ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2015 р.Справа № 922/4720/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гончарові В.В.

розглянувши справу

за позовом ДП "ОСОБА_1 авіаційний ремонтний завод" (м. Чугуїв) 3-я особа , що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 оборони України (м. Київ); 3-я особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 Концерн "Укроборонпром" (м. Київ)
до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області (м. Харків) , ТОВ "Завод "Евєркон" (м. Чугуїв)
про визнання угоди недійсною та усунення перешкод у користуванні майном
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_4 (довіреність від 20.07.2015);

відповідача (ТОВ "Завод "Єверкон") - ОСОБА_5 (довіреність від 12.01.2015);

відповідача (РВ ФДМУ по Х/о) - ОСОБА_6 (довіреність № 131 від 07.11.2014);

3-тя особа (МОУ) - ОСОБА_7 (довіреність №220/338/д від 18.05.2015);

3-тя особа (ДК "Укроборонпром") - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 підприємство "ОСОБА_1 авіаційний ремонтний завод", звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Евєркон" та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області про визнання недійсною додаткової угоди №11 від 16.10.2014 року до договору оренди №2299-Н від 28.12.2005 року, укладеного між відповідачами; виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Евєркон" з нежитлових приміщень: кім. № №44,45,46,49 на 2-му поверсі 2-х поверхової будівлі штабу (інв.№33), площею 144,80 кв.м, в 1-поверховій будівлі виробничого цеху №2 (інв.№7) площею 372,10 кв.м, загальною площею 516,90 кв.м, за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, м/р "Авіатор",162.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає про те, що під час дії договору оренди №2299-Н змінилась особа, яка має повноваження на розпорядження державним майном, що є предметом договору оренди, тобто РВФДМ України по Харківській області втратило право надавати в оренду окреме нерухоме майно, яке знаходиться на балансі позивача та, як наслідок, втратило право на вчинення будь-яких дій щодо такого майна.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.01.2015, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 позов задоволено частково. Визнано недійсною додаткову угоду №11 від 16.10.2014 року до договору оренди №2299-Н між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області і ТОВ "Завод Еверкон" від 28.12.2005 року. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 01 липня 2015 року касаційні скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, Державного підприємства "ОСОБА_1 авіаційний ремонтний завод", Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Евєркон" задоволено частково, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 року та рішення господарського суду Харківської області від 12.01.2015 року у справі №922/4720/14 скасовано, справу №922/4720/14 направлено до господарського суду Харківської області на новий розгляд.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27 липня 2015 р. призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 06 серпня 2015 р. о 11:00 год.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду" на диск CD-R серійний номер CICX 09050.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 серпня 2015 року було до участі у справі було залучено у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 оборони України та ОСОБА_3 Концерн "Укроборонпром" та було продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

31.08.2015 від представника Державного концерна "Укроборонпром" через канцелярію господарського суду надійшли письмові пояснення, які були долучені до матеріалів справи, де він позовні вимоги позивача просить задовольнити, посилаючись, зокрема, що питання права власності орендованого майна було розглянуто у справі № 922/3186/15.

02.09.2015 від представника позивача надійшли письмові пояснення, які були долучені судом до матеріалів справи, де він вказує, що відповідачі повідомлялись про намір позивача використовувати для власних потреб майна, переданого ТОВ "Завод" Еверкон" в оренду за договором № 2299-Н та про те, що спірний договір продовжуватись не буде.

Ухвалами суду від 06 серпня 2015 р., 07 вересня 2015 р. та 14 вересня 2015 р. розгляд справи відкладався.

14.09.2015 від представника відповідача -1 - ТОВ "Завод "Еверкон" надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову з огляду на те, що відповідач займає спірні приміщення на підставі договору оренди № 2299-Н від 28.12.2005, який позивачем не оспорюється та додаткових угод до нього. Зауважує, що позивач стверджує, що додаткова угода № 11 до договору оренди № 2299-Н від 28.12.2005 року порушує його права, а додаткова угода № 10 від 22 жовтня 2013 року - ні. Також вказує, що неприпустимо застосовувати до умов укладеного договору оренди № 2299-Н від 28.12.2005року вимоги нового Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - Учасників Державного концерну"Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку". Крім того, зазначає що позивачем обрано неіснуючого засобу захисту начебто порушеного права у вигляді виселення. До того ж, наголошує, що оскільки право господарського відання ДП "ОСОБА_1 авіаційний ремонтний завод" не зареєстровано в порядку, передбаченому ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідачі не порушили жодного права позивача.

05.10.2015 до господарського суду надійшли письмові пояснення від представника третьої особи - ОСОБА_2 оборони України, де він просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

05.10.2015 від представником позивача були надані додаткові письмові пояснення, де він вказує,зокрема, що відповідно до п.15 Статуту ДП "ЧАРЗ", затвердженого Наказом ДК "Укроборонпром" від 22.02.2012р. № 80, майно підприємства є державною власністю і закріплене за ним на праві господарського відання. Здійснюючи право господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном. Вважає, що інтереси позивача підлягають захисту так само як і інтереси власника майна в силу положень п.8 ст.1 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна", ст.ст.133,136 Господарського кодексу України.

В судовому засіданні 05.10.2015 було оголошено перерву до 07.10.2015 о 15:00 год.

06.10.2015 до канцелярії суду від представника відповідача - 2 - Регіонального відділення ФДМ України по Харьківській області надійшли письмові пояснення стосовно розгляду справи після касаційного перегляду, де, зокрема, зазначає, що застосування до спірних відносин ЗУ № 5213-УІ від 06.09.12року "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення іх стабільного розвитку" є недоречним. Також, при укладанні додаткової угоди № 11 від 16.10.2014 до договору оренди № 2299-Н сторони не порушили жодної вимоги, встановленої ЦК або ГК України, у зв"язку з чим просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

07.10.2015 до канцелярії суду від представника 3-ї особи (МОУ) надійшло клопотання, в якому він просив суд долучити до матеріалів справи документи згідно додатку.

Суд, розглянувши клопотання представника 3-ї особи (МОУ), вирішив за можливе задовольнити його.

Представник позивача в судовому засіданні 07.10.2015 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача 1 (ТОВ "Завод "Єверкон") в судовому засіданні 07.10.2015 висловлював свої заперечення та просив суд відмовити в позові в повному обсязі.

Представник відповідача 2 (РВ ФДМУ по Х/о) в судовому засіданні 07.10.2015 висловлював свої заперечення та просив суд відмовити в позові в повному обсязі.

Представник 3-ї особи (МОУ) в судовому засіданні 07.10.2015 підтримав позов, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник 3-ї особи (ДК "Укроборонпром") в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за позовної заявою позивача за наявними у справі і додатково наданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод Евєркон" (орендар) 28.12.2005 року укладено договір оренди №2299-Н (далі договір оренди). До вказаного договору оренди укладались додаткові угоди №№1-10, якими сторони погоджували зміни до договору оренди, зокрема щодо терміну дії цього договору.

Як вбачається із змісту договору оренди та додаткових угод до нього орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення кім. №№ 44, 45, 46, 49 на 2-му поверсі 2-х поверхової будівлі штабу (інв.№33), площею 144,80 кв.м, в 1-поверховій будівлі виробничого цеху №2 (інв.№7) площею 372,10кв.м, загальною площею 516,90 кв.м, за адресою: Харківська обл., м. Чугуїв, м/р "Авіатор" (далі - Майно), що перебуває на балансі Державного підприємства "ОСОБА_1 авіаційний ремонтний завод" (далі - балансоутримувач) (п.1.1 договору оренди).

Згідно з п. 10.1. договору оренди цей договір укладено строком на 11 місяців, діє з 28.12.2005 року до 27.11.2006 року.

Як зазначалося, сторонами неодноразово вносилися зміни щодо строку дії договору, так, зокрема, 22.10.2013 року додатковою угодою №10 до договору оренди №2299-Н від 28.12.2005 року сторони визначили, що цей договір продовжено строком на 11 місяців, тобто з 29.10.2013 року до 29.09.2014 року.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод "Евєркон" 16.10.2014р. була укладена спірна додаткова угода №11 до договору оренди, якою цей договір продовжено строком на 11 місяців, тобто до 29.08.2015 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.01.2010 р., виданого виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради, та реєстраційного посвідчення КП "ОСОБА_1 міжміського бюро технічної інвентаризації" від 13.02.2010 р. № 264, комплекс будівель та споруд авіаційного ремонтного заводу за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, м-н "Авіатор", 162, в т.ч. будівля цеху № 2, літ. "Г", належала Державі в особі ОСОБА_2 оборони України (в господарському відданні Державного підприємства "ОСОБА_1 авіаційний ремонтний завод").

Комісію, створеною відповідно до наказу Державного концерну "Укроборонпром" від 11.11.2011 р. № 134 "Про утворення комісій з питань передачі підприємств зі сфери управління МО України в управління Державного концерну "Укроборонпром", 29.11.2011 р. було здійснено приймання-передачу державного підприємства "ОСОБА_1 авіаційний ремонтний завод", яке розташоване за адресою: 63501, Харківська область, м. Чугуїв, мр-н Авіатор, та перебуває у сфері управління МО України і передається в управління ОСОБА_3 концерну "Укроборонпром", про що було складено акт приймання-передачі державного підприємства "ОСОБА_1 авіаційний ремонтний завод" зі сфери управління МО України в управління Державного концерну "Укроборонпром".

Представник позивача вказував, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно на комплекс будівель та споруд авіаційного ремонтного заводу, що розташований за адресою: Харківська область м. Чугуїв, м-рн "Авіатор", 162, є чинним (не погашеним) та є єдиним правовстановлюючим документом позивача на зазначене вище майно.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія рішення господарського суду Харківської області по справі №922/3186/15, в якій було розглянуто право власності орендованого спірного майна.

З пояснень позивача вбачається, що позивач 18.11.2014 р. звернувся до Реєстраційної служби ОСОБА_1 МУЮ Харківської області з заявою про державну реєстрацію права власності на комплекс будівель та споруд авіаційного ремонтного забуду, що розташований за адресою: Харківська область м. Чугуїв м-рн "Авіатор", 162. 18.02.2015р. позивачем було отримано ОСОБА_7 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за зазначеною вище заявою, проте даний витяг було анульовано державним реєстратором. Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Реєстраційної служби ОСОБА_1 МУЮ Харківської області ОСОБА_8 18.02.2015р. було прийнято рішення про відновлення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Після отримання інформації про анулювання витягу ДП "ЧАРЗ" звернулось до ОСОБА_1 МУЮ Харківської області з метою вирішення питання щодо реєстрації прав на комплекс будівель та споруд авіаційного ремонтного забуду, що розташований за адресою: Харківська область м. Чугуїв, м-рн "Авіатор", 162. ОСОБА_1 МРУЮ Харківської області від 15.05.2015 р. № 283/03-01-39 було підтверджено скасування помилкової реєстрації згідно витягу № 33821305.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

У відповідності до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п. 10.5 договору оренди, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав передбачених ст. 783, та п.1 ст. 784 ЦК України у порядку встановленому ст. 188 ГК України.

Сторона, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у дванадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати розгляду. У разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору, або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до частини другої статті 291 Господарського кодексу України (далі -ГК України) договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною четвертою статті 284 ГК України передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди також передбачені статтею 764 ЦК України та опосередковано - нормою частини четвертої статті 291 ГК України, згідно з якою правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України.

Відповідно до статті 21 ГПК України відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Законом України від 06.09.2012 № 5213-VI "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку", який набув чинності 30.10.12р., доповнено статтю 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" частиною 8, згідно з якою відносини оренди рухомого та нерухомого майна державних підприємств, у тому числі казенних підприємств, оборонно-промислового комплексу, які включені до складу Державного концерну "Укроборонпром", регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку".

У відповідності до ч. 3 статті 3 вказаного Закону передача в оренду нерухомого майна, загальна площа якого перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, здійснюється безпосередньо підприємствами оборонно-промислового комплексу за погодженням з ОСОБА_3 концерном "Укроборонпром", крім випадків передачі в оренду цілісних майнових комплексів підприємств оборонно-промислового комплексу, щодо яких орендодавцем є Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва.

Відповідно до Переліку державних підприємств, що включені до складу Державного концерну "Укроборонпром", що є Додатком до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року №1221 "Про утворення Державного концерну "Укроборонпром" ДП "ОСОБА_1 авіаційний ремонтний завод" включене до складу ДК "Укроборонпром".

Пунктом 15 Статуту Державного підприємства "ОСОБА_1 авіаційний ремонтний завод" передбачено, що майно підприємства є державною власністю і закріплене за ним на праві господарського відання. Здійснюючи право господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном.

Згідно з ч.1 ст.133 Господарського кодексу України основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.

Право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності (ст. 136 ГК України).

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 Цивільного кодексу України).

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, так, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Беручи до уваги наведене, враховуючи приписи частини 8 статті 1, частини 2 статті 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", частини 3 статті З Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку", починаючи з 30.10.2012р., коли зазначений закон набув чинності Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області не мало статусу орендодавця спірного державного майна, тому не мало й повноважень на укладання додаткової угоди №11 від 16.10.14р. про продовження строку оренди за договором оренди №2299-Н.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи викладене, суд вважає, що додаткова угода № 11 від 16.10.2014р. до договору оренди №2299-Н має бути визнана недійсною з огляду на те, що при її укладанні РВФДМ України по Харківській області не мав стосовно спірного орендованого майна функцій орендодавця, тобто Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області втратило право укладати угоди щодо продовження дії договору оренди, чим були порушені вимоги ч. 8 ст.1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Аналогічна правова позиція суду знайшла своє відображення в постанові Київського апеляційного господарського суду від 08.04.2014 зі справи № 910/19028/13, яке залишено без змін після перегляду у касаційному порядку.

Щодо позовних вимог про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Евєркон" із займаних приміщень, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Згідно з вимогами ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічна норма міститься і в ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Згідно ч.1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Матеріали справи містять належним чином засвідчені копії листів Державного концерну "Укроборонпром" №UOP-3.01-4415 від 29.04.2015 та №UOP-3.01-4416 від 29.04.2015 разом з доказами їх відправлення відповідачам (том ІІ, арк. справи 207-210), в яких йдеться про те, що ДК "Укроборонпром" попередив відповідачів, що у зв'язку з виконанням затвердженого плану реструктуризації ДП "ОСОБА_1 авіаційний ремонтний завод" має намір використовувати державне нерухоме майно (нежитлові приміщення кім. № №44,45,46,49 на 2-му поверсі 2-х поверхової будівлі штабу (інв.№33), площею 144,80 кв.м, в 1-поверховій будівлі виробничого цеху №2 (інв.№7) площею 372,10 кв.м, загальною площею 516,90 кв.м, за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, м/р "Авіатор",162), яке передано в оренду ТОВ "Завод "Евєркон", для власних потреб. Крім того, в цих листах зазначено про відсутність наміру ДП "ЧАРЗ" продовжувати орендні відносини по договору оренди №2299-Н від 28.12.2005 року з підприємством ТОВ "Завод "Евєркон" та запропоновано добровільно звільнити орендовані приміщення у відповідності до вимог договору оренди, розпочати процедуру повернення зазначеного майна ДП "ОСОБА_1 авіаційний ремонтний завод".

З урахуванням вищевикладеного господарський суд прийшов до висновку, що позовна вимога позивача щодо виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Евєркон" з нежитлових приміщень кім. № №44,45,46,49 на 2-му поверсі 2-х поверхової будівлі штабу (інв.№33), площею 144,80 кв.м, в 1-поверховій будівлі виробничого цеху №2 (інв.№7) площею 372,10 кв.м, загальною площею 516,90 кв.м, за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, м/р "Авіатор",162, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а посилання відповідача про обрання позивачем неіснуючого способу захисту порушеного права, викладеного у відзиві на позовну заяву, не можуть бути прийняти судом до уваги.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір"

Згідно ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Підпунктом 1 пункту 2 частини 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про державний бюджет на 2014 рік" на 2014 рік установлена мінімальна заробітна плата у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 гривні.

Враховуючи викладене, сума мінімального судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру складає 1218 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду 23.10.2014 з двома немайновими вимогами.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне покласти судовий збір в розмірі 2436,00 грн. на сторін пропорційно задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсною додаткову угоду №11 від 16.10.2014 року до договору оренди №2299-Н між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області і ТОВ "Завод Еверкон" від 28.12.2005 року.

Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Евєркон" (63501, Харківська область, м. Чугуїв, мікрорайон "Авіатор", 154-Б, ) з нежитлових приміщень: кім. № №44,45,46,49 на 2-му поверсі 2-х поверхової будівлі штабу (інв.№33), площею 144,80 кв.м, в 1-поверховій будівлі виробничого цеху №2 (інв.№7) площею 372,10 кв.м, загальною площею 516,90 кв.м, за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, м/р "Авіатор",162.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Евєркон" (63501, Харківська область, м. Чугуїв, мікрорайон "Авіатор", 154-Б, ) на користь Державного підприємства "ОСОБА_1 авіаційний ремонтний завод" (63501, Харківська область, м. Чугуїв, мікрорайон "Авіатор", 162, ) витрати зі сплати судового збору в сумі 1218,00 грн.

Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна по Харківській області (61024, м. Харків, вул. Гудакова,18, ) на користь Державного підприємства "ОСОБА_1 авіаційний ремонтний завод" (63501, Харківська область, м. Чугуїв, мікрорайон "Авіатор", 162, ) витрати зі сплати судового збору в сумі 1218,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_9