ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2015 р. Справа № 911/3486/15

Господарський суд Київської області у складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства банк «Укргазбанк», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плисецький гранітний карєр», Київська область, Васильківський район, с. Плесецьке

про стягнення 739816,25 євро та 1111449,90 грн.

секретар судового засідання Шніт О.М.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №45 від 5 лютого 2015 року);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 12 січня 2015 року);

вільний слухач: ОСОБА_3 (паспорт серії НМ №1374240).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство банк «Укргазбанк» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плисецький гранітний карєр» (далі - відповідач) про стягнення 739816,25 євро та 1111449,90 грн.

Заявлені позовні вимоги, а саме, стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Плисецький гранітний карєр» 737362,78 євро заборгованості за процентами, 2453,47 євро заборгованості за процентами за період з 1 травня 2015 року по 6 травня 2015 року та 1111449,90 грн. пені обґрунтовані невчасним виконанням відповідачем умов кредитного договору №111 від 22 серпня 2007 року та додаткових угод до нього.

Провадження у справі порушено відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 13 серпня 2015 року та призначено справу до розгляду на 16 вересня 2015 року.

У судовому засіданні 16 вересня 2015 року на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 15 жовтня 2015 року.

Присутній у судових засіданнях представник відповідача проти позову заперечував.

15 жовтня 2015 року відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2007 року між АБ «Укргазбанк» (за договором банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Плисецький гранітний карєр» (за договором позичальник) укладено кредитний договір №111 із змінами та доповненнями №1 від 4 жовтня 2007 року, договором про внесення змін та доповнень від 21 лютого 2008 року, договором про внесення змін та доповнень №2 від 30 вересня 2008 року, договором про внесення змін та доповнень №3 від 28 листопада 2008 року, договором про внесення змін та доповнень №4 від 8 грудня 2008 року, договором про внесення змін та доповнень №5 від 11 грудня 2008 року, із змінами та доповненнями №6 від 31 березня 2009 року, із змінами та доповненнями №7 від 31 квітня 2009 року, із змінами та доповненнями №8 від 25 травня 2009 року.

Відповідно до умов кредитного договору (п. 1.1 Кредитного договору, зі змінами та доповненнями від 21 лютого 2008 року), банк відкриває позичальнику невідновлювальну відкличну кредитну лінію з загальним лімітом 653117,00 (шістсот пятдесят три тисячі сто сімнадцять) євро 00 євро центів з цільовим призначенням (метою) кредиту: для виконання зобовязань по контракту №ОС4/ПР/040 від 25 травня 2005 року (п. 1.2) та з процентною ставкою 13,5% річних за використання кредитних коштів у межах встановленого згідно п. 1.3. терміну кредитування (п. 1.4.1.).

Згідно з п. 1.3.3 договору, позичальник повинен повернути кредит в сумі, отриманій згідно п. 1.1 цього договору на рахунок №60/978, відкритий в ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478.

Відповідно до пункту 3.1.1 договору, банк зобовязався на умовах цього договору відкрити позичальнику позичковий рахунок №60/978 в ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478 та надати позичальнику кредитні кошти на умовах, в сумі та термін, обумовлені цим договором за умови оформлення відповідного забезпечення, що задовольняє вимоги банку за цим договором.

Відповідно до пункту 1.6 договору, у редакції викладеній у договорі про внесення змін та доповнень від 21 лютого 2008 року, надання банком кредиту здійснюється з позичкового рахунку, визначеного в п. 3.1.1 цього договору, шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника №0/978 в Київській регіональній дирекції ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 300090.

Підпунктом 3.3.1 договору передбачено, що позичальник зобовязується забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у порядку та терміни, встановлені цим Договором.

Відповідно до п. 1.3.2. договору, зі змінами та доповненнями №4 від 08 грудня 2008 року, позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 7 грудня 2009 року.

Згідно з п.п. 3.3.2, 3.3.3. договору, позичальник зобовязаний сплачувати плату за кредит та інші платежі на рахунки, вказані в першому розділі кредитного договору та позичальник зобовязаний у разі виникнення простроченої заборгованості за простроченим кредитом сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, встановленої п. 1.4.2 цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

Відповідно до п. 1.4.2 договору, за використання кредитними коштами понад термін, визначений в п. 1.3 договору, процентна ставка встановлюється в розмірі 23,50% річних.

Відповідно до п. 1.4.4 договору, строк сплати процентів - один раз на місяць, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п. 1.3 цього договору, в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього договору.

Згідно пункту 5.3 договору, за порушення строків (визначених в цьому договорі) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобовязаний сплатити банку неустойку (пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період існування заборгованості, обчисленої від суми простроченого платежу за кожен день прострочення виконання зобовязань від дня виникнення такого прострочення до повного погашення заборгованості.

Пунктом 6.9 договору (в редакції договору про внесення змін та доповнень №4), строк дії договору з моменту набрання ним юридичної сили по 7 грудня 2010 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобовязань, що лишились з будь-яких причин припинення (закінчення) строку дії договору не тягне за собою припинення зобовязань, що випливають з цього договору, також у випадку, якщо такі зобовязання виникли після припинення (закінчення) строку дії договору на підставі зобовязань, що лишились невиконаними на момент закінчення строку дії договору.

Частиною 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Київської області від 23 листопада 2011 року у справі №21/150-10 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Плисецький гранітний карєр» на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» 653117 (шістсот пятдесят три тисячі сто сімнадцять) євро 00 євроцентів заборгованості по сплаті кредиту, 67127 (шістдесят сім тисяч сто двадцять сім) євро 90 євроцентів пені за порушення строків сплати кредиту, що по курс НБУ станом на 8 червня 2010 року становить 635835 (шістсот тридцять пять тисяч вісімсот тридцять пять) грн. 46 коп.; 171936 (сто сімдесят одну тисячу девятсот тридцять шість) євро 33 євроценти заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, 17623 (сімнадцять тисяч шістсот двадцять три) євро 69 євроценти пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, що по курсу НБУ станом на 8 червня 2010 року становить 166931 (сто шістдесят шість тисяч девятсот тридцять одну) грн. 59 коп.; 2588 (дві тисячі пятсот вісімдесят вісім) євро 51 євроцент державного мита, 230 (двісті тридцять) грн. 94 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

12 вересня 2012 року у справі №21/150-10 видано наказ про примусове виконання постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач рішення господарського суду Київської області від 23 листопада 2011 року у справі №21/150-10 та умови договору №111 від 22 серпня 2007 року та додаткові угоди до нього не виконує належним чином, у звязку з чим позивачем заявлено до стягнення з відповідача 737362,78 євро заборгованості за процентами, 2453,47 євро заборгованості за процентами за період з 1 травня 2015 року по 6 травня 2015 року та 1111449,90 грн. пені.

Судом оглянуто оригінали документів, залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 2 ст. 10561 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11128 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

В своїй ухвалі від 18 травня 2011 року № 6-27640св08 Верховний Суд України вказав, що саме по собі ухвалення рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого фактично не здійснено, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів, пені й інших втрат, передбачених договором.

Крім того, судом враховано, що пунктом 6.9 договору сторони передбачили, що закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобовязань, що лишились з будь-яких причин припинення (закінчення) строку дії договору не тягне за собою припинення зобовязань, що випливають з цього договору, також у випадку, якщо такі зобовязання виникли після припинення (закінчення) строку дії договору на підставі зобовязань, що лишились невиконаними на момент закінчення строку дії договору.

Судом встановлено, що відповідач станом на момент звернення з даним позовом до суду фактично не виконав рішення господарського суду Київської області від 23 листопада 2011 року у справі №21/150-10, тому, зобовязання за кредитним договором №111 від 22 серпня 2007 року та додаткових угод до нього не припинились, у звязку з чим, суд вважає, що позовні вимоги в частині нарахування процентів та пені є обґрунтованими.

Розмір нарахованих прострочених процентів, за процентною ставкою 23,50%, за період з 9 червня 2010 року по 30 квітня 2015 року у розмірі 739816,25 євро та процентів за період 3 1 травня 015 року по 6 травня 2015 року у розмірі 2453,47 євро є обґрунтованим, тому, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Розрахунок пені, наданий позивачем, є обґрунтованим та вірним, отже, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 1111449,90 грн. за період з 7 травня 2014 року по 6 травня 2015 року.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Плисецький гранітний карєр» (08622, Київська область, Васильківський район, с. Плесецьке, гранкарєр, код 03577160) на користь Публічного акціонерного товариства банк «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, код 23697280) 737362 (сімсот тридцять сім тисяч триста шістдесят два) євро 78 євроцентів простроченої заборгованості по процентам, 2453 (дві тисячі чотириста пятдесят три) євро 47 євроцентів заборгованості по процентам за період з 1 травня 2015 року по 6 травня 2015 року, 1111449 (один мільйон сто одинадцять тисяч чотириста сорок дев'ять) грн. 90 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів та 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20 жовтня 2015 року

Суддя Д.Г. Заєць