ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2015 р.Справа № 916/2204/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: В.В. Лашина

Суддів: О.Л. Воронюка

М.А. Мирошниченка

При секретарі Р.О. Кияшко

За участю представників сторін:

ПАТ "Ізмаїльський завод таропакувальних виробів"ДУНАЙ-ПАК" - Вішневський О.Л.

ПАТ "ІНТЕРПАЙП ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ВТОРМЕТ" - Сириця І.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Ізмаїльський завод таропакувальних виробів „Дунай-Пак"

на рішення господарського суду Одеської області

від 10.08.2015 року.

справа № 916/2204/15

За позовом Публічного акціонерного товариства „ІНТЕРПАЙП ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ВТОРМЕТ";

до відповідача Публічного акціонерного товариства „Ізмаїльський завод таропакувальних виробів „Дунай-Пак";

про зобов'язання виконати дії

Відповідно до ст. 77 ГПК України в судовому засіданні 22.09.2015р. оголошувалась перерва до 06.10.2015р.

ВСТАНОВИЛА:

29 травня 2015 року публічне акціонерне товариство «Інтерпайп Дніпропетровський втормет» (в подальшому за текстом - ПАТ «Інтерпайп Дніпропетровський втормет») звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» (далі - ПАТ ІЗТВ «Дунай-Пак») про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме: ваги автомобільні « 60ВА1ПМ-18» (заводський номер 5711) у комплектації, що була змонтована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, Аеродромне шосе, 2-Б, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після розірвання договору оренди відповідачем безпідставно утримується обладнання, яке належить позивачу.

В подальшому позивачем змінено свої позовні вимоги. Згідно із заявою від 06.07.2015 р. позивач на підставі ст. 391 ЦК України просив суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачем зазначеними автомобільними вагами.

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.08.2015 р. (суддя Щавинська Ю.М.) позовні вимоги задоволені. ПАТ ІЗТВ «Дунай-Пак» зобов'язане усунути перешкоди у користуванні ПАТ «Інтерпайп Дніпропетровський втормет» майном, а саме: вагами автомобільними « 60ВА1ПМ-18» (заводський номер 5711), які розташовані за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, Аеродромне шосе, буд. 2-Б. З відповідача на користь позивача стягнуто 4116 грн. судового збору.

Не погоджуючись з цим рішенням, ПАТ ІЗТВ «Дунай-Пак» в апеляційній скарзі просить його скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити, посилаючись на порушення місцевим господарським норм матеріального права, оскільки застосування до спірних правовідносин ст. 391 Цивільного кодексу України, на якій ґрунтуються позовні вимоги, є безпідставним, враховуючи те, що позивач не володіє спірним майном. До того ж, скаржник зазначає про те, що встановивши наявність правовідносин оренди між сторонами спору, суд першої інстанції також помилково застосував норми ст. 391 ЦК України, оскільки у такому разі діють норми зобов'язального права. Також ПАТ ІЗТВ «Дунай-Пак» вказує на неправильність резолютивної частини оскаржуваного рішення суду, посилаючись на п. 7 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 31.01.2001 р., так як у резолютивній частині суд не вказав які саме дії повинен вчинити відповідач щодо усунення порушень права власника і не вказав строк виконання цих дій.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

У відповідності до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти.

Статтею 13 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено у ч. 4 ст. 41 Конституції України (ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним). Аналогічні приписи принципу непорушності права власності встановлені й у статті 321 Цивільного кодексу України.

Держава забезпечує рівний захист всіх суб'єктів права власності (ч. 1 ст. 386 ЦК України).

Згідно із ч. 1, 4 ст. 147 Господарського кодексу України майнові права суб'єктів господарювання захищаються законом. Право власності та інші майнові права суб'єкта господарювання захищаються у спосіб, зазначений у статті 20 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 березня 2012 р. між ВАТ Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» (правонаступником якого є відповідач) та ПАТ «Інтерпайп Дніпропетровський втормет» укладено договір оренди № 19/03/327, згідно із п. 1.1. якого відповідач надає, а ПАТ «Інтерпайп Дніпропетровський втормет» приймає за плату в оренду майно, розташоване за адресою: м. Ізмаїл, Аеродромне шосе, 2-Б, згідно додатка № 1 «Перелік об'єктів оренди», відповідно до акту прийому-передачі, який є невід'ємною частиною цього договору, для використання його в господарській діяльності орендаря.

За умовами п. 1.2. договору об'єкт надається в оренду строком на 35 календарних місяців з дати підписання даного договору, тобто до березня 2015 року. Договір набуває чинності з моменту його підписання та фактичної передачі об'єкту оренди в оренду за актом прийому-передачі, і поширює свою дію на період з моменту підписання договору і до моменту його розірвання або закінчення терміну його дії.

На виконання зазначеного договору оренди позивачу за актом прийому-передачі від 02.04.2012 р. було передано наступні об'єкти: адміністративна будівля літ. «Г» загальною площею 214,4 кв.м, будівля літ. «Ц» загальною площею 36,5 кв.м, кран ККС-10-32 заводський № 2125, підкранова колія загальною довжиною 100 п/м, площадка з твердим бетонним покриттям загальною площею 1785 кв.м.

Отже, спірні автомобільні ваги не охоплювалися умовами договору оренди.

Згідно із п. 2.3 договору позивач був зобов'язаний здійснити протягом строку дії договору поліпшення об'єкту оренди на загальну суму 250 000 грн. та передати їх відповідачу у власність (п. 3.9 договору оренди). При цьому, у відповідності до п. 2.3 договору оренди (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 від 19.03.2015 р.) перелік поліпшень, які повинні бути здійснені позивачем, узгоджуються письмово, шляхом підписання сторонами додаткових угод.

Матеріали справи не містять доказів узгодження сторонами переліку поліпшень, які необхідно було здійснити позивачу на об'єкті оренди.

Для здійснення своєї підприємницької діяльності позивачем 10 квітня 2012 року було поставлено на орендовану територію автомобільні ваги, придбані ним від третьої особи - ТОВ «Компанія «Ваговимірювальні системи» за договором поставки № 766 від 20.10.2011 р., вартість яких складає 205 800 грн.

Листами від 23.07.2014 р. за № 2307, від 28.07.2014 р. за № 08/2414, від 29.12.2014 р. за № 08/4157 ПАТ «Інтерпайп Дніпропетровський втормет» повідомляв відповідача про припинення своєї виробничої діяльності, заявив про дострокове припинення орендних правовідносин із направленням проекту відповідної угоди, та у зв'язку із цим просив дозволу на вивезення власного майна.

У свою чергу ПАТ ІЗТВ «Дунай-Пак» листом від 23.07.2014 р. за № 260, не заперечуючи проти припинення орендних правовідносин, відмовився від повернення належного позивачу майна, посилаючись на наявність невирішених фінансових питань з приводу орендних правовідносин, а саме: необхідність сплати заборгованості у сумі 258 009,40 грн., яка складається із суми поліпшень об'єкту оренди (250 000 грн), які позивач повинен був здійснити на підставі п. 2.3, 3.1 договору оренди, а також боргу зі сплати орендної плати. У зв'язку із згаданою неузгодженістю між сторонами не було складено акту про повернення орендованого майна.

Такі обставини утримання відповідачем майна позивача слугували підставою позову ПАТ «Інтерпайп Дніпропетровський втормет» про витребування майна з незаконного володіння ПАТ ІЗТВ «Дунай-Пак». В подальшому позивачем змінено підстави позову шляхом подання негаторного позову, обґрунтовуючи таку зміну відсутністю доказів безпосереднього використання спірного майна відповідачем.

Приймаючи рішення про задоволення позову та зобов'язуючи відповідача не чинити перешкоди позивачу у користуванні його майном, місцевий господарський суд виходив з того, що між сторонами тривають правовідносини, засновані на договорі оренди № 19/03/327 від 19.03.2012 р., а факт розірвання договору або припинення його дії сторонами суду не доведений. Суд першої інстанції зазначив те, що утримання відповідачем спірного майна з метою примушення позивача до виконання зобов'язань за договором оренди в частині здійснення невіддільних поліпшень об'єкту оренди та подальшої передачі їх у власність відповідача, не відповідає передбаченим діючим законодавством засобам самостійного відновлення порушеного права орендодавця.

Однак колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно були встановлені дійсні обставини справи та правовідносини, що виникли між сторонами цього спору.

Встановивши наявність правовідносин за договором оренди та задовольняючи позов про усунення порушень права позивача з приводу користування спірним майном, суд першої інстанції не врахував, що негаторний позов є речово-правовим і може застосовуватися у випадку відсутності між позивачем і відповідачем безпосередньо пов'язаних між ними зобов'язань, тоді як наявність між сторонами договірних правовідносин виключає можливість пред'явлення негаторного позову.

Водночас, ПАТ «Інтерпайп Дніпропетровський втормет», пред'являючи спочатку віндикаційний, а в подальшому негаторний позов щодо саме спірного майна, яке не відносилося до орендованого майна, фактично вважав орендні правовідносини припиненими. Поданням негаторного позову у відповідності до ст. 391 ЦК України позивач використовує саме речово-правовий спосіб захисту його прав, а не зобов'язально-правовий, що передбачений главою 58 ЦК України.

Відтак, позов пред'явлений не в рамках зобов'язально-правових відносин, а стосується права власності позивача.

За змістом ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у ст. 16 ЦК України.

Частина 2 статті 20 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положенням ст. 16 ЦК України, також встановлено те, що права та законні інтереси суб'єктів господарювання та споживачів захищаються, зокрема, способами, визначеними у даній статті.

Захист права власності врегульований главою 29 ЦК України, яка передбачає наступні способи захисту: право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння (ст. 387), на витребування майна від добросовісного набувача (ст. 388), витребування грошей та цінних паперів (ст. 389), захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння (ст. 391), визнання права власності (ст. 392) тощо.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Предметом негаторного позову (усунення будь-яких порушень права) становить вимога володіючого майном власника (титульного володільця) до третіх осіб про усунення порушень його права, що перешкоджають належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Підставою ж такого позову є належне право позивача користуватися і розпоряджатися майном та факти, які підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей.

Оскільки особливістю негаторного позову є відсутність спору з приводу належності позивачеві майна на праві власності чи іншому титулі, то позивачем цього позову може бути лише власник або титульний володілець, у якого перебуває річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження.

Отже, цей спосіб захисту спрямований на усунення порушення прав власника, які не пов'язані з позбавленням володіння майном.

Така ж правова позиція відображена у постановах Вищого господарського суду України від 25.09.2013 р. у справі № 5020-12/043-1187/2011; від 17.04.2013 р. у справі № 52/508; від 10.06.2013 р. у справі № 9пн/5014/2977/2012; від 10.06.2014 р. у справі № 921/163/13-г; від 18 червня 2015 року у справі № 911/4737/14.

Разом з тим, По-перше, відповідач зазначає, що встановлені на орендованій території спірні автомобільні ваги є невіддільним поліпшенням, що за умовами пункту 3.9 договору оренди мають перейти у власність відповідача. Тобто, фактично відповідачем оспорюється право власності позивача та між сторонами існує спір про право на спірні автомобільні ваги.

По-друге, позовні вимоги позивача стосуються не орендованого майна, а виключно майна, яке було придбане ним за договором поставки № 766 від 20.10.2011 р. та яке знаходиться у володінні відповідача.

Тобто, предметом даного спору є вимоги ПАТ «Інтерпайп Дніпропетровський втормет» направлені на повернення від ПАТ ІЗТВ «Дунай-Пак» спірних автомобільних ваг. Позивач сам визнає те, що спірне майно знаходиться у відповідача, тобто ПАТ «Інтерпайп Дніпропетровський втормет» позбавлене фактичного володіння спірним майном.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем невірно обраний спосіб захисту його порушених прав, що виключає задоволення позовних вимог.

У разі порушення прав власника щодо його правомочності з володіння належним йому майном цивільне законодавство передбачає інші способи його захисту шляхом вчинення віндикаційного позову (ст. ст. 387-388 ЦК України).

При розгляді віндикаційного позову позивач має підтвердити право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

За таких обставин, оскаржуване рішення господарського суду Одеської області прийняте без надання належної оцінки усім обставинам справи в їх сукупності та із неправильним застосуванням до спірних правовідносин норм матеріального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення, яким у задоволені позовних вимог належить відмовити.

Керуючись статтями 44, 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» задовольнити, а рішення господарського суду Одеської області від 10.08.2015 р. по справі № 916/2204/15 - скасувати, в позові відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Дніпропетровський втормет» (м. Дніпропетровськ, вул. Липова, 1, ) на користь публічного акціонерного товариства «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» (Одеська область, м. Ізмаїл, Аеродромне шосе, буд. 2-Б, ) 2058,00 грн. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Наказ доручити видати господарському суду Одеської області.

Головуючий суддя В.В. Лашин

Суддя О.Л. Воронюк

Суддя М.А. Мирошниченко