ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 р. Справа № 902/236/15

Господарський суд Вінницької області в складі

головуючого судді Тісецького С.С.,

при секретарі судового засідання Поцалюк Н.В.,

розглянувши в приміщенні суду справу

за позовом : Фабрики "Варіант" товариства з обмеженою відповідальністю (, 61033, м. Харків, вул. Шевченка, 325)

до : приватного підприємства "Гурівецьке" (, 22124, с. Гурівці, вул. Жовтнева, 86, Козятинський район, Вінницька область)

про стягнення 142 221,56 грн. заборгованості

представники сторін :

від позивача : ОСОБА_1 - за довіреністю

від відповідача : не з'явився

ВСТАНОВИВ :

24.02.2015 року до господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Фабрики "Варіант" товариства з обмеженою відповідальністю до приватного підприємства "Гурівецьке" про стягнення 142 221,56 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 25.02.2015 року порушено провадження за вказаним позовом по справі № 902/236/15 та зупинено провадження по даній справі до перегляду Рівненським апеляційним господарським судом ухвали господарського суду Вінницької області від 13.01.2015 року по справі № 902/637/14 та повернення матеріалів справи № 902/637/14 до господарського суду Вінницької області.

Ухвалою суду від 10.03.2015 року провадження у справі № 902/236/15 поновлено та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 23.03.2015 року.

В подальшому ухвалою суду від 23.03.2015 року зупинено провадження у справі № 902/236/15 до перегляду Вищим господарським судом України касаційної скарги приватного підприємства "Бізон-Тех 2006" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 13.01.2015 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 11.02.2015 року у справі № 902/637/14 та до повернення матеріалів даної справи до господарського суду Вінницької області.

Ухвалою суду від 30.07.2015 року провадження у справі № 902/236/15 поновлено та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 27.08.2015 року.

Разом з тим, судове засідання, призначене на 27.08.2015 року не відбулося та ухвалою суду від 17.09.2015 року було призначено розгляд справи № 902/236/15 на 21.10.2015 року.

20.10.2015 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву слідуючого змісту.

03.02.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено контракт № 158 про поставку обладнання для утримання тварин (далі по тексту - контракт).

Відповідно до п. 2.2 Специфікації № 1 від 03.07.2013 року остаточна доплата за вартість товару, що складає 78 329 грн. 50 коп. - в термін до 01.08.2013 року.

Таким чином, строк виконання зобов'язань відповідача з проведення остаточної оплати настав 01.08.2013 року.

Відповідно до видаткової накладної від 11.07.2013 року позивач поставив відповідачу товару на суму 143 329 грн. 50 коп..

Відповідачем було сплачено позивачу суму передоплати у розмірі 65 000 грн., а також проведено оплату за товар у сумі - 10 000 грн.. Разом оплачено - 75 000 грн.. Залишкова сума заборгованості складає 68 329 грн. 50 коп..

Разом з тим, ухвалою господарського суду Вінницької області від 23.10.2014 року порушено провадження у справі № 902/637/14 про банкрутство приватного підприємства "Гурівецьке", введено процедуру розпорядження майном.

28.10.2014 року здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Оскільки, позовні вимоги Фабрика "Варіант" ТОВ виникли до дня порушення справи про банкрутство, тому на думку позивача задоволенню не підлягають у позовному провадженні.

На визначену дату 21.10.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача.

Відповідач правом участі свого представника в судовому засіданні не скористався.

Про час та місце розгляду справи, відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 12.10.2015 року вх. № 06-69/9009/2015.

Відсутність представника відповідача в судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

В ході розгляду справи по суті, представник позивача, підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав та за обставин, вказаних в позові.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, суд зясував наступне.

03.02.2013 року між Фабрикою "Варіант" товариство з обмеженою відповідальністю (постачальник) та приватним підприємством "Гурівецьке" (покупець) укладено договір постачання № 158 на таких умовах :

На умовах договору, постачальник зобов'язується передати у власність покупця обладнання для утримання тварин (далі - товар), найменування, кількість комплектність, ціна та асортимент якого визначені у рахунках - фактурах та/або у Специфікаціях на кожну окрему партію товару, що підтверджується відповідними товаророзпорядчими документами (накладними), а покупець приймає на себе зобов'язання прийняти такий товар та оплати його повну вартість згідно умов договору (п. 2.1).

Поставка товару здійснюється за цінами в національній валюті України, що визначаються згідно з умовами поставки, вказуються в Специфікаціях та включають в себе податки, збори та інші обов'язкові платежі, а також вартість транспортування відповідно базису поставки, вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника пов'язані з поставкою товару у відповідності до базису поставки (п. 3.1).

Орієнтовна ціна договору складає : 143 329 гривень, 50 копійок. Загальна вартість цього договору визначається вартістю товару, переданого у власність покупця протягом дії договору, згідно товаророзпорядчих документів, Специфікацій (п. 3.2).

Покупець зобов'язується оплачувати вартість кожної партії товару наступним чином : - згідно умов прописаних в Специфікаціях. Специфікацією можуть бути узгоджені інші умови оплати, включаючи 100% передоплату (п. 3.3).

Розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника. Документом, що підтверджує факт зарахування суми грошових коштів на поточний рахунок Постачальника є відповідна виписка з його банківського рахунку (п. 3.5).

Документом, що засвідчує факт та обсяг передачі товару покупцю є відповідний товаророзпорядчий документ, що підписується уповноваженими представниками обох сторін (п. 4.2).

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31 грудня 2013 року, але в будь-якому разі до повного виконання грошових зобов'язань та продовжує свою дію на новий річний термін на тих самих умовах, якщо ні одна із сторін за 20 днів до закінчення терміну його дії не заявила про припинення (п. 8.1).

Згідно оформленої до договору постачання № 158 від 03.07.2013 року Специфікації елементів № 1 від 03.07.2013 року, сторонами погоджено найменування, кількість та вартість товару.

Також в даній Специфікації позивач та відповідач визначили, що загальна вартість Специфікації № 1 складає : 143 329 грн. 50 коп., в тому числі ПДВ 20 % - 23 888 грн. 25 коп. (п. 1).

Розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок продавця згідно виставленого рахунку-фактури наступним чином : передоплата за вартість товару, що складає суму у розмірі 65 000 гривень, 00 копійок, в тому числі ПДВ 20 % - протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання сторонами даної Специфікації, але в будь-якому разі раніше дати поставки обладнання постачальником. Остаточна доплата за вартість товару, що складає суму у розмірі 78 329 гривень, 5 копійок, в тому числі ПДВ 20 % - в термін до 01 серпня 2013 року (п.п. 2, 2.1, 2.2). Терміни поставки : 30 календарних днів з моменту оплати 50 % згідно п. 2.1, але за умов своєчасного виконання п. 2.2 даної Специфікації (п. 3).

На виконання вказаного вище договору, позивачем передано відповідачу товар на загальну суму 143 329,50 грн., що підтверджується видатковою накладною № ВА-0007780 від 11.07.2013 року, товарно-транспортною накладною від 11.07.2013 року та довіреністю на отримання товару № 109 від 11.07.2013 року.

В свою чергу відповідач частково розрахувався за отриманий товар в загальній сумі 75 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками від 03.07.2013 року, від 24.10.2013 року та від 06.11.2013 року.

Таким чином, сума несплаченого основного боргу склала 68 329,50 грн..

Також як вбачається із бази даних "Діловодство спеціалізованого суду", 23.10.2014 року господарським судом Вінницької області винесено ухвалу про порушення провадження у справі № 902/637/14 про банкрутство приватного підприємства "Гурівецьке" () та введено процедуру розпорядження майном боржника на 115 календарних днів до 16.02.2015 року.

28.10.2014 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України судом здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи № 902/637/14 про банкрутство приватного підприємства "Гурівецьке". Встановлено граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника - протягом 30 днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

В силу п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини щодо поставки товару та його оплати.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України вказує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ч. 2 ст. 4-3 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

В силу п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26 грудня 2011 року, будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, 03.02.2013 року між Фабрикою "Варіант" товариство з обмеженою відповідальністю та приватним підприємством "Гурівецьке" було укладено договір постачання № 158 та оформлено Специфікацію до даного договору № 1 від 03.07.2013 року, згідно яких позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 143 329,50 грн., що підтверджується вказаними вище видатковою накладною, товарно-транспортною накладною та довіреністю на отримання товару.

При цьому, відповідачем згідно банківських виписок від 03.07.2013 року, від 24.10.2013 року та від 06.11.2013 року сплачено позивачу кошти в сумі 75 000,00 грн., в зв'язку з чим, сума заборгованості по основному боргу склала 68 329,50 грн. (143 329,50 грн. - 75 000,00 грн.), яку просить стягнути позивач з відповідача.

Окрім того, згідно позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача 20 254,92 грн. - інфляційних втрат, 20 738,36 грн. - пені, 13 665,90 грн. - 20 % штрафу та 19 232,88 грн. - 20 % річних.

З врахуванням викладеного, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 24.02.2015 року (день звернення з позовом до суду) склала 142 221,56 грн..

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що ухвалою господарського суду Вінницької області від 23.10.2015 року порушено провадження у справі № 902/637/14 про банкрутство приватного підприємства "Гурівецьке" та 28.10.2014 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України судом здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення даної справи і встановлено граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника - протягом 30 днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", визначено, що конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство.

Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання.

В силу ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

За змістом ч. 4 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Відповідно до п. 14 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 року № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 року № 4212-VI)", статтею 17 Закону передбачено порядок розгляду позовних вимог конкурсних кредиторів до боржника. За цим порядком до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство суди мають приймати та розглядати заяви конкурсних кредиторів на загальних підставах, а у разі офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство настають наслідки, передбачені частинами другою - п'ятою цієї статті Закону.

При цьому стаття 17 Закону застосовується з урахуванням положень частини четвертої статті 83 Закону. Зокрема, відмова в позові може мати місце після винесення господарським судом ухвали про припинення провадження у справі про банкрутство на підставі пунктів 4 - 7 частини першої статті 83 Закону, у зв'язку з чим позовне провадження підлягає зупиненню відповідно до частини першої статті 79 ГПК.

Пунктом 18 вказаного Інформаційного листа, визначено, що стаття 23 Закону встановлює порядок виявлення кредиторів. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, тобто першим днем перебігу цього строку є день, наступний за днем офіційного оприлюднення такого оголошення. При цьому всі грошові вимоги кредиторів до боржника повинні бути виражені в національній валюті України. Якщо зобов'язання боржника виражені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Після офіційного оприлюднення ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство всі кредитори мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, в порядку статті 23 Закону незалежно від настання строку виконання зобов'язань.

Оскільки, офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи № 902/637/14 про банкрутство приватного підприємства "Гурівецьке" опубліковано на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 28.10.2014 року, то строк на заявлення грошових вимог кредиторів до відповідача (боржника), згідно наведених приписів законодавства, закінчився 28.11.2014 року.

При цьому, судом встановлено, що грошові вимоги позивача до відповідача виникли до порушення провадження у справі № 902/637/14 про банкрутство приватного підприємства "Гурівецьке".

Згідно бази даних "Діловодство спеціалізованого суду", провадження у справі № 902/637/14 не припинено.

Частиною 3 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", визначено, якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову.

Як вбачається з бази даних "Діловодство спеціалізованого суду", позивач не звернувся із відповідною заявою про включення до складу кредиторів по справі № 902/637/14, в зв'язку з чим, в силу вимог ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд приходить до висновку відмовити в задоволенні позову повністю.

Судові витрати стосовно сплати судового збору підлягають покладенню на позивача, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України

Керуючись ст. ст. 4-1, 4-2 - 4-4, 32-34, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ :

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Повне рішення складено 26 жовтня 2015 р.

Суддя Тісецький С.С.

віддрук. 2 прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (22124, с. Гурівці, вул. Жовтнева, 86, Козятинський район, Вінницька область)