ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"13" жовтня 2015 р.Справа № 921/1039/15-г/18
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Суддя Охотницька Н.В., розглянувши позовну заяву б/н від 01.10.2015 р. (вх. №1084 від 12.10.2015 р.) фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до відповідача Служби Відділу Державної виконавчої служби районного управління юстиції (м. Тернопіль, вул. Київська, 3а) про зобов'язання вчинити певні дії та повернути з урахуванням індексу інфляції незаконно списані кошти, повертає її і додані до неї документи без розгляду, з огляду на наступне.

Основні вимоги до форми та змісту позовної заяви, а також вимоги щодо надання разом з нею певних доказів визначені ст. ст. 54, 57 ГПК України. Невиконання вимог зазначених норм тягне за собою повернення позовної заяви без розгляду.

Аналогічні положення містяться і у абзаці 1 п. 3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", зокрема, недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Право на звернення до господарського суду, відповідно до ст. 1 ГПК України, мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" документом, що підтверджує за громадянином статус суб'єкта підприємницької діяльності є свідоцтво про державну реєстрацію - документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію юридичної особи або фізичної особи - підприємця.

У позовній заяві від 01.10.2015 р. (вх. № 1084 від 12.10.2015 р.) вказано, що позивачем у даній справі є фізична особа - підприємець ОСОБА_1, однак будь - яких доказів, що підтверджують за ним статус суб'єкта підприємницької діяльності до позовних матеріалів не долучено.

Також, як вбачається із позовної заяви від 01.10.2015 р. (вх. № 1084 від 12.10.2015 р.), остання містить порушення ч.2. п.1. ст. 54 ГПК України, зокрема щодо найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) абореєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків за його наявності.

Дана позовна заява від 01.10.2015 р. (вх. № 1084 від 12.10.2015 р.) підписана представником за довіреністю ОСОБА_3

Відповідно до статті 57 ГПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідчених копіях.

Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. N 55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Отже, суд зазначає, що додані документи (копії) в якості додатків до позовної заяви,в тому числі довіреність від 28.07.2015 р. № 2597 видана позивачем на ім'я ОСОБА_3 на представлення інтересів, не є поданими в належним чином засвідчених копіях.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України визначено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Частиною 1 п. 2 ст. 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Так, позивачем до позовної заяви не долучено жодних доказів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі та доказів які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо:

- позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

- у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес;

- у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми;

- не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі;

- порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору;

- не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів;

- до винесення ухвали про порушення провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору.

Враховуючи викладене вище, позовна заява і додані до неї матеріали підлягають поверненню позивачеві на підставі п.п. 1, 2, 4, 6 ч. 1 ст.63 ГПК України.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, позивач просить суд, окрім іншого, винести рішення яким зняти арешт з майна, яке наклав Відділ державної виконавчої служби і належить ОСОБА_1.

Постановою пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (п.5) визначено, що відповідно до статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб'єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 1 ГПК.

Що ж до заперечень проти арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно, а стосуються порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, то їх слід розглядати за правилами статті 1212 ГПК (Оскарження дій чи бездіяльності органів Державної виконавчої служби).

Згідно п.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об'єктивні обставини, як-от звільнення судді, його захворювання, перебування у відпустці тощо).

Крім того, в ч.4 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Із врахуванням наведеного вище, суд звертає увагу позивача на те, що даний спір щодо скасування постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та зняття арешту з майна виник в ході виконання рішення, прийнятого Тернопільським міськрайонним судом у цивільній справі, а тому останній слід розглядати в порядку встановленому Цивільно - процесуальним кодексом України.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 54, 56, 57, п. п. 1, 2, 4, 6 ч.1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суддя, -

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву б/н від 01.10.2015 р. (вх. №1084 від 12.10.2015 р.) фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до відповідача Служби Відділу Державної виконавчої служби районного управління юстиції (м. Тернопіль, вул. Київська, 3а) про зобов'язання вчинити певні дії та повернути з урахуванням індексу інфляції незаконно списані кошти разом із додатками (всього на 84 арк.) повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) - без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення

Суддя Н.В. Охотницька