ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" жовтня 2015 р.Справа № 916/4727/14

За позовом Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний";

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ДОРСЕРВІС"

про стягнення 118362,27грн.

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3- за дорученням;

Від відповідача: ОСОБА_4 - згідно ордеру;

Суть спору: Державне підприємство „Морський торговельний порт „Юний (ДП „МТП Южний) звернулось до господарського суду Одеської Області з позовом до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ДОРСЕРВІС" про стягнення заборгованості у розмірі 118 362,27 гривень.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.11.2015р. суддею Брагіною Я.В. порушено провадження у справі №916/4727/14 та призначено до розгляду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.01.2015р. задоволено клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. Провадження у справі №916/4727/14 зупинено до вирішення повязаної із нею справи №916/228/15-г за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дорсервіс" до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" про визнання недійсним договору про встановлення строкового платного земельного сервітуту №133-31/2 від 20.10.2011р.

У звязку із відрахуванням судді Багіної Я.В. зі штату суддів господарського суду Одеської області згідно повторного автоматичного розподілу справ господарського суду Одеської області від 20.05.2015р. на підставі розпорядження керівника апарату суду №582 від 20.05.2015р., справу №916/4727/14 передано на розгляд судді Гуляк Г.І. та ухвалою суду від 21 травня 2015 року справу прийнято до провадження.

22.07.2015 року до канцелярії суду надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, оскільки підстави, що зумовили зупинення провадження у даній справі усунуті та ухвалою суду від 29 липня 2015 року провадження у справі було поновлено та призначено до розгляду.

06.08.2015 року представник позивача надав до канцелярії суду за вх.№ 2-4312/15 заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором № 133-31/2 від 20.10.2011р. у розмірі 114 454,41 гривни, з яких 99 766,80 грн. - сума основного боргу, 7 479,01 грн. - пеня за несвоєчасне внесення плати, 6 983,68 грн. - штраф у розмірі 7%, вказану уточнення прийняті судом до розгляду.

Представник відповідача 03.09.2015 року за вх.№21912 надав заяву про надання додаткових доказів до справи, а саме копію постанови ВГСУ від 13.05.2015 року, копію акту звірки станом на 30.11.2014р. та від 31.08.2015р., які долучено до матеріалів справи.

14.09.2015 року представник позивача надав письмові пояснення, які залучено до матеріалів справи, крім того представник позивача звернувся до суду з клопотанням в порядку ст. 69 ГПК України в якій просить продовжити розгляду справи.

Вказане клопотання судом задоволено та ухвалою суду від 14.09.2015 року строк розгляду справи було продовжено до 15 жовтня 2015 року.

Представник відповідача 12.10.2015 року звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі, оскільки відповідач 08.10.2015 року звернувся до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення заборгованості, вказане клопотання судом розглянуто та відхилено.

Представники позивача у судове засідання зявилися, позов підтримують повністю.

Представник відповідача в судове засідання зявився, вимоги позивача не визнає та просить суд у задоволенні позову відмовити повністю, з підстав викладених у відзиві на позов.

Розглянувши матеріали справи , суд встановив.

Між Державним підприємством «Морський торговельний порт „Южний» (далі - «Землекористувач», Позивач) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ДОРСЕРВІС» (далі - «Сервітуарій», Відповідач) був укладений договір № 133-31/2 від 20.10.2011 року про встановлення строкового платного земельного сервітуту на право проїзду на транспортному засобі по наявній під'їзній дорозі (далі - Договір).

За умовами Договору «Землекористувач» зобов'язався забезпечувати належне використання земельної ділянки в межах встановленого сервітуту; відшкодовувати збитки, завдані «Сервітуарію» у результаті невиконання або неналежного виконання „Землекористувачем своїх зобов'язань за Договором; не втручатись у господарську діяльність «Сервітуарія» виконувати умови цього Договору.

Відповідно до п.п. 3.1 п. 3 Договору, щомісячна плата по Договору встановлюється із

розрахунку за один місяць у розмірі 5 938,50 грн., без урахування ПДВ, згідно з розрахунком - додаток №1, який є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідно до вимог п.п. 3.1. та 3.2. п. 3 Договору «Землекористувачем» «Сервітуаріго» були виставлені наступні рахунки на загальну суму 99 766,80 грн. -№ 925 від 30.09.2013р. на суму 7 126,20 грн.; -№ 994 від 31.10.2013р. на суму 7 126,20 грн.; -№ 1061 від 30.11.2013р. на суму 7 126,20 грн.; -№ 1130 від 31.12.2013р. на суму 7 126,20 грн.; -№ 19 від 31.01.2014р. на суму 7 126,20 грн.; -№ 96 від 28.02.2014р. на суму 7 126,20 грн.; -№ 164 від 31.03.2014р. на суму 7 126,20 грн.; -№ 230 від 30.04 2014р. на суму 7 126,20 грн.; -№ 303 від 31.05.2014р. на суму 7 126,20 грн.; -№ 388 від 30.06.2014р. на суму 7 126,20 грн.; -№ 460 від 31.07.2014р. на суму 7 126,20 грн.; -№ 527 від 31.08.2014р. на суму 7 126,20 грн.; -№ 579 від 30.09.2014р. на суму 7 126,20 грн.; -№671 від 31.10.2014р. на суму 7 126,20 грн.;

Також, між позивачем та відповідачем були підписані Акти виконаних робіт на загальну суму 92 640,60 грн.: Акт виконаних робіт від 30.09.2013р. на суму 7 126,20 грн.; Акт виконаних робіт від 31.10.2013р. на суму 7 126,20 грн. ; Акт виконаних робіт від 30.11.2013р.на суму 7 126,20 грн.; Акт виконаних робіт від 31.12.2013р. на суму 7 126,20 грн.; Акт виконаних робіт від 31.01.2014р. на суму 7 126,20 грн.; Акт виконаних робіт від 28.02.2014р. на суму 7 126,20 грн.; Акт виконаних робіт від 31.03.2014р. на суму 7 126,20 грн.; Акт виконаних робіт від 30.04.2014р. на суму 7 126,20 грн.; Акт виконаних робіт від 31.05.2014р. на суму 7 126,20 грн.; Акт виконаних робіт від 30.06.2014р. на суму 7 126,20 грн.; Акт виконаних робіт від 31.07.2014р. на суму 7 126,20 грн.; Акт виконаних робіт від 31.08.2014р. на суму 7 126,20 грн.; Акт виконаних робіт від 30.09.2014р. на суму 7 126,20 грн.

Згідно з п.п. 3.2 п.3 Договору, плата за Договором вноситься «Сервітуарієм» шляхом перерахування на розрахунковий рахунок «Землекористувача», відповідно до виставлених розрахунків «Землекористувачем», але не пізніше 15 числа кожного місяця, наступного за звітним.

Виставлені рахунки повинні були бути сплачені «Сервітуарієм» в наступні строки: -№ 925 від 30.09.2013р. на суму 7 126,20 грн. - в строк до 15.10.2013 року; -№ 994 від 31.10.2013р. на суму 7 126,20 грн. -в строк до 15.11.2013 року; -№ 1061 від 30.11.2013р. на суму 7 126,20 грн. -в строк до 15.12.2013 року; -№ 1130 від 31.12.2013р. на суму 7 126,20 грн.- в строк до 15.01.2014 року; -№ 19 від 31.01.2014р. на суму 7 126,20 грн. - в строк до 15.02.2014 року; -№ 96 від 28.02.2014р. на суму 7 126,20 грн. - в строк до 15.03.2014 року; -№ 164 від 31.03.2014р. на суму 7 126,20 грн. - в строк до 15.04.2014 року; -№ 230 від 30.04 2014р. на суму 7 126,20 грн. - в строк до 15.05.2014 року; -№303 від 31.05.2014р. на суму 7 126,20 грн.- в строк до 15.06.2014 року; -№ 388 від 30.06.2014р. на суму 7 126,20 грн. - в строк до 15.07.2014 року; -№ 460 від 31.07.2014р. на суму 7 126,20 грн. - в строк до 15.08.2014 року; -№527 від 31.08.2014р. на суму 7 126,20 грн. - в строк до 15.09.2014 року. -№ 579 від 30.09.2014р. на суму 7 126,20 грн. - в строк до 15.10.2014 року; -№671 від 31.10.2014р. на суму 7 126,20 грн. - в строк до 15.11.2014 року;

В порушення п.п. 3.2 п. 3 Договору «Сервітуарієм» зазначені рахунки не сплачені, внаслідок чого, утворилася заборгованість на загальну суму 99 766,80 грн..

Згідно з пп. 6.2 п. 6 Договору, у разі несвоєчасного внесення плати за земельний сервітут «Сервітуарій», в інтересах якого його встановлено, сплачує пеню у розмірі подвійної ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а також штраф у розмірі 7 (сім) відсотків від суми простроченого платежу.

Виходячи з вищевикладеного, «Сервітуарій» за несвоєчасне внесення плати за земельний сервітут зобов'язаний сплатити пеню у розмірі подвійної ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня у розмірі 7 479,01 грн..

Крім цього, відповідно до п.п. 6.2 п. 6 Договору «Сервітуарій» зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу у розмірі 6 983,68 грн..

Таким чином, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором № 133-31/2 від 20.10.2011р. у розмірі 114 454,41 грн., з яких 99 766,80 грн. - сума основного боргу, 7 479,01 грн. - пеня за несвоєчасне внесення плати, 6 983,68 грн. - штраф у розмірі 7%, з урахуванням уточнених вимог заява за вх.№2-4312/15 від 06.08.2015р..

Відповідач у своєму відзиві зазначив, що дійсно договір № 133-31/2 від 20.10.2011р. було укладено, але у звязку з скрутним фінансовим становищем на підприємстві відповідач звернувся до позивача з листом №172 від 18.09.2014 року щодо виконання необхідних для позивача робіт з ремонту асфальтного покриття на суму заборгованості, на що було отримано згоду лист №5009/12/115/14 від 19.09.2014 року на виконання робіт.

На думку відповідача, ним виконані зобовязання перед позивачем на загальну суму 100 447,21 гривень.

Представник позивача в свою чергу надав письмові пояснення, в яких позивач зазначив, що угоду про взаємозалік зустрічних вимог укладено не було та звернув увагу відповідача на те, що згідно посадової інструкції головного інженера, затвердженої наказом ДП „МТП „Южний №1221 від 28.12.2013 року головний інженер не має права на прийняття рішень щодо взаємозаліку зустрічних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновків про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі ч. 3 ст. 403 ЦК України особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Однак, ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ДОРСЕРВІС" в порушення прийнятих на себе за договором № 133-31/2 від 20.10.2011 року грошових зобовязань не внесло плату за сервітут за період користування за період з 30 вересня 2013 року по 31 жовтня 2014 року, в результаті чого за відповідачем рахується прострочена заборгованість перед Державним підприємством "Морський торговельний порт "Южний" в загальній сумі 99 766,80 гривень.

У звязку з викладеним, суд доходить висновку про наявність правових підставі для задоволення позовних вимог Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" в частині стягнення із ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ДОРСЕРВІС" суми основного боргу за договором № 133-31/2 від 20.10.2011 року в розмірі 99 766,80 гривень.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобовязання. Так, згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями) платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг)

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з пп. 6.2 п. 6 Договору, у разі несвоєчасного внесення плати за земельний сервітут «Сервітуарій», в інтересах якого його встановлено, сплачує пеню у розмірі подвійної ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а також штраф у розмірі 7 (сім) відсотків від суми простроченого платежу.

З посиланням на пп. 6.2 п 6 Договору 133-31/2 від 20.10.2011 року, позивачем було нараховано пеню в сумі 7 479,01 грн. за порушення ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ДОРСЕРВІС" прийнятих на себе грошових зобовязань у спірних правовідносинах. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок даної штрафної санкції, господарський суд доходить висновку про його правильність та обґрунтованість, у звязку з чим, позовні вимоги в частині стягнення із ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ДОРСЕРВІС" на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт „Южний» пені в сумі 7 479,01 гривень підлягають задоволенню.

Також суд вважає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 7 %, який передбачено пп.6.2. п.6 договору та складає 6 983,68 гривень.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ДОРСЕРВІС" перед Державним підприємством «Морський торговельний порт „Южний» в загальному розмірі 114 229,49 гривень, яка складається із суми основного боргу в розмірі 99 766,80 гривень, пені в сумі 7479,01 гривень та штрафу в розмірі 7% - 6983,68 гривень, витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Відповідачем факт існування вказаної суми заборгованості не заперечував, але представник відповідача в ході розгляду справи наполягав на тому, що відповідачем було виконано ремонтних робіт на суму 100 447,21 гривень,

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобовязання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених позовних вимог шляхом присудження до стягнення із ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ДОРСЕРВІС" на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт „Южний» суми заборгованості в розмірі 114 229,49 гривень, яка складається із суми основного боргу в розмірі 99 766,80 гривень, пені в сумі 7479,01 гривень та штрафу в розмірі 7% - 6983,68 гривень, оскільки позивачем при складені сум було дупущено арифметичну описку та вказано114 454,41 гривень.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно платіжного доручення від 21.11.2014 року за №3337 позивач сплатив судовій збір в сумі 2367,25 гривень

Згідно припису пункту 1 частини 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", яка передбачає повернення зайво сплаченої суми судового збору у разі зменшення позовних вимог, про що зауважено частиною 2 пункту 2.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 21 лютого 2013р. №9 "Про деякі питання практики застосування розділу УІ Господарського процесуального кодексу України".

Суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 114 229,49 гривень та судовий збір в сумі 1713,44 гривень.

Зайве сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 653,81 гривень підлягає поверненню позивачеві із Державного бюджету відповідно до п. 1 частини 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ДОРСЕРВІС» (67543, Одеська обл., Комінтернівський район, село Визирка, 2 км дороги порту Южний, п/р: 1, ПАТ «МАРФІН БАНК», від. №6 у м. Одеса, МФО 328168, , св.-во ПДВ №403846.66, ІПН 74) на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» (65481 Одеська область місто южне вул.. Берегова,13, п/р № 2420 в ПАТ «ПУМБ» в м. Київ, , МФО 334851) заборгованість за Договором № 133-31/2 від 20.10.2011р. у розмірі 114 229,49 (сто чотирнадцять тисяч двісіті двадцять девять гривен 49 копійок), з яких 99 766,80 грн. (дев'яносто дев'ять тисяч сімсот шістдесят шість гривень 80 копійок) - сума основного боргу, 7 479,01 грн. (сім тисяч чотириста сімдесят дев'ять гривень 01 копійка) - пеня за несвоєчасне внесення плати, 6 983,68 грн. (шість тисяч дев'ятсот вісімдесят три гривні 68 копійок) - штраф у розмірі 7%, витрати по сплаті судового збору в сумі 1713 (одна тисяча сімсот тринадцять) гривень 44 копійки .

2. Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у м. Одеса (, адреса: м. Одеса, вул. Черняхівського, 6) повернути Державному підприємстві «Морський торговельний порт «Южний» (65481 Одеська область місто южне вул.. Берегова,13, п/р № 2420 в ПАТ «ПУМБ» в м. Київ, , МФО 334851) зайво сплачену суму судового збору у сумі 653 (шістсот пятдесят три) гривни 81 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16 жовтня 2015 р.

Суддя Г.І. Гуляк