати зазначену тимчасову споруду?

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно із п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Суд, розглянувши клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, вважає, що призначення експертизи у даній справі не вплине на вирішення спору, який виник між сторонами, а вирішення питань запропонованих позивачем на дослідження експерта не встановлюватимуть фактичних даних, що входять до предмета доказування у даній справі, у зв'язку з чим, клопотання відповідача про признання експертизи задоволенню не підлягає.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з огляду на визначені ст. 69 ГПК України строки вирішення спору, в судовому засіданні 22.10.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14.08.2008 між Комунальним підприємством "Київський метрополітен" (орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар, відповідач) укладений договір оренди №272-Упр(ДВ)-08 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю (переходу), визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіоском) орендаря), далі - об'єкт оренди, за адресою: АДРЕСА_2, для торгівлі товарами народного споживання.

Згідно із п. 2.1. договору, об'єктом оренди є частина вестибюлю (переходу), визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіоском) орендаря, загальною площею 15,6 кв.м., згідно з викопіюванням з Схеми тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього договору.

Відповідно до п. 2.4 договору, об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства "Київський метрополітен".

За умовами п. 4.1 договору, орендодавець зобов'язаний протягом тридцяти календарних днів з моменту підписання договору з додатками передати, а орендар по акту приймання-передачі прийняти об'єкт оренди.

14.08.2008 Комунальним підприємством "Київський метрополітен" було передано, а Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 прийнято в орендне користування частину переходу загальною площею 15,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2, визначену огороджувальними конструкціями (кіосками), про що сторонами складено, підписано та скріплено печатками акт приймання-передачі б/н від 14.08.2008 (додаток 1 до договору).

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 Договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади затвердженої рішенням Київради від 28 вересня 2006 року №34/91, та на дату підписання договору місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати становить 168,54 грн. за 1 кв. м. орендованої площі, що в цілому за об'єкт оренди станом на липень 2008 року складає 2629,17 грн. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць.

Згідно із п. 3.3 договору, розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики розрахунку та порядку використання орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, відповідних цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

В подальшому між сторонами укладено додаткову угоду №17 від 27.01.2009 до договору, згідно із якою сторонами внесено зміни до пунктів 2.1., 2.2., 3.1., 3.5. договору. Так, сторонами погоджено, в п. 2.1. цифри "15,6" замінити на цифри "12,4"; в п. 2.2. цифри "63100,00" замінити на цифри "50156,41"; в п. 3.1. слова та цифри: "що в цілому за об'єкт оренди станом на липень 2008 року складає 2629,17 грн. без ПДВ" замінити на слова та цифри: "що в цілому за об'єкт оренди станом на січень 2009 року (з урахуванням індексу інфляції по грудень 2008 року) складає 22113,44 грн. без ПДВ"; в п. 3.5. (перший абзац): "всього сума по договору з урахуванням ПДВ 20% з розрахунку на січень 2009 складає 2878,36 грн."

Додатковою угодою №629 від 01.06.2009 сторони дійшли згоди внести зміни в п. 3.4. та п. 3.5. договору та викласти їх у наступній редакції:

п. 3.4. (другий абзац): "сума до відшкодування згідно із розрахунком (додаток №1 до цієї додаткової угоди) на момент укладення додаткової угоди складає 210,16 грн. (без ПДВ) та повинна бути переглянута в разі зміни цін на комунальні послуги для орендодавця".

п. 3.5.: "Всього сума за договором з урахуванням ПДВ (20%) з розрахунку на червень 2009 складає: 2377,09 грн. (орендна плата з урахуванням індексів інфляції по травень 2009) +210,16 грн. +ПДВ 20% = 3104,70 грн.".

Відповідно до п. 3.6 договору, орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

Орендар зобов'язувався вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі (п. 4.2 договору).

Внаслідок того, що відповідачем порушено договірні зобов'язання в частині сплати оренди за квітень-травень 2015 року, позивачем було направлено на адресу ФОП ОСОБА_1 претензію від 26.05.2015 №431-НДД щодо сплати заборгованості за договором оренди №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008 в сумі 11518,32 грн. Вказана вимога залишена відповідачем буз відповіді та задоволення.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача по несплаті орендних платежів за квітень, травень, червень 2015 року, тобто протягом трьох місяців підряд, складає 16942,54 грн.

Пунктом 9.1. договору визначено, що цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до отримання відповідного рішення Київської міської ради, але не довше ніж до 31.12.2008 року.

Договір припиняється в разі невиконання істотних умов договору або порушення його (п. 9.5).

Враховуючи наявну у відповідача заборгованість за договором оренди у розмірі 16942,54 грн. по несплаті орендних платежів за квітень, травень, червень 2015 року, тобто протягом трьох місяців підряд, позивач направив на адресу відповідача повідомлення вих. №521-НДД від 13.07.2015 про відмову від договору оренди №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008, в якому, також, вимагав звільнити об'єкт оренди від своїх тимчасових конструкцій, привести об'єкт оренди у первинний стан та передати за актом приймання-передачі.

Проте, відповідачем, в порушення умов договору, об'єкт оренди у первісний стан не приведено, не звільнено та не повернуто об'єкт оренди позивачу, у зв'язку з чим, позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому, згідно останніх уточнень, просить суд:

виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (04114, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) з нерухомого майна (частини вестибюлю (переходу), визначену тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ, за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 12,4 кв. м.

зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (04114, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 12,4 кв. м.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 за № 2269-XII, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за договором оренди №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008 за квітень - червень 2015 року (протягом трьох місяців підряд) складає 16942,54 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 в порушення умов договору оренди №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008 свого обов'язку по сплаті орендних платежів за користування орендованим майном не виконував. Доказів протилежного відповідачем, у відповідності до ст. 33-34 ГПК України, не надано.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За таких обставин, враховуючи, що договір оренди №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008 припинено, суд дійшов висновку, що строк звільнення Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 об'єкта оренди, настав.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 2 статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Правовідносини з оренди державного та комунального майна, врегульовуються Законом України "Про оренду державного та комунального майна" та відповідними положеннями Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно з частиною 3 статті 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

При цьому повинні враховуватися приписи частини третьої статті 651 ЦК України, які є загальними для розірвання договору та які передбачають, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 782 ЦК України визначено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 08.05.2012 у справі №5021/966/2011.

Пунктом 5.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" роз'яснено, що при вирішенні відповідних спорів господарським судам слід встановлювати, протягом яких конкретно місяців і якого року орендар не вносив орендну плату, в якому розмірі, в тому числі протягом яких місяців орендар взагалі не вносив орендну плату або вносив частково. При цьому погашення орендарем заборгованості до або після подання позову орендодавцем не має правового значення для вирішення такого спору, оскільки законодавець пов'язує виникнення права орендодавця відмовитися від договору оренди саме з фактом не внесення орендної плати протягом трьох місяців підряд.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем порушено договірні зобов'язання за договором оренди №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008 в частині несплати орендних платежів за квітень 2015 року, травень 2015 року, червень 2015 року, тобто протягом трьох місяців підряд. Розмір заборгованості відповідача за не внесення орендної плати протягом трьох місяців підряд складає 16942,54 грн.

Судом встановлено, що 16.07.2015 позивач надіслав на адресу відповідача повідомлення №521-НДД від 13.07.2015 про відмову від договору оренди №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008, у зв'язку із несплатою відповідачем орендних платежів за квітень 2015 року, травень 2015 року, червень 2015 року (протягом трьох місяців підряд). Направлення вказаного повідомлення на адресу відповідача (04114, АДРЕСА_1) підтверджується описом вкладення у цінний лист від 16.07.2015 та фіскальним чеком №2285 від 16.07.2015, який підтверджує оплату поштових послуг.

Твердження відповідача про неотримання повідомлення позивача №521-НДД від 13.07.2015 про відмову від договору оренди спростовуються наявним в матеріалах справи витягом від 05.10.2015 з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Відповідно до вказаного витягу з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" вбачається, що поштове відправлення за номером 856 (за яким здійснено направлення повідомлення №521-НДД від 13.07.2015 про відмову від договору оренди на адресу ФОП ОСОБА_1) вручене адресату 22.07.2015).

Отже, позивач у відповідності ст. 782 ЦК України скористався своїм правом на відмову від договору оренди, а відтак, договір оренди №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008, в силу положень ч. 2 ст. 782 ЦК України, є розірваним з 22.07.2015.

Стаття 785 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Пунктом 7.5 договору передбачено, що у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

Пунктом 4.14 договору передбачено, що орендар після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні оренди зобов'язаний протягом тридцяти календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю.

Згідно із п. 8.5.6 договору, у разі припинення дії цього договору, орендар звільняє орендовану частину приміщення вестибюлю (переходу) станції метро "Мінська" в термін, визначений п. 4.14 договору, від своїх огороджуючих конструкцій. При невиконанні вказаного обов'язку орендодавець самостійно розпоряджається конструкціями (кіосками).

Нормами статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів повернення відповідачем орендованого майна за актом приймання-передачі станом на час розгляду справи по суті, суду не надано.

Натомість, відповідно до наявного в матеріалах справи акту б/н від 21.10.2015 про проведення огляду використання об'єкта оренди станом на дату проведення огляду у частині переходу на станції метро "Мінська" (вестибюль №2) знаходяться тимчасові огороджувальні конструкції відповідача, в яких здійснюється торговельна діяльність. Відповідачем вказаних обставин не спростовано.

Враховуючи те, що відповідно до статей 2, 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" правовою підставою користування комунальним майном є договір оренди, а договірні відносини сторін припинились, у зв'язку із, розірванням договору оренди №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008, з огляду на встановлення факту невиконання відповідачем обов'язку звільнення орендованого майна, суд визнає вимоги позивача про виселення відповідача з орендованого майна та зобов'язання відповідача у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать відповідачу, обґрунтованими.

При цьому, умовами договору на відповідача покладено обов'язок звільнити приміщення вестибюлю (переходу) станції метро "Мінська" від своїх огороджуючих конструкцій, а відтак, доводи відповідача про те, що такі вимоги порушують правила пожежної безпеки та правила благоустрою міста Києва не відповідають дійсним обставинам справи та не підтверджені жодними доказами, у зв'язку із чим, не приймаються судом до уваги.

Суд зазначає, що вимога про зобов'язання відповідача демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили повністю відповідає обраним позивачем способам захисту (зобов'язання вчинити певні дії та зобов'язання виконати обов'язок в натурі) та узгоджується з умовами договору та приписами ст. 84 Господарського процесуального кодексу України щодо змісту резолютивної частини рішення.

Враховуючи наведене вище, з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Комунального підприємства "Київський метрополітен" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про виселення відповідача з нерухомого майна (частини вестибюлю (переходу), визначену тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ, за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 12,4 кв. м. та зобов'язання відповідача у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 12,4 кв. м.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (04114, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) з нерухомого майна (частини вестибюлю (переходу), визначену тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ, за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 12,4 кв. м.

3. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (04114, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 12,4 кв. м.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (04114, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" (03056, м. Київ, пр-т. Перемоги, 35, ) судові витрати у розмірі 2436,00 грн.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 23.10.2015 р.

Суддя С.О. Турчин