ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2015 р.Справа № 922/5572/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанській В.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО", м. Київ
до Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія", м. Харків
про стягнення 66782,28 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія", в якій позивач просить стягнути з відповідача суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 47249,90 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 18569,26 грн. 3% річних в розмірі 963,12 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився. Надав через канцелярію господарського суду Харківської області 19.10.15 р. заяву про розгляд справи за відсутністю представника позивача, яке судом задоволено.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Надав через канцелярію господарського суду Харківської області 21 жовтня 2015 року заперечення проти позову за вх.№42527, в яких зазначав, що проти позову заперечує та просить у задоволенні позову відмовити. Відповідач зазначає, що отримав заяву на виплату страхового відшкодування в порядку регресу за страховим випадком 07.10.14 р., 30.10.14 р. відповідачем направлено на адресу позивача лист з вимогою про надання додаткових документі, а саме платіжного доручення про перерахування страхового відшкодування, але запит відповідача залишено позивачем без задоволення. За таких обставин, відповідач керуючись ст.ст. 36, 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки позивачем не надано доказів сплати ОСОБА_1 ремонту автомобіля. Також відповідач зазначав, що згідно ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України не передбачено сплати 3% річних та інфляційних витрат.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач був повідомлений належним чином, про дату та час розгляду справи, справа розглядається на підставі ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи господарським судом встановлено наступне.

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" (позивач та страховик) і ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №1-01 від 17.01.2014 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Subaru Impreza, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

07.05.2014 року в м. Харків на перехресті вул.О.Гончара та вул.Чернишевського сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Subaru Impreza, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під управлінням ОСОБА_1, та автомобіля марки ГАЗ-2407, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під управлінням водія ОСОБА_2.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ "СК "ВУСО" автомобіль.

Згідно з вироком Київського районного суду м. Харкова від 21.01.2015 року, водій ОСОБА_2, визнаний винним у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху та вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Згідно умов договору страхування одним із страхових випадків, визначається у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю страхувальника (п.4.1.1 договору страхування). Розмір страхового відшкодування визначається страховиком, виходячи із суми заподіяного в результаті настання страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру страхової суми.

Підставою для виплати страхового відшкодування є рахунок станції технічного обслуговування, офіційного що виконує гарантійне обслуговування ТЗ (п.5.2. договору страхування).

Вартість відновлювального ремонту була визначена на підставі рахунків №347 від 19.05.2014 року та № від 19.05.2014 року у відповідності до договору, згідно з якими сума страхового відшкодування склала суму в розмірі 47249,90 грн. Остання була перерахована на користь страхувальника, що підтверджується страховим актом №3131-02 від 05.08.2014 року та платіжними дорученнями №8798 від 07.08.2014 року, №8811 від 08.08.2014 року, №8812 від 08.08.2014 року.

Розрахунок суми страхового відшкодування відображений в звіті № 4881-20. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК "ВУСО" у відповідності до ст.25 ЗУ "Про страхування" на підставі заяви страхувальника від 08.05.2014р., та страхового акту.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги ОСОБА_2 на відшкодування завданої шкоди.

Цивільна відповідальність ОСОБА_2 на момент страхової події була застрахована в ПАТ "Харківська муніципальна страхова компанія" за договорам обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів № АС/3815919 (далі - поліс), яким передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого в 50000,00 грн., та франшиза в сумі 0,00 грн.

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивачем в порядку досудового врегулювання спору на адресу відповідача направлено заяву (претензію) про страхове відшкодування (вих. №4387 від 01.10.2014 року). Відповідач претензію отримав 06.10.2014 р., однак суму збитків відповідач не сплатив.

Таким чином, з моменту виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до відповідача по відшкодуванню спричиненого збитку в межах фактичних затрат на суму 47 249, 90 грн.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність зобов'язання по відшкодуванню позивачу грошових коштів, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення коштів в сумі 47249,90 грн. правомірні та обґрунтовані, такі, що не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню.

Окрім того, позивач у зв'язку із простроченням оплати відповідачем нарахував інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 18569,26 грн. та 3% річних в розмірі 963,12 грн. та просить стягнути з відповідача вищевказані суми.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Вказана норма кореспондує з приписами статті 27 Закону України "Про страхування", згідно з якою до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.

Суброгація виникає на підставі закону (стаття 993 Цивільного кодексу України, стаття 27 Закону України "Про страхування"). При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого. Тобто, за суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. Відтак, при суброгації до страховика переходить лише частина вимоги страхувальника до заподіювача шкоди, яка дорівнює розміру страхового відшкодування.

Враховуючи вищенаведене та те, що до позивача перейшло право на вимогу на відшкодування спричиненого збитку в межах фактичних затрат у розмірі 47249,90 грн., нарахування 3% річних та інфляційних на вказану суму є необґрунтованим, тому суд вважає за необхідне у задоволенні позову у частині стягнення інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 18569, 26 грн. та 3% річних в розмірі 963,12 грн. відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 63, 4 поверх, ) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ВУСО" (03680, місто Київ, вул. Казимира Малевича, 31, п/р 0761 в ПАТ "УКРСОЦБАНК", МФО: 300023, ) суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 47249,90 грн.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 63, 4 поверх, ) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ВУСО" (03680, місто Київ, вул. Казимира Малевича, 31, п/р 0761 в ПАТ "УКРСОЦБАНК", МФО: 300023, ) судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

4. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 18569,26 грн. та 3% річних в розмірі 963,12 грн. - у задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 22.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_3