ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015р. Справа№ 914/2554/15

Суддя О.Запотічняк при секретарі М.Зубрицькій розглянула справу

за позовом: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, м.Львів,

до відповідача: Приватного підприємства Твердиня, Львівська область, Пустомитівський район, с. Ставчани

За участю: Заступника військового прокурора Львівського гарнізону, м.Львів

про: стягнення 27963,25 грн. основного боргу та 5604,13 грн. пені.

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_1 представник;

Від відповідача: не зявився;

Прокурор: Гальчинський С.О.

Суть спору: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова звернувся у Господарський суд Львівської області з позовом до відповідача: Приватного підприємства Твердиня про: стягнення 27963,25 грн. основного боргу та 5604,13 грн. пені.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за умовами договору оренди від 19.06.2014р. №54/2014/КЕВ відповідач отримав у строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 263,50 кв.м в будівлях №№19,20, в/м №21, що розташовані за адресою: м.Львів, вул. Лисенка,23а. Відповідач орендував дане нерухоме майно для розміщення виробничо-складських приміщень.

За умовами договору відповідач зобовязався своєчасно, не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним сплачувати орендну плату, однак неналежно виконував взяті на себе договірні зобовязання, і станом на дату подання позову до суду за ним числиться заборгованість в сумі 27 963,25 грн.

Окрім того, за неналежне виконання відповідачем умов договору в частині сплати орендної плати, йому нараховано пеню в сумі 5 604,13 грн.

Обставини справи: Розглянувши подані матеріали суд визнав їх достатніми для прийняття заяви до розгляду і ухвалою від 28.07.15р. порушив провадження у справі та призначив судове засідання на 11.08.15р.

В судове засідання зявився представник позивача, однак вимог ухвали суду від 28.07.2015р. не виконав, зокрема, не надав письмового обґрунтування щодо правомірності нарахування пені.

Відповідач явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки суд не повідомив, з заявами та клопотаннями до суду не звертався.

Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи, суд відклав розгляд справи на 27.08.2015р. та зобовязав позивача подати письмове обґрунтування щодо правомірності нарахування пені, представити оригінали рахунків, які предявлялися відповідачу

В судове засідання 27.08.2015р. зявилися представники сторін, надали пояснення по суті спору. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити. По суті позову пояснив, що між сторонами було укладено договір оренди нерухомого майна від 19.06.2014р. №54/2014/КЕВ за умовами якого відповідач отримав у строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 263,50 кв.м в будівлях №№19,20, в/м №21, що розташовані за адресою: м.Львів, вул. Лисенка,23а. Відповідач орендував дане нерухоме майно для розміщення виробничо-складських приміщень.

Факт передачі майна підтверджується актом приймання-передачі від 19.06.2014р.

За умовами договору відповідач зобовязався своєчасно, не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним сплачувати орендну плату, однак всупереч умов договору відповідач не сплачував орендну плату, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 27 963,25 грн. Також представник просив суд стягнути з відповідача 5604,13 грн пені.

Представник відповідача проти позову заперечив у повному обсязі, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що відповідно до акту обстеження орендованих приміщень від 14.08.2014р. комісією був встановлено незадовільний стан приміщень та неможливість їх використання за призначенням. Вважає, що відповідач не міг використовувати орендовані приміщення за цільовим призначенням, а тому відповідно до договору у орендаря відсутній обовязок сплачувати орендну плату. Вважає, що в силу положень ст.. 672 ЦК України відповідач звільняється від орендної плати.

Для надання сторонам можливості подати додаткові докази по справі, в судовому засіданні було оголошено перерву до 02.09.2015р.

Після судового засідання позивач подав додаткові письмові пояснення щодо підстав нарахування відповідачу пені, рахунки які виставлялись відповідачу для сплати орендної плати і компенсації земельного податку а також звіти за господарськими операціями та докази часткової сплати боргу.

В судових засіданнях 12.09.2015р. та 15.09.2015р. оголошувалась перерва для надання сторонам можливості подати додаткові докази по справі.

21.09.2015р. Заступник військового прокурора Львівського гарнізону вступив у справу на стороні позивача.

В судовому засіданні 22.09.2015р. розгляд справи було продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено на 13.10.2015р.

В судове засідання 13.10.2015р. зявився представник позивача та прокурор, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задоволити з підстав та мотивів наведених в позовній заяві та матеріалах справи.

Відповідач не забезпечив явки уповноваженого представника в судове засідання, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, а матеріалів справи достатньо для її розгляду по суті, у відповідності до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

19.06.2014р. між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова (орендодавець) та Приватним підприємством Твердиня (орендар) було укладено договір оренди №54/2014/КЕВ, за умовами якого орендодавець передає а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно нежитлові приміщення загальною площею 263,50 кв.м в будівлях №№19,20, військового містечка №21, що знаходяться на балансі Квартирно експлуатаційного відділу м.Львова та розташовані за адресою: м.Львів, вул. Лисенка,23а.

Відповідно до п. 1.3 договору, майно передавалось в оренду для використання під розміщення виробничо-складських приміщень.

В п. 1.4 договору сторони погодили, що стан майна на момент укладення договору (потребує / не потребує поточного або капітального чи поточного і капітального ремонту) визначається в акті приймання-передачі за узгодженим висновком орендодавця та орендаря.

Відповідно до п.2.1 договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Відповідно до п. 7.1 договору, орендодавець зобовязався передати в оренду майно згідно з цим договором за актом приймання-передачі майна, який підписується одночасно з цим договором.

Згідно із ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

19.06.2015р. між сторонами було підписано акт приймання-передачі нерухомого військове майно інв. №№19,20 військового містечка №21, загальною площею 263,50 кв.м.

В даному акті було зазначено, що передане в оренду майно потребує проведення поточного та частково капітального ремонту.

Оскільки акт приймання передачі підписаний зі сторони відповідача та скріплений печаткою ПП «Твердиня», слід вважати, що відповідач був ознайомлений із станом майна яке він отримував в оренду, міг оцінити можливість використання його для розміщення виробничо-складських приміщень, та без жодних застережень вступив у строкове платне користування цим майном.

За таких умов, заперечення відповідача проти позову які ґрунтуються на тому, що незадовільний стан приміщень не дозволяли використовувати його за призначенням, є безпідставними та не беруться судом до уваги.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до положень п. 5.7 договору, саме орендар повинен був своєчасно здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна.

Посилання відповідача на ч.1 ст.762 ЦК України, в якій зазначено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, є безпідставним, оскільки визначальною умовою звільнення від сплати орендної плати є наявність обставин, за які орендар не відповідає, однак, як встановлено судом, саме на відповідача був покладений обовязок усунення незадовільного стану обєкта оренди. Крім того, судом також враховано, що незважаючи на незадовільний стан орендованого приміщення, відповідачем було здійснено частково сплату орендної плати.

Відповідно до п. 5.3 договору орендар зобовязався своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату.

В п.3.1 договору сторони погодили, що орендна плата встановлена без ПДВ за базовий місяць (грудень 2013р.) на рівні 4200,00 грн. Розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяцем до останнього числа першого місяця оренди.

Відповідно до п. 3.3 договору сторони визначили, що орендна плата за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно із положеннями п. 3.6 договору, орендна плата у розмірі 100% перераховується орендарем до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок орендодавця у територіальному органі державного казначейства не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач виставляв відповідачу рахунки для сплати орендної плати та компенсації земельного податку (а.с. 69-97).

Однак відповідач неналежно виконував взяті на себе договірні зобовязання в частині сплати орендних платежів та компенсації земельного податку, у звязку з чим станом на дату подання позову до суду в нього виникла заборгованість в сумі 27963,25 грн.

Позивачем долучено до справи звіти за господарськими операціями за період з 19.06.2014р. по 31.12.2014р. та за період з 01.1.2015р. по 20.08.2015р., а також копії банківських виписок з яких вбачається, що відповідач періодично здійснював платежі по орендній платі однак не в повному обсязі.

Оскільки відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував орендні платежі, позивач нарахував йому пеню за період з 16.12.2014р. по 10.06.2015р. в сумі 5 604,13 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із положеннями ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.3.7 договору, орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету у визначеному п. 3.6 договору в співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, за кожен день прострочення, включаючи день сплати.

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом здійснено перевірку правильності здійснених позивачем нарахувань пені.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення повністю, а саме 27963,25 грн. основний борг та 5604,13 грн. пеня.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст. 49 ГПК України суд покладає на винну сторону відповідача в сумі 1827,00 грн.

Керуючись ст. ст.28, 33, 35 ,43, 44, 48, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Твердиня» (81118, Львівська область,

Пустомитівський район, с.Ставчани, вул. Біла Гора, 21, )

на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова (79007,м.Львів, вул.

Шевченка,3а, ) 27963,25 грн. боргу, 5604,13 грн. пені та

1827,00 судового збору.

3 Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4. Рішення суду може бути оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повний текст рішення складено 19.10.2015р.

Суддя Запотічняк О.Д.