ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 р. Справа № 923/1244/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Александрової Л.І. при секретарі Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго", м. Херсон

до приватного підприємця ОСОБА_1. м. Херсон

про стягнення 16834 грн. 51 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2, представник, дов. № 1519-15 від 04.06.2015 року;

від відповідача - ОСОБА_1, НОМЕР_1, видан Суворовським РВ УМВС України в Херсонській області від 02.12.1997 року.

Строк вирішення спору продовжено до 07.10.2015 року ухвалою суду від 27.07.2015 року.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Міське комунальне підприємство "Херсонтеплоенерго" (позивач) звернулось до господарського суду з позовом до приватного підприємця ОСОБА_1 (відповідач), яким просить стягнути заборгованість за неналежне виконання умов договору про постачання теплової енергії №1085 від 19.07.2007 року у розмірі 16834 грн. 51 коп., з яких: 11942 грн. 78 коп. - суму основного боргу, 131 грн. 01 коп. - 3% річних, 1594 грн. 01 коп. - пені, 2190 грн. 74 коп. - інфляційних втрат, 975 грн. 97 коп. - штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 509, 526, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 230, 231 Господарського кодексу України, ст. 1 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 27.07.2015 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 24.09.2015 р. Ухвалою суду від 27.04.2015 р. розгляд справи відкладався на 06.10.2015 р. з метою надання можливості сторонам скористатись повним обсягом процесуальних прав.

24.09.2015 р. позивач надав суду заяву про зменшення позовних вимог (а.с.41-46), якою просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача 130 грн. 19 коп. - 3% річних, 975 грн. 97 коп. - 7% штрафу, 2190 грн. 74 коп. - інфляційних втрат та 1583 грн. 94 коп. - пені, а також надав суду заяву про припинення провадження (а.с. 47-50) в частині стягнення основного боргу 11942 грн. 78 коп. на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв'язку з його сплатою та надав докази на її підтвердження.

Представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та заяви про припинення провадження в частині стягнення основного боргу, у повному обсязі та просить суд їх задовольнити повністю з зазначених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання сторонам можливості врегулювати спір. Суд відмовляє в задоволенні даного клопотання у зв'язку з наявністю в минулому достатньої кількості часу для його врегулювання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

19.07.2007 року міське комунальне підприємство Херсонтеплоенерго (далі - Виробник) та приватний підприємець ОСОБА_1 (далі - Споживач) уклали Договір № 1085 (далі Договір) на постачання теплової енергії, відповідного якого Виробник приймає на себе зобовязання виробити та поставити Споживачеві теплову енергію в обумовлених договором обсягах, а Споживач зобовязується прийняти теплову енергію і оплачувати її за встановленими тарифами у строки, передбачені Договором.

Згідно з пунктом 3.2.1 Договору відповідач зобов'язаний виконувати умови Договору і порядок оплати за спожиту теплову енергію в обсягах і в строки, передбачені Договором.

Пунктом 6.6 Договору передбачено, що оплата за теплову енергію здійснюється споживачем протягом 5-ти банківських днів після одержання рахунку на поточний рахунок 26004239 ХФ ВАТ "Мегабанк", МФО 352714, код ОКПО 31653320.

Відповідно п. 6.8 Договору для отримання рахунку за фактично спожиту теплову енергію щомісяця, не пізніше 20 числа Споживачеві необхідно прибути в МКП "Херсонтеплоенерго", за адресою: м. Херсон, Острівське шосе, 1.

Позивачем були виставлені відповідачу в період з січня 2015 року по березень 2015 року рахунки для оплати вартості теплової енергії.

Позивач належним чином виконував умови договору, проте, в порушення умов договору, відповідач не розрахувався за фактично отриману теплову енергію, хоча претензій по виконанню позивачем взятих на себе зобов'язань у сторін не виникало.

У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за період з січня 2015 року по березень 2015 року виникла заборгованість в сумі 16834 грн. 51 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.3.4. Договору передбачено, що несвоєчасної оплати Споживач на вимогу Виробника зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

На підставі вказаної норми та умов договору позивач, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, обґрунтовано нарахував відповідачу за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати фактично спожитої теплової енергії 130 грн. 19 коп. 3% річних та 2190 грн. 74 коп. інфляційних втрат.

Суд за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі «Ліга-Закон» перевірив розрахунок нарахованих відповідачу збитків від інфляції і 3% річних та встановив, що він здійснений позивачем арифметично та методологічно вірно.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення 130 грн. 19 коп. 3% річних, 2190 грн. 74 коп. інфляційних втрат відповідають наведеним нормам, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вищезгаданого Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічна норма міститься в п. 2 ст. 343 ГК України.

В даному випадку у пункті 7.3.3 вищевказаного договору сторонами погоджено, що за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію у встановлений договором термін, на підставі ст. 231 Господарського Кодексу України від 16.01.2003 року нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка вартості наданих послуг за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків вказаної вартості.

На підставі вищезазначених норм чинного законодавства та умов договору позивач, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, нарахував відповідачу за порушення виконання зобов'язань з оплати фактично спожитої теплової енергії 1583 грн. 94 коп. пені за період з 26.01.2015 року по 15.07.2015 року в розмірі 0,1 відсотка вартості наданих послуг за кожен день прострочення платежу та 975 грн. 97 коп. 7 % штрафу.

Розрахунок пені та штрафу здійснено вірно. Судом перевірено.

За правилами ч. 1 ст. 32, ст. 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду зазделегіть встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши відповідно до вимог ст. 43 ГПК України надані сторонами докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами діючого законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 130 грн. 19 коп. 3% річних, 2190 грн. 74 коп. інфляційних втрат, 1583 грн. 94 коп. пені, 975 грн. 97 коп. 7 % штрафу.

Що стосується вимог про стягнення 11942 грн. 78 коп. основного боргу, то ці вимоги відповідач вже виконав у повному обсязі.

У зв'язку з наведеним провадження у справі в частині вказаних позовних вимог підлягає припиненню.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

У пункті 4.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" висловлено правову позицію згідно якої зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК), то судовий збір також покладається на відповідача.

Згідно вказаної вище правової позиції та приймаючи до уваги, що відповідач сплатив суму основного боргу лише після звернення позивача до суду, суд дійшов висновку, що спір виник внаслідок неправильних дій приватного підприємця ОСОБА_1.

У зв'язку з цим судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1827 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.44, 49, п. 1.1 ст. 80, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1 (73000, м. Херсон, вул. Червонофлотська, 12, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" (73000, м. Херсон, Острівське шосе, 1, ідентифікаційний код 31653320) - 130 грн. 19 коп. 3% річних, 2190 грн. 74 коп. інфляційних втрат, 1583 грн. 94 коп. пені, 975 грн. 97 коп. 7 % штрафу та 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

3.Припинити провадження у справі в частині вимог про стягнення 11942 грн. 78 коп. основного боргу.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.10.2015 р.

Суддя Л.І. Александрова