ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Справа № 915/1683/15

за позовом: Комунального підприємства Миколаївської міської ради Миколаївелектротранс /вул. Андрієва, 17, м. Миколаїв, 54020/

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Миколаївобленерго /вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017; вул. Чигирина, 94, м. Миколаїв, 54055/

про стягнення 61171,03 грн.

Суддя Бездоля Д.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 04.01.2013 № 15)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 18.02.2015 № 01/53-366)

СУТЬ СПОРУ: позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення з останнього 51668,90 грн. основного боргу, 9017,30 грн. пені та 484,83 грн. 3% річних.

13.10.2015 позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 34631,00 грн. основного боргу, 8938,75 грн. пені та 484,83 грн. 3% річних.

Суд прийняв дану заяву позивача до розгляду.

Заявлений позов позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань з оплати за користування залізобетонними опорами контактної мережі за договором про сумісне використання майна від 01.01.2014 № 2, укладеним між сторонами.

Відповідач проти задоволення позову позивача не заперечив та просить суд зменшити розмір пені на 50% і розстрочити виконання рішення суду, мотивуючи єдиною підставою - скрутним фінансовим становищем відповідача, на підтвердження якого подав суду оперативну інформацію по Миколаївській області про здійснення розрахунків за спожиту електроенергію за вересень 2015 року.

Ухвалою суду від 16.09.2015 провадження у справі було порушено, позовна заява прийнята до розгляду, розгляд справи призначений на 05.10.2015 о 15 год. 30 хв.

У судовому засіданні 05.10.2015 оголошувалась перерва до 13.10.2015 о 15 год. 30 хв.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2014 між сторонами був укладений договір про сумісне використання майна № 2 (далі договір), за яким позивач зобовязався надати відповідачу право на сумісне використання 697 од. залізобетонних опор контактної мережі (далі майно) для підвісу електричних кабелів згідно з дислокацією (додаток № 2) з оплатою витрат на технічне обслуговування позивачем даних опор.

Відповідно до п. 1.2. договору виконання зобовязань за даним договором підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг.

Згідно з п.п. 2.1., 2.2. та 2.3. договору:

- відповідач вступає в платне використання опор з моменту підписання договору;

- користування опорами здійснюється виключно для підвісу електричного кабелю;

- користування опорами не надає відповідачу права власності на них.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2., 3.3. та 3.5. договору:

- за користування опорами відповідач щомісячно сплачує позивачу договірну плату в розмірі 5528,60 грн. з урахуванням ПДВ згідно розрахунку (додаток № 1);

- договірна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування плати за поточний місяць на індекс інфляції за попередній місяць;

- оплата по договору перераховується відповідачем у повному обсязі не пізніше 5-и банківських днів з моменту отримання відповідного рахунку та акту приймання-передачі наданих послуг;

- виконання зобовязань за даним договором оформлюється актами, які підписуються щомісяця. Відповідач зобовязаний підписати акт протягом трьох днів з моменту його отримання. Якщо відповідач не підписує акт в цей строк, або ухиляється від його підписання, цей акт вступає в силу з моменту його підписання позивачем і є правовою підставою для здійснення розрахунку, а також є належним доказом виконання позивачем своїх зобовязань за цим договором.

Згідно з п. 5.2. договору у разі невиконання п. 3.3. договору відповідач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п.п. 6.1. та 6.2. договору:

- цей договір набирає чинності з 01 січня 2014 року та діє до 31.12.2014;

- у разі, якщо ж одна із сторін за місяць до закінчення строку дії договору не виявила бажання розірвати договір (не надає письмового повідомлення факсом або поштою), він вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік та на тих ж умовах.

З березня 2015 року по червень 2015 року (включно) відповідач користувався наданим позивачем майном згідно з договором, плата за користування за цей період згідно з підписаними сторонами актами від 31.03.2015, від 30.04.2015, від 31.05.2015 та від 30.06.2015 становить 37085,72 грн., що підтверджується поясненнями сторін.

Позивач не заявляє до стягнення з відповідача частковий розмір плати за користування майном за березень 2015 року в сумі 2454,26 грн., посилаючись на укладення сторонами 12.10.2015 договору про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідач не сплатив позивачу плату за користування майном частково за березень 2015 року в сумі 5833,38 грн. та за квітень-червень 2015 року (включно) в сумі 28798,08 грн., а загалом 34631,46 грн., що підтверджується поясненнями сторін, а отже сума боргу відповідача перед позивачем по договору за вказаний період становить 34631,46 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позов позивача підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом відповідач не сплатив позивачу плату за користування майном частково за березень 2015 року в сумі 5833,38 грн. та за квітень-червень 2015 року (включно) в сумі 28798,08 грн., а загалом 34631,46 грн., а отже сума боргу відповідача перед позивачем по договору за вказаний період становить 34631,46 грн., а тому позов позивача про стягнення з відповідача 34631,00 грн. основного боргу підлягає повному задоволенню господарським судом

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як встановлено судом у п. 5.2. договору сторони передбачили, що у разі невиконання п. 3.3. договору відповідач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

За цих підстав, суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, враховуючи заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, вважає, що позов позивача в частині стягнення з відповідача пені, нарахованої по 06.09.2015 щодо кожного акту окремо, в сумі 8938,75 грн. також підлягає повному задоволенню судом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За цих підстав, суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, вважає, що позов позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних, нарахованих по 14.09.2015 щодо кожного акту окремо, в сумі 484,83 грн. підлягає повному задоволенню судом.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені та про розстрочку виконання рішення суду, то суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 2 ст. 84 ГПК України при задоволенні позову в резолютивній частині рішення в т.ч. вказуються: найменування сторони, на користь якої вирішено спір, і сторони, з якої здійснено стягнення грошових сум або яка зобов'язана виконати відповідні дії, строк виконання цих дій, а також строк сплати грошових сум при відстрочці або розстрочці виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Єдиною підставою для зменшення розміру пені та розстрочення виконання рішення суду відповідач визначив скрутне фінансове становище боржника, на підтвердження чого подав суду оперативну інформацію по Миколаївській області про здійснення розрахунків за спожиту електроенергію за вересень 2015 року.

Господарський суд вважає, що подана відповідачем оперативна інформація по Миколаївській області про здійснення розрахунків за спожиту електроенергію за вересень 2015 року не дозволяє суду встановити обставину скрутного фінансового становища відповідача, загрози його банкрутства та відсутності коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, винятковість цих обставин тощо, а тому у суду відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені та розстрочення виконання рішення суду у даній справі.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають покладенню на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 82-1, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Миколаївобленерго (вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017, код 23399393) на користь Комунального підприємства Миколаївської міської ради Миколаївелектротранс (вул. Андрієва, 17, м. Миколаїв, 54020, код 03328468) 34631 (тридцять чотири тисячі шістсот тридцять одна) грн. 00 коп. основного боргу, 8938 (вісім тисяч девятсот тридцять вісім) грн. 75 коп. пені, 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 83 коп. 3% річних та 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 19.10.2015.

Суддя Д.О.Бездоля