РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2015Справа №910/21455/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сав-Дістрібьюшн"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

ОСОБА_1

про стягнення 8 499,00 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача не з'явився;

від відповідача не з'явився;

від третьої особи не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сав-Дістибьюшн" з вимогою про стягнення грошових коштів, що не були перераховані за повернення товару/послуги у розмірі 8 499,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2015 залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1.

Представники позивача, відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями,0 які долучені до матеріалів справи.

У відзиві на позов відповідач заперечив проти позовних вимог з тих підстав, що споживачем отримано 8 499, 00 грн., отже ТОВ "Сав-Дістибьюшн" виконало свої зобов'язання перед споживачем по поверненню вартості придбаного товару, на підтвердження чого надав платіжне доручення №6562 від 05.12.2013 та акт №184ФТ-217.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

10.02.2013 між позивачем (за договором - банк) та ОСОБА_1 (за договором - позичальник) укладено кредитний договір №003-21006-100213 (далі - договір), згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 9 996,00 грн. з метою придбання товару/послуг у ТОВ "Сав-Дістрибьшн" (відповідач).

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, перерахував кредитні кошти на рахунок відповідача, що підтверджується меморіальним ордером №8346524 від 11.02.2013 (міститься в матеріалах справи).

В подальшому, клієнт звернулася до банку з заявою про розірвання договору, оскільки товар повернуто відповідачу, на підтвердження була додана до заяви клієнта накладна про повернення товару № 184ФТ-125 від 18.03.2013.

З огляду на викладене, позивач звернувся до відповідача з листом за вих. № 2/01-17/ від 28.05.2013 з вимогою повернути перераховані кредитні кошти в сумі 8 499,00 грн.

Як зазначає позивач, відповідач відповіді на вимогу не надав та кредитні кошти позивачу не сплатив, у зв'язку з чим останній звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення кредитних коштів у сумі 8 499,00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог та повідомив про повернення 05.12.2013 на користь позивача отриманих у кредит коштів в розмірі 6 999,00 грн., на підтвердження чого надав платіжне доручення № 6562 від 05.12.2013, а інша частина коштів - 1500,00 грн. була отримана споживачем на ручно за актом №184ФТ-217.

Відповідно до п. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземці), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, підставою для звернення з позовом до суду є наявність порушеного права або охоронюваного законом інтересу.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що позивач звернувся з позовом до суду 17.08.2015 (згідно штемпеля відділення поштового зв'язку), а заявлена до стягнення сума неповернутих кредитних коштів у розмірі 8 499,00 грн. була сплачена відповідачем 05.12.2013, 25.06.2013 (згідно платіжного доручення № 6562 від 05.12.2013 та акту №№184ФТ-217), тобто до моменту звернення позивача з позовом до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що станом на момент звернення позивача з позовом до суду, порушення його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача не існувало, оскільки відповідачем була сплачена заявлена до стягнення сума в розмірі 8 499,00 грн.

Відповідно до п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Проте, оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, судовий збір не стягується. (п. 4.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України".

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засіданні 15.10.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене та підписане - 16.10.2015 р.

Суддя В.О. Демидов