РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2015Справа №910/22257/15

За позовом Державного підприємства "Український авіаційний метеорологічний центр"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАНТАЛІТ"

про стягнення 6 832,67 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

Від позивача: Харченко В.І. (довіреність № 14 від 10.12.2014)

Від відповідача: Король І.О. (довіреність № 031/15 від 30.09.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Державне підприємство «Український авіаційний метеорологічний центр» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНТАЛІТ» про стягнення з останнього заборгованості в сумі 6832,67 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами був укладений договір № 164/12 від 18.12.2012 про надання метеорологічної інформації, за умовами якого позивач надавав, а відповідач отримував послуги. У 2014 році, після закінчення дії зазначеного договору, господарські відносини продовжували існувати між сторонами спору, а саме: у січні і лютому 2014 року відповідач отримав послуги, однак оплатив їх частково. Отже, як стверджує позивач, відповідачем неоплачені послуги, які були отримані останнім у лютому 2014 року у розмірі 6832,67 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2015 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі 910/22257/15, розгляд справи призначено на 17.09.2015.

15.09.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшли заява про уточнення поштової адреси відповідача № 678/06 від 15.09.2015 та документи по справі, що оформлені супровідним листом № 679/06 від 15.09.2015.

16.09.2015 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

У поданому відзиві відповідач проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що позивач повинен був укласти із відповідачем договір на 2014 рік. Також, на думку відповідача, після закінчення строку договору від 18.12.2012 № 164/12 доступ відповідача до системи, за допомогою якої останній отримує послуги, повинен був бути заблокований. Як зазначає відповідач, останньому невідомо на підставі яких документів складено акт надання послуг від 28.02.2014 № 86, а також невідома особа, яка отримала від імені відповідача зазначений акт.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2015 р. розгляд справи відкладено на 01.10.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

30.09.2015 р. через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі щодо функціонування автоматизованої системи «МетеоБрифінг».

01.10.2015 р. через канцелярію суду від відповідача надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

У судовому засіданні 01.10.2015 р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, надав суду усні пояснення по справі, у задоволенні позову просив відмовити.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 01.10.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18.12.2012 р. між Державним підприємством «Український авіаційний метеорологічний центр» (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАНТАЛІТ» (далі - замовник) укладено договір від № 164/12 про надання метеорологічної інформації (далі - Договір), відповідно до предмету якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов'язок з надання пакету послуг для передпольотної метеопідготовки за допомогою автоматизованої системи «МетеоБрифінг» дистанційно через мережу Інтернет (далі - метеорологічна інформація/послуга).

Як вбачається з п. 2.1.1 Договору, виконавець зобов'язаний цілодобово надавати доступ замовникові до метеорологічної інформації для планування польотів та самостійної передпольотної метеорологічної підготовки у обсягах, передбачених Правилами метеорологічного забезпечення (ПМЗА-2005). Крім того, виконавець зобов'язаний присвоїти замовникові ім'я користувача та пароль для авторизованого доступу до інформації та письмово повідомити дану інформацію замовникові, а також надати посібник користувача автоматизованої системи передпольотної метеорологічної інформації «МетеоБрифінг» (п. 2.1.3 Договору).

Судом встановлено, що згідно з п. 7.1 Договору, останній вступає в дію з 01 січня 2013 року та діє до 31 грудня 2013 року. Водночас суд відзначає, що Договір не містить такої умови, яка б передбачала автоматичну пролонгацію строку його дії, а також сторонами спору не надано суду жодної укладеної ними додаткової угоди до Договору, яка б продовжувала строк дії основного правочину.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що дія Договору припинилася 31 грудня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про гідрометеорологічну діяльність» гідрометеорологічне обслуговування та надання інших послуг у сфері гідрометеорологічної діяльності здійснюється підприємствами, установами та організаціями, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері гідрометеорологічної діяльності, за плату в обсягах і формах, що визначається на договірних засадах.

У зв'язку із наведеними обставинами і нормами права, позивачем надіслано відповідачеві лист від 11.11.2013 № 1058/12, яким ДП «УАМЦ» запропонувало ТОВ «ТАНТАЛІТ» укласти на 2014 рік договір про надання метеорологічної інформації. До вказаного листа позивачем додано два екземпляри проекту договору від 31.12.2013 № 255-13 про надання метеорологічної інформації.

Проте, за твердженням позивача, позитивної відповіді (акцепту) на пропозицію укласти договір на 2014 рік позивач не отримав, доказів протилежного суду не надано.

Однак, при цьому, судом встановлено, що відповідачем у січні та лютому 2014 року отримувалася метеорологічна інформація, тобто позивачем фактично надано, а відповідачем отримано послуги загальною вартістю 13665,34 грн. за січень та лютий 2014 р.

Вказана сума відповідає вартості послуг за один місяць у 2014 році, яка наведена у калькуляції кошторисної вартості пакету програми «МетеоБрифінг», а саме 5693,89 грн. без ПДВ.

У матеріалах справи міститься засвідчена копія виписки з поточного рахунку ДП «УАМЦ», яка свідчить про те, що відповідачем було оплачено надану йому позивачем у січні 2014 року послугу на суму 6832,67 грн. При цьому суд відзначає, що у призначенні платежу міститься посилання на договір від 31.12.2013.

Таким чином, неоплаченою залишилась послуга, надана позивачем відповідачеві у лютому 2014 року на суму 6832,67 грн. Факт надання позивачем і отримання відповідачем метеорологічної інформації у лютому підтверджується витягом з автоматизованої системи «МетеоБрифінг», засвідчена копія якого міститься у матеріалах справи.

З матеріалів вбачається, що позивачем надіслано, а відповідачем 13 березня 2014 року в особі його уповноваженої особи, отримано Акт надання послуг від 28 лютого 2014 року № 86, який свідчить про факт надання(отримання) метеорологічної інформації у лютому 2014 року. Однак, відповідач вказаний Акт не підписав і позивачеві не повернув.

Судом встановлено, що 01 квітня 2014 року позивачем надіслано відповідачеві лист-претензію від 31.03.2014 № 286/06, у якому позивач просив відповідача погасити заборгованість, яка виникла внаслідок несплати отриманих послуг у лютому 2014 року вартістю 6832,67 грн.

Однак, за твердження позивача, станом на дату звернення з позовом до суду, вказана претензія залишилась без відповіді та задоволення.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Наведена норма права передбачає обов'язок замовника оплачувати виконавцеві надану йому послугу.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно із ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи наведені вище норми права, а також обставини справи, суд дійшов висновків про те, що витяг з автоматизованої системи «МетеоБрифінг» та виписка з поточного рахунку позивача, свідчать про факт надання позивачем і отримання відповідачем у січні та лютому 2014 року метеорологічної інформації (послуги) і, більш того, така дія відповідача, як оплата послуги за січень 2014 року, дає суду підстави вважати, що ТОВ «ТАНТАЛІТ» визнав факт отримання ним цих послуг, а відтак за правилами, встановленими ч. 1 ст. 901 і ч. 2 ст. 530 ЦК України, відповідач був зобов'язаний на протязі семи днів, з дня отримання листа-претензії від 31.03.2014 № 286/06, оплатити позивачеві послугу вартістю 6832,67 грн., отриману у лютому 2014 року.

Однак, всупереч наведеним нормам цивільного права, відповідач отриману у лютому 2014 метеорологічну інформацію не оплатив.

При цьому, посилання відповідача на відсутність письмового договору між сторонами на 2014 р., як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, судом не приймається, оскільки факт отримання послуг (витяг з автоматизованої системи «МетеоБрифінг») підтверджується матеріалами справи, а тому відповідач зобов'язаний оплатити отримані послуги.

Крім того, договором № 164/12 про надання метеорологічної інформації від 18.12.2012 р. не передбачено обов'язку виконавця після закінчення строку дії договору блокувати доступ до системи «МетеоБрифінг».

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, виходячи з вищенаведеного, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведено, документально підтверджено і відповідачем будь-яким чином не спростовано, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані, але не оплачені у повному обсязі послуги у розмірі 6832,67 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНТАЛІТ» (04053, м. Київ, Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б; код 35371154) на користь Державного підприємства «Український авіаційний метеорологічний центр» (08307, Київська обл., м. Бориспіль, Аеропорт; код 23568810, 6832,67 грн. основного боргу та 1827,00 грн. витрати по оплаті судового збору

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 06.10.2015р.

Суддя С.О. Турчин