ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.10.15р. Справа № 904/1628/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ДТЗ", м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 кеш енд кері Україна", м. Київ

про стягнення 434 333 грн. 02 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: не зявився;

від відповідача-1: не зявився;

від відповідача-2: не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ДТЗ" звернулося до господарського суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 14.05.2015р. № 1143, просить:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 кеш енд кері Україна" заборгованість в розмірі 428 446 грн. 83 коп., з яких: 328 768 грн. 70 коп. - сума основного боргу, 14 450 грн. 52 коп. - 3% річних, 85 227 грн. 61 коп. - збитки від інфляції, відповідно до умов Договору поставки товарів та надання послуг № 25629 від 27.08.2012р.;

- стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 100 грн. 00 коп., відповідно до умов договору поруки № б/н від 28.08.2012р.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачами своїх господарських зобов'язань.

Відповідач-1 явку свого повноважного представника в призначені судові засідання не забезпечив та не надав витребувані судом документи. На адресу суду повернулися конверти з ухвалами, що направлялися на адресу відповідача-1, з відміткою поштового відділення: "Повернуто, у зв'язку з закінченням строку зберігання".

Відповідач-2 позовні вимоги не визнав. У відзиві на позов зазначив, що заявлені позивачем вимоги є необгрунтованими та безпідставними, оскільки згідно виконаного ним контррозрахунку, з урахуванням вартості наданих відповідачем-2 та неоплачених позивачем послуг, розміру нарахованих відповідачем-2 штрафів, відповідно до умов спірного Договору, заборгованість ОСОБА_2 становить 66 251 грн. 35 коп. Просив в позові відмовити.

Ухвалою господарського суду від 19.05.2015р. провадження по справі зупинено, у звязку із призначенням судової експертизи за ініціативою суду.

14.09.2015р. справу повернуто на адресу господарського суду без висновку експерта, у зв'язку з не оплатою вартості експертизи позивачем.

Ухвалою господарського суду від 23.09.2015р. провадження по справі поновлено та призначений її судовий розгляд в засіданні 13.10.2015р.

В призначене судове засідання представники сторін не зявилися.

Враховуючи закінчення встановленого законом строку розгляду справи, достатність матеріалів справи для винесення рішення у справі, господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін, з огляду на наступне.

Так, позовна заява з доданими до неї документами і ухвали суду направлялися за юридичною адресою відповідача-1, яка значаться у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 04.03.2015р. Згідно статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Відповідно до ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що станом на 04.03.2015р. зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і співпадає з адресою вказаною в позовній заяві. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Таким чином, реєстри № № 250, 254 поштових відправлень господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2015р. можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

27.08.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ДТЗ" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 кеш енд кері Україна" (ОСОБА_2) укладений договір поставки товарів та надання послуг № 25629 (надалі-Договір), відповідно до умов якого, постачальник постачає та передає у власність ОСОБА_2, а ОСОБА_2 приймає та оплачує товари згідно із замовленнями ОСОБА_2 та товаросупровідною документацією, які складають невідємну частину цього Договору, на умовах цього Договору. В свою чергу ОСОБА_2 надає постачальнику рекламні, інформаційні, маркетингові та інші послуги в порядку та згідно з додатковими угодами та додатками до цього Договору. Надання рекламних та інших послуг підтверджується актами приймання наданих послуг (п. п. 1.1.-1.2 Договору).

Згідно п. 10.1 Договору, цей Договір з усіма додатками (крім додатку № 6) вступає в силу з 27.08.2012р. та діє до 31.12.2012р. Строк дії цього Договору автоматично продовжується на кожний наступний період тривалістю в рік, якщо не буде припинений достроково будь-якою стороною, як передбачено в п. 4.1 Договору або замінено новим договором.

Відповідно до п. 3.2 Договору та п. 1.1 Додатку № 7 до нього ОСОБА_2 зобовязане оплатити поставлений товар шляхом банківського переказу на рахунок постачальника протягом 72-ти днів з дня отримання товарів у торгівельних центрах ТОВ ОСОБА_2 ОСОБА_3 за умови, що постачальник надасть належним чином оформлені податкові та товарні накладні (у формі відповідно до інструкцій ОСОБА_2) за адресою, яка вказана в ст. 11 Договору, протягом не більше ніж 10 днів з дня поставки. Якщо постачальник не надасть товарні та податкові накладні вчасно, ОСОБА_2 має право затримати розрахунок на відповідний час затримки у наданні документів. ОСОБА_2 здійснює оплату поставлених товарів за вирахуванням сум, які передбачені даним Договором, два рази на тиждень по вівторках та четвергам.

ОСОБА_2 має право зменшити оплату, що належить постачальникові за товари на вартість наданих постачальникові послуг, а також на інші суми, що мають бути сплачені постачальником згідно з цим Додатком № 7 та додатком № 7А та /чи Додатком № 7Б або за будь-якими іншими додатками, які складають невідємну частину Договору, шляхом проведення заліку зустрічних вимог, за винятком випадків, коли це заборонено українським законодавством. Залік зустрічних вимог проводиться ОСОБА_2 без підписання сторонами додаткових документів (актів, протоколів тощо) (п. 1.11 Додатку № 7 до Договору).

На виконання умов Договору у період з 05.09.2012р. по 30.01.2015р. позивач передав, а ОСОБА_2 прийняло у власність товар на загальну суму 3 064 251 грн. 20 коп., що підтверджується видатковими, транспортними та податковими накладними, які наявні в матеріалах справи. В свою чергу ОСОБА_2 у вказаному періоді надавало позивачу обумовлені Договором послуги, про що сторонами складалися відповідні акти приймання наданих послуг (т. 3, а.с. 101-198; т. 4, а.с. 1-198; т. 5, а.с. 1-198; т. 6, а.с. 1-200; т. 7, а.с. 1-200; т. 8, а.с. 1-199; т. 9, а.с. 1-196).

Відповідач-2, в порушення приписів п. 3.2 Договору та умов п. 1.1 Додатку № 7, свої зобовязання по повній та своєчасній оплаті здійснив не у повному обсязі, у звязку із чим, з урахуванням часткових оплат, часткового повернення товару та взаємозаліку зустрічних вимог, заборгованість ОСОБА_2 перед позивачем становить 328 868 грн. 70 коп.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача-2 з вимогою від 04.11.2014р. № 227, в якій вимагав сплатити заборгованість за поставлений товар в сумі, що існувала на час звернення з вимогою, 342 932 грн. 26 коп. (т.1, а.с. 62, 63). Вимога залишена відповідачем-2 без відповіді, заборгованість у повному обсязі ОСОБА_2 не сплачена.

Із посиланням на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача-2 3% річних в розмірі 14 450 грн. 52 коп. за загальний період з 08.06.2013р. по 09.02.2015р. та інфляційні втрати в сумі 85 227 грн. 61 коп. за вказаний період.

Заборгованість відповідача-2 підтверджується: Договором з додатками, копіями видаткових, транспортних та податкових накладних, копіями актів приймання наданих послуг, копіями коригуючих товарних накладних, квитанцій про часткову сплату вартості продукції, обґрунтованим розрахунком суми позову тощо.

Крім того, в забезпечення належного виконання зобов'язань відповідача-2 за договором поставки та надання послуг № 25629 від 27.08.2012р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ДТЗ" (кредитор) укладений договір поруки від 28.08.2012р. (надалі Договір поруки).

Згідно з цим Договором поручитель зобовязується відповідати перед кредитором за виконання боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 кеш енд кері Україна", своїх зобовязань, що виникли за Договором поставки та надання послуг № 25629 від 27.08.2012р. та додатками до нього, укладеним між кредитором та боржником (надалі основний договір) (п. 1.1 Договору поруки).

Згідно п. 2.1 Договору поруки поручитель відповідає за виконання боржником своїх зобовязань за основним Договором та додатками до нього, які існують на момент укладання Договору або будуть укладені в майбутньому, але в любому випадку розмір відповідальності поручителя не повинен перевищувати розміру 100 грн. 00 коп., в тому числі за відшкодування боржником збитків та за сплату ним неустойки, штрафу, пені. Передбачених основним договором.

Поручитель зобовязаний при порушенні боржником зобовязань перед кредитором за основним договором виконати за боржника зобовязання у семиденний строк з дня отримання вимоги від кредитора (п. 3.1 Договору поруки).

За умовами п. 6.1 Договору поруки, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту припинення дії основного договору.

На виконання умов Договору поруки позивач звернувся до відповідача-1 із претензією від 15.01.2015р. про сплату суми коштів за Договором поруки.

Згідно відповіді від 25.01.2015р.. відповідач-1 запропонував вернутися з вимогою безпосередньо до боржника ТОВ „ОСОБА_2 кеш енд кері Україна (т.1 , а.с. 61).

На час розгляду справи доказів погашення заборгованості відповідачів перед позивачем не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору поставки, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу вимог ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обовязковим до виконання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіркою наданого позивачем розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат судом порушень чинного законодавства не встановлено.

За нормами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, відповідачі не виконали свої договірні зобовязання, чим порушили умови укладених із позивачем договору поставки й договору поруки та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 100 грн. 00 коп. основного боргу та стягнення з відповідача-2 заборгованості в розмірі 428 446 грн. 83 коп., з яких: 328 768 грн. 70 коп. - сума основного боргу, 14 450 грн. 52 коп. - 3% річних, 85 227 грн. 61 коп. - збитки від інфляції - є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача-2 судом відхиляються, оскільки спростовуються матеріалами справи та наданими позивачем документами. Крім того, відповідачем-2, в порушення вимог ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, не доведено належними та допустимим доказами наявність заборгованості позивача за надані ОСОБА_2 послуги, підстави для нарахування штрафу та зарахування зазначених у відзиві сум шляхом взаємозаліку.

Щодо вимог позивача покласти судовий збір на відповідача -2, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: при задоволення позову на відповідача, при відмові в позові на позивача, при частковому задоволенні позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приписами п.4.1 постанови пленуму ВГСУ від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" встановлено, що у разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Враховуючи викладене, та приймаючи до уваги, що, як відповідач-1, так і відповідач -2 не виконали своїх обовязків за договорами по сплаті боргу, вимоги позивача відносно відповідача-1 та відповідача -2 задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на відповідачів -1 та -2 порівну.

Одночасно, у звязку зі зменшенням розміру позовних вимог, у відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 115 грн. 72 коп., шляхом винесення окремої ухвали.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 75, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 кеш енд кері Україна" (02140, м. Київ, вул. пр. Петра Григоренка, буд. 43, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ДТЗ" (49008, м. Дніпропетровськ, вул. Чичеріна, буд. 70, ) 328 768 грн. 70 коп. (триста двадцять вісім тисяч сімсот шістдесят вісім грн. 70 коп.) основного боргу, 14 450 грн. 52 коп. (чотирнадцять тисяч чотириста пятдесят грн. 52 коп.) 3% річних, 85 227 грн. 61 коп. (вісімдесят пять тисяч двісті двадцять сім грн. 61 коп.) інфляційних втрат, 4 285 грн. 47 коп. (чотири тисячі двісті вісімдесят пять грн.. 47 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ДТЗ" (49008, м. Дніпропетровськ, вул. Чичеріна, буд. 70, ) 100 грн. 00 коп. (сто грн. 00 коп.) основного боргу, 4 285 грн. 47 коп. (чотири тисячі двісті вісімдесят пять грн.. 47 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ДТЗ" (49008, м. Дніпропетровськ, вул. Чичеріна, буд. 70, ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 115 грн. 72 коп. (сто пятнадцять грн. 72 коп.), перерахований згідно квитанції № 0.0.348388470.1 від 13.02.2015р., яка знаходиться в матеріалах справи № 904/1628/15.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя ОСОБА_4

Повне рішення складено 19.10.15р.