ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2015 р. Справа № 917/123/13-г

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Плужник О.В., суддя Барбашова С.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Омельченко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№4424 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 02 липня 2015 року у справі №917/123/13-г

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Мега-Поліс", м.Київ

до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товаритсва "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м.Полтава

про стягнення 153486,60 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Мега-Поліс", м.Київ звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 153486,60грн.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 02 липня 2015 року у справі №917/123/13-г (суддя Кльопов І.Г.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товаритсва "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Поліс" суму страхового відшкодування в розмірі 153486,60 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3069,73 грн.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з'ясування обставин справи при його прийнятті, просить скасувати рішення господарського суду повністю та прийняти нове рішення у справі, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача.

В апеляційній скарзі зазначив, що дорожно-транспортна пригода сталася не з вини відповідача, а з вини водія Ріпінського В.А., комплексне експертне автотехнічне та транспортно-трасологічне дослідження проведено неналежним чином, вважає що є неналежним відповідачем.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Розпорядженням секретаря третьої судової палати від 01.10.15 року, у зв'язку з відпусткою судді Пушай В.І. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Плужник О.В., суддя Барбашова С.В.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду встановила, що 01 листопада 2011 року між ПрАТ «Страхова компаній «Мега-Поліс» (Страховик, Позивач) та ПАТ «Укртатнафта» в особі Заступника Голови Правління з комерційних питань Пінчука А. І. (страхувальник) укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 5498-10, за яким був застрахований автомобіль Toyota Camry, державний номерний знак ВІ2222AM, що належить страхувальнику на праві власності.

Відповідно до умов договору Позивач зобов'язався при настанні страхового випадку (в тому числі вразі пошкодження чи знищення транспортного засобу та/або) його додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди) відносно автомобіля Toyota Camry, державний номерний знак ВІ2222AM здійснити страхову виплату.

22 грудня 2011 року до Позивача надійшло повідомлення від Пінчук А.І. про страховий випадок, який настав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 21.12.2011р. на 211 км +580м Бориспіль - Дніпропетровськ -Запоріжжя.

На запит Позивача стосовно обставин дорожньо-транспортної пригоди взводом для обслуговування стаціонарного поста № 2 роти ДПС УМВС України в Полтавській області було повідомлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм Ріпінським Вячеславом Анатолійовичем, який керував автомобілем «Mersedes Sprinter» державний номерний знак АІ 1564 СТ, п. 12.1 ПДР України. Матеріали адміністративної справи по факту даної ДТП направлено для прийняття рішення в Голосіївський районний суд м. Києва.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.02.2012р. провадження у справі про притягнення Ріпінського Вячеслава Анатолійовича до адміністративної відповідальності було закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Голосіївським районним судом м. Києва встановлено, що Ріпінський В. А. 21.12.2011 року, керуючи автомобілем «Mersedes Sprinter» державний номерний знак АІ 1564 СТ на 211 км + 580 м а/д Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя в'їхав в яму великих розмірів, внаслідок чого його автомобіль відкинуло на зустрічну смугу. Даний факт підтверджується висновком комплексного експертного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження №1125/1126, згідно якого водій Ріпінський В. А. не мав об'єктивної можливості завчасно виявити наявність перешкоди у вигляді вибоїни та уникнути наїзду на неї.

Згідно до вказаного висновку на автомобілі «Mersedes Sprinter» державний номерний знак АІ 1564 СТ малися деформації дисків лівих переднього і заднього коліс, характерні за формою для контактування з виступаючою кромкою вибоїни, які в момент утворення привели до розгерметизації лівих коліс автомобіля, що в свою чергу за рахунок різниці коефіцієнту опору кочення привело до втрати курсової стійкості автомобіля в процесі руху з виїздом на зустрічну смугу.

За відсутності об'єктивної можливості своєчасно виявити перешкоду у вигляді вибоїни на проїзній частині (на момент пригоди під час дощу була залита водою), водій автомобіля "Mersedes Sprinter" державний номерний знак. АІ 1564 СТ відповідно не мав, з технічної точки зору, можливості уникнути наїзду на вибоїну, внаслідок чого і було скоєно ДТП.

Як вбачається з матеріалів справи, по пошкодженому автомобілю Страхувальника проведено експертне дослідження та складений Висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 611 від 05.01.2012р. у відповідності до якого вартість матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля Toyota Саmry, державний номерний знак ВІ2222AM склала 116364 гривень 34 копійки, вартість відвовлювального ремонту - 152996 гривень 60 копійок.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що виконуючи умови Договору добровільного страхування та ст. 20, 25 Закону України «Про страхування», позивач відповідно до Висновку №611 автотоварознавчого дослідження від 05.01.2012р. виплатив Страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 152 996 гривень 60 копійок, що підтверджується платіжними дорученнями № 6510 від 02,04.2012р. та №6527 від 03.04.2012р. та в зв'язку з настанням страхового випадку, тобто спричиненням шкоди (збитків), позивач додатково оплатив на підставі рахунку №611 від 26.12.2011 року вартість послуг автотоварознавчого дослідження автомобіля у розмірі 490,00 гривень, що підтверджутгьсл платіжним дорученням № 5384 від 05 01.2012 р., тобто фактичні витрати позивача складають суму в розмірі 153 486,60 грн.

Суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги виходячи з наступного.

У відповідності до ст.355 ГК України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхувальником виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Суд першої інстанції правомірно встановив, що оскільки позивач виконав свої зобов'язання за договором страхування, йому у межах фактичних затрат перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Посилання відповідача на відсутність вини в виникненні збитків в результаті ДТП, неналежного відповідача та неналежних доказів спростовується матеріалами справи, зокрема Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 03.02.2012р., якою провадження у справі про притягнення Ріпінського Вячеслава Анатолійовича до адміністративної відповідальності було закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 24.12.2014р. у справі №1604/225/2012 за позовом Кострубіцького А.І. до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товаритсва "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслІдок дорожно - транспортної пригоди, третіх осіб Ріпінського В.А., Ясінського Д.В., Служби автомобільних доріг Полтавської області, ПАТ «Страховою групою «ТАС» встановлено, що причиною ДТП стала яма(вибоїна) і водій Ріпінський В.А. не мав технічної можливості уникнути цього зіткнення, встановлені обставини вказують на наявність причинного зв'язку між невідповідністю стану дорожнього покриття в місці ДТП умовам безпеки, експлуатації і утримання автомобільної дороги та спричиненою шкодою - технічним пошкодженням автомобіля позивача; відповідач є належним відповідачем, так як несе відповідальність за незабезпечення безпеки дорожнього руху, якщо ці порушення виникли з вини підрядника та призвели до ДТП.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В зв'язку з тим, що обставини скоєння дорожнє - транспортної пригоди встановлені зазначеними рішеннями судів посилання відповідача на відсутність вини в виникненні збитків в результаті ДТП, неналежного відповідача та неналежні докази - безпідставні.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, що відповідачем не виконано.

Таким чином, висновки викладені в рішенні господарського суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви відповідача не можуть бути підставою для його скасування, керуючись ст.355,979,993 ЦК України, ст.25, 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 35,101-105 ГПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 02 липня 2015 року у справі №917/123/13-г залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції: Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 09.10.15

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Плужник О.В.

Суддя Барбашова С.В.