РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2015Справа №910/17713/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алеф-принт"

до Публічного акціонерного товариства "Київський завод "Аналітприлад"

про розірвання договору, витребування майна із чужого незаконного володіння

Суддя Цюкало Ю.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Шиманська Н.В. - за довіреністю;

Шиманський Д.В. - за довіреністю від 26.06.2015р.;

від відповідача: не з'явились.

В судовому засіданні 05 жовтня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

В липні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Алеф-принт" (позивач) до Публічного акціонерного товариства "Київський завод "Аналітприлад" (відповідач) про розірвання Договору № 04/07 найму (оренди) нежитлового приміщення від 01.08.2014 року з 01.07.2015 року; витребування майна у кількості 138 шт., а саме: комп'ютер Еверест - 1 шт., ПК настільний - 1 шт., системний блок Пентіум 4 - 1 шт., котел Мотор Сич-60 - 1 шт., широкоформатний принтер Флора 2011 - 2 шт., широкоформатний принтер Мутон 1614Е - 2 шт., струйний принтер - 1 шт., широкоформатний принтер Мутон 130 - 1 шт., ламінаційна машина 1650 - 1 шт., лакіровальна машина - 1 шт., плоттер ріжучий - 1 шт., широкоформатний принтер ФлайДжет - 1 шт., ванночки ультразвукові - 3 шт., варежка (мохнатка) - 1 шт., вентилятор - 3 шт., ваги - 1 шт., вішалка - 1 шт., вінчестер зовнішній - 1 шт., голова для Мьюти - 1 шт., двері картонні - 4 шт., двері металопластикові - 1 шт., держатель рулона для Мьюти - 2 шт., ИБП - 1 шт., калькулятор - 3 шт., камера - 6 шт., комутатор - 1 шт., компресор - 1 шт., комплект для встановлення люверсів - 2 шт., кулер - 1 шт., маршрутизатор - 1 шг., машина для установлення люверсів - 1 шт., машина паяльна - 1 шт., машина сушильна - 1 шт., мікроволновка - 1 шт., молоток - 2 шт., монітор - 6 шт., набір інструментів - 1 шт., ноутбук - 1 шт., обігрівач - 1 шт., офісна вітрина - 1 шт., офісна тумба - 2 шт., офісний стіл - 6 шт., офісний стілець - 8 шт., офісна шафа - 2 шт., парковочна станція в сборі для Мьюти - 1 шт., плата відео захвата - 1 шт., прінтер офісний - 2 шт., пилосос - 1 шт, ракель войлочний - 1 шт., рекуператор - 1 шт., роліки протяжні для Мьюти - 22 шт., роутер - 2 шт., рулетка - 3 шт., сварочний апарат - 1 шт., системний блок - 9 шт., стабілізатор напруги - 1 шт., стойка для журналів - 1 шт., телефонний апарат - 4 шт., фанкойл - 4 шт., чайник електричний - 1 шт., шлюз телефонний - 1 шт.; стягнення 19 724,60 грн. збитків.

В судовому засіданні 10.08.2015 року позивач звернувся до суду із завою про зміну розміру позовних вимог б/н від 10.08.2015 року, у якій останній просить витребувати у відповідача майно: фанкойли - 4 шт. та стягнути збитки в розмірі 42 561,77 грн. Вказана заява прийнята судом до розгляду на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування позову зазначається, що відповідач чинив перешкоди у користуванні орендованих приміщень за Договором № 04/07 найму (оренди) нежитлового приміщення від 01.08.2014 року.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав у задоволенні позову просив відмовити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/17713/15. Розгляд справи призначено на 10.08.2015р.

В судове засідання, призначене на 10.08.2015р., з'явився представник позивача, надав усні пояснення, відповів на запитання суду.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2015р. розгляд справи відкладено на 14.09.2015р.

В судовому засіданні 14.09.2015 року судом оголошено перерву до 17.09.2015 року.

В судовому засіданні 17.09.2015 року судом оголошено перерву до 05.10.2015 року.

02.10.2015 року через канцелярію до суду від відповідача надійшло клопотання, у якому останній просив зупинити провадження у справі до вирішення пов'язаної справи № 910/25073/15, яка розглядається Господарським судом міста Києва.

Розглянувши подане клопотання суд відзначив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Проте, розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/25073/15 не унеможливлює розгляд даної справи, що являлось би підставою для зупинення провадження у останній, а тому суд визнає подане клопотання необґрунтованим та відхиляє його.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕФ-ПРИНТ» (орендар) та Публічним акціонерним товариством «Київський завод «Аналітприлад» (орендодавець) укладено Договір № 04/07 найму (оренди) нежитлового приміщення (надалі - Договір або Договір оренди), відповідно до умов п. 1.1. якого, за договором орендодавець передає, а орендар приймає в користування на строк дії договору нежитлові приміщення, а саме: приміщення площею 27,00 кв. м., яке розташоване на 1 поверсі, та приміщення площею 302,00 кв.м., яке розташоване на 2 поверсі нежитлової будівлі, яка заходиться за адресою: м. Київ, вул. Полковника Шутова, 16 (об'єкт оренди).

Об'єкт оренди передано відповідачем позивачу, що підтверджується актом прийому-передачі нежитлового приміщення в оренду від 01.08.2014 року.

Відповідно до п. 2.2. Договору сплата орендарем плати за користування об'єктом оренди здійснюється після передачі об'єкта оренди за актом прийому-передачі нежитлового приміщення в оренду, згідно з умовами договору, в користування орендарю.

Згідно з п. 2.3. Договору орендна плата за один кв. м. встановлена у розмірі 29,00 грн. на місяць. Загальна сума орендної плати за користування об'єктом оренди становить 11 449,00 грн.

Відповідно до п. 4.3.1. Договору орендодавець зобов'язується забезпечити орендарю можливість користування об'єктом оренди з моменту передачі об'єкта оренди за Актом прийому-передачі нежитлового приміщення в оренду.

На виконання умов Договору оренди, позивачем було здійснено оплату орендних платежів, що підтверджується платіжними дорученнями № 1536 від 05.06.2015 року, № 1549 від 17.06.2015 року на 12 000,00 грн. та 5 522,54 грн. відповідно.

02.04.2015 року між ТОВ «Аіст-Принт» та ТОВ «Алеф-Принт» укладено Договір № 020401 здачі в операційну оренду основних засобів та 01.04.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Алеф-Принт» укладено Договір № 01104-1 здачі в операційну оренду малоцінних необоротних активів, на підставі яких позивачем, в т.ч., було отримано в оренду майно, яке останній просить витребувати у відповідача в первісній редакції позовної заяви.

Відповідно до акту надання послуг № 488 від 30.06.2015 року вартість оренди переданого на підставі Договору № 020401 здачі в операційну оренду основних засобів від 02.04.2015 року майна за червень складає 28 000,00 грн.

Позивачем було оплачено оренду плату за Договором № 020401 здачі в операційну оренду основних засобів від 02.04.2015 року в сумі 88 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1550 від 23.06.2015 року.

15.06.2015 року, 26.06.2015 року, 30.06.2015 року та 01.07.2015 року відповідач не допустив працівників позивача до об'єкту оренди за адресою: м. Київ, вул. Полковника Шутова, 16, що підтверджується актами про недопуск в приміщення від 15.06.2015 року та від 26.06.2015 року та файлами з відеозаписами з прохідної ПАТ «Київський завод «Аналітприлад», які містяться на DVD диску, який надано позивачем.

27.06.2015 року позивачем на адресу відповідача направлялась вимога, у якій перший вказав, що 15.06.2015 року та 26.06.2015 року його не допущено до орендованого приміщення та орендованого майна, яке знаходиться в приміщенні, у зв'язку із чим просить не допускати аналогічних порушень у майбутньому та надати доступ до об'єкту оренди (направлення вимоги підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення).

02.07.2015 року на адресу відповідача позивачем було направлено повторну вимогу, якою останній повідомляє про недопуск до орендованого приміщення 26, 27, 30 червня та 1, 2 липня 2015 року і просить поновити доступ до вказаного приміщення (направлення вимоги підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення).

Листом № 118 від 14.07.2015 року відповідачем повідомлено позивача про наявність права позивача використовувати орендовані приміщення відповідно до умов Договору № 04/07 найму (оренди) нежитлового приміщення від 01.08.2014 року.

24.07.2015 року позивач звернувся до Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, у якому повідомляв про недопуск до нежитлових приміщень загальною площею 27,00 кв.м. та 302,00 кв.м., які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Полковника Шутова, 16.

Додатковою угодою № 1 від 12.07.2015 року до Договору № 04/07 найму (оренди) нежитлового приміщення від 01.08.2014 року, якою погодили, що Договір припиняє свою дію 12.07.2015 року.

Позивачем повернуто відповідачу вантажний ліфт № 1756 та приміщення площею 27,00 кв. м., яке розташоване на 1 поверсі, та приміщення площею 302,00 кв.м., яке розташоване на 2 поверсі нежитлової будівлі, яка заходиться за адресою: м. Київ, вул. Полковника Шутова, 16, що підтверджується Актом прийому-передачі обладнання від 12.07.2015 року та Акту прийому-передачі нежитлового приміщення з орендного користування від 12.07.2015 року.

Позивач стверджує, що відповідач чинив перешкоди у користуванні орендованих приміщень за Договором № 04/07 найму (оренди) нежитлового приміщення від 01.08.2014 року, а саме 15.06.2015 року, 26.06.2015 року, 30.06.2015 року та 01.07.2015 року не допустив його до приміщення площею 27,00 кв. м., яке розташоване на 1 поверсі, та приміщення площею 302,00 кв.м., яке розташоване на 2 поверсі нежитлової будівлі, яка заходиться за адресою: м. Київ, вул. Полковника Шутова, 16, крім того, після узгодження сторонами припинення дії Договору № 04/07 найму (оренди) нежитлового приміщення від 01.08.2014 року повернув не все майно, яке перебувало в орендованих приміщеннях, у зв'язку із чим просить витребувати у відповідача 4 фанкойли та стягнути збитки в розмірі 42 561,77 грн.

Відповідач у відзиві зазначив, що з наданих позивачем файлів відеозаписів не можливо дійти однозначного висновку щодо недопуску працівників останнього до орендованого приміщення, а складені акти недопуску підписані лише працівниками позивача, що дозволяє вважати їх належними доказами. Крім того, розрахунок збитків, наданий позивачем є необґрунтованим, оскільки витрати зазначені останнім не підтверджуються матеріалами справи.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 400 Цивільного кодексу України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Оскільки судом встановлено, що відповідачем не повернуто 4 фанкойли, які знаходяться в об'єкті оренди за Договором № 04/07 найму (оренди) нежитлового приміщення від 01.08.2014 року, що підтверджується файлом з відеозаписом на DVD диску, наданим позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню на підставі ст. 400 Цивільного кодексу України.

Щодо позовної вимоги про стягнення збитків в розмірі 42 561,77 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частинами 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно з приписами статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) шкоди;

3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою;

4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Кредитор, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови відповідальності, зокрема факт порушення боржником зобов'язання, розмір збитків, причинний зв'язок. Вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню кредитором.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Положення ч. 2 ст. 623 Цивільного кодексу України кореспондує положенням ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, якщо кредитор пред'являє вимогу про відшкодування реальної шкоди та/або упущеної вигоди, він має надати докази наявності таких збитків (платіжні або інші документи, що підтверджують витрати, документи, що підтверджують наявність упущеної вигоди тощо).

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Як вбачається із матеріалів справи, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 04/07 найму (оренди) нежитлового приміщення від 01.08.2014 року, а саме недопуском позивача до орендованих приміщень 15.06.2015 року, 26.06.2015 року, 30.06.2015 року та 01.07.2015 року, останньому завдано збитки за відсутність можливості користування об'єктом оренди та орендованим майном, яке знаходилось в приміщеннях саме у вказані дні, оскільки доказів перешкоджання у користуванні зазначеним майном позивачем в інші дні суду не представлено.

Таким чином, за розрахунком суду відповідачем завдано позивачу збитків за період з 15.06.2015 року по 12.07.2015 року на загальну суму 6 305,45 грн. (2 157,30 грн. збитків за недопуск до об'єкту оренди за 4 дні + 4 148,15 грн. збитків за недопуск до орендованого позивачем майна за 4 дні).

Судові витрати, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених вимог покладаються на відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У зв'язку із тим, що позивачем зменшено розмір позовних вимог та сплачено судовий збір у більшому розмірі, частина зайво сплаченого судового збору підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Витребувати у Публічного акціонерного товариства "КИЇВСЬКИЙ ЗАВОД "АНАЛІТПРИЛАД" (03067, м. Київ, вулиця Полковника Шутова, будинок 16, ідентифікаційний код 14311181) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕФ-ПРИНТ" (03065, м. Київ, проспект Космонавта Комарова, будинок 42, ідентифікаційний код 38076757) майно: фанкойли у кількості 4 (чотири) штуки. Видати наказ.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "КИЇВСЬКИЙ ЗАВОД "АНАЛІТПРИЛАД" (03067, м. Київ, вулиця Полковника Шутова, будинок 16, ідентифікаційний код 14311181), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕФ-ПРИНТ" (03065, м. Київ, проспект Космонавта Комарова, будинок 42, ідентифікаційний код 38076757), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду грошові кошти: 6 305,45 грн. (шість тисяч триста п'ять гривень 45 копійок) збитків та 1 488,67 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім гривень 67 копійок) судового збору. Видати наказ.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕФ-ПРИНТ" (03065, м. Київ, проспект Космонавта Комарова, будинок 42, ідентифікаційний код 38076757) частину судового збору в розмірі 4 162,49 грн. (чотири тисячі сто шістдесят дві гривні 49 копійок), перерахованого платіжним дорученням № 1553 від 02.07.2015 року.

6. Копію даного рішення направити відповідачу по справі № 910/17713/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 19.10.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало