ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2015 р.Справа № 916/2429/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Ярош А.І.,

Суддів: Головея В.М., Журавльова О.О.,

при секретарі судового засідання Максиміхіній Ю.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - Дьяченко Т.В., довіреність № б/н/, дата видачі : 22.09.15;

від відповідача - Карташов А.Г., довіреність № б/н, дата видачі : 19.08.15;

від відповідача - Влагич С.Р., довіреність № б/н, дата видачі : 22.06.15;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі філії «Дельта-лоцман» Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

на рішення господарського суду Одеської області від 25.08.2015 р.

по справі № 916/2429/15

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі філії «Дельта-лоцман» Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

до Компанії «Нортроп» у формі товариства з обмеженою відповідальністю

про стягнення 10117,73 дол. США, що еквівалентно 212733,42 грн.,

встановив:

Державне підприємство „Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Компанії „НОРТРОП" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості за договором про надання послуг №1-П-13 від 12.06.2013р. у сумі 10117,73 дол. США, що еквівалентно 212733,42 грн.

В обґрунтування позовних вимог Адміністрація портів посилалась на положення ст.ст. 525, 526, 530, 625 ЦК України, ст.22 ЗУ "Про морські порти України", ст.132 Кодексу торговельного мореплавства України, ст.185, 197 Податкового кодексу України, відповідно до яких позивачем донараховано податок на додану вартість /далі - ПДВ/ на канальний збір, що сплачений відповідачем за міжнародне перевезення, здійснене суднами "LENA KOLEVA", "AMINA H", "KLOS C", "LIMILESS" у червні, серпні, вересні та жовтні 2013 року, посилаючись на те, що в наданих Агентом документах, не зазначено іноземного порту, з якого судна здійснювали перевезення вантажу від агентуванням відповідача, а вказано лише «Black Sea, Neutral Waters», отже відсутні ознаки міжнародного перевезення, що не надає права на звільнення від оподаткування ПДВ згідно п.197.9 ст.197 ПКУ.

Рішенням господарського суду Одеської області від 25 серпня 2015 року (суддя Волков Р.В.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Судове рішення мотивоване тим, що перевезення вантажів морськими суднами з іноземного порту з поділом вантажу за межами території України , перевантаження частини вантажу з основного на додаткове судно і подальшим перетином державного кордону є „міжнародним перевезенням" вантажів морським транспортом . Частина такого перевезення , що здійснюється додатковим судном з нейтральних вод в порт України з перетином державного кордону , є невід'ємною частиною перевезення вантажу з іноземного порту та також відноситься до „міжнародного перевезення" або „перевезення у закордонному сполученні" з відповідним встановленням ставок та оподаткуванням портових зборів. Частина такого перевезення не може бути віднесена до „каботажного перевезення" або перевезення судном у „каботажному плаванні".

Відтак, суд зазначив, що послуги що надаються у міжнародному плаванні, звільняються від оподаткування.

Крім того, судом зазначено, що зміна суми компенсації сплачених портових зборів з моменту надання послуг в 2013р. не відбувалась, коригування не викликано помилками в податкових накладних , що не пов'язані зі зміною компенсації.

Отже, визначення позивачем податкових зобов'язань з ПДВ та коригування ПДВ через два роки після надання послуг та їх оплати, на думку суду, є безпідставним та суперечить п.187.1 та п.192.1 Податкового кодексу України.

За таких обставин, на думку суду, у даному випадку коригування податкових зобов'язань є неправомірним.

Не погоджуючись із рішенням місцевого господарського суду, Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії ДП «АМПУ» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій стверджує, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового з задоволенням позову у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що місцевим господарським судом порушено вимоги ст.132 КТМ України, оскільки помилково віднесено перевезення додатковим судном з нейтральних вод з перетином державного кордону України до перевезення вантажу із іноземного порту. При цьому, скаржник посилався на лист ДФС України №16744/6/99-99-19-03-08-14 від 07.08.2015 року, відповідно до якого морське перевезення вантажів, у яких порт навантаження визначено «Нейтральні води Чорного моря», оподатковуються ПДВ у загальному порядку.

Також апелянт вважає, що суд надав невірну оцінку коносаменту, оформленому відповідачем, адже коносамент підтверджує лише перевезення судном від певного місця, а саме нейтральних вод Чорного моря до порту України а не від іноземного порту до порту України, що в свою чергу є лише частиною маршруту вантажу при міжнародному перевезенні, а не міжнародним перевезенням.

Також на думку апелянта, судом невірно застосовано ст.159 КТМ України щодо перевантаження вантажу на додаткові судна; невірно застосовано вимоги ст.52, п. 53.1 ст.53 КТМ України в розрізі висновків листа ДФС України №16744/6/99-99-19-03-08-14 від 07.08.2015р.

Разом з тим, скаржник зазначав, що коригування податкових зобов'язань з ПДВ відбулось через зміну суми компенсації вартості послуги після їх постачання, а саме на дату виникнення податкових зобов'язань з ПДВ філія «Дельта-лоцман» ДП «АМПУ» помилково не нарахувала на обсяг наданих послуг 20% ПДВ, а після виявлення помилки філія скористалась своїм правом на ї виправлення.

У відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні представник відповідача спростовував доводи апеляційної скарги та просив судове рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та вислухавши пояснення представників сторін, судова колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, відповідно до Закону України "Про морські порти України", розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.03.2013р. №133-р "Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту", наказу Міністерства інфраструктури від 19.03.2013р. № 163 "Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства "Адміністрація морських портів України" було проведено реорганізацію державних підприємств морського транспорту, шляхом виділу стратегічних об'єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов'язків стосовно них згідно розподільчих балансів та утворено, внаслідок виділу, державне підприємство "Адміністрація морських портів України".

Актом приймання-передачі від 13.06.2013р. №8 до Адміністрації були передані основні засоби Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" згідно з розподільчим балансом станом на 13.06.2013р., в т.ч. причали Миколаївського морського порту.

12 червня 2013р. між ДП „Адміністрація морських портів України" (Порт) та ТОВ „НОРТРОП" (Агент) був укладений Договір №1/П-13, згідно якого Порт зобов'язується за заявками „Агента" надавати послуги з лінійного і портового лоцманського проведення, послуги по перешвартуванню, перетягуванню (переміщенню) суден в акваторії порту, надавати послуги Служби регулювання руху суден ( далі СРРС) у зонах дії центрів і постів регулювання руху суден (далі ЦРРС/ПРРС) та надавати право проходження по Бузько-Дніпровсько-лиманському, Херсонському морському каналам та глибоководному судновому ходу р.Дунай -Чорне море (далі БДЛК, ХМК, та ГСХ), а також надавати інформаційну послугу судну при проходженні судном ГСХ, а „Агент" зобов'язується прийняти і оплатити надані послуги.

Згідно умов Договору п.п.4.2.2., 4.3. - остаточний розрахунок здійснюється „Агентом" на протязі десяти банківських днів з дати отримання від „Підприємства" рахунку за реквізитами зазначеними у такому рахунку та зобов'язання по оплаті вважаються виконаними „Агентом" з моменту зарахування грошових коштів на рахунок „Підприємства".

Відповідно до укладеного договору, у період з червня по жовтень 2013 року Позивач надав послуги суднам "LenaKoleva", "Amina H", "Klos C", буксиру "Limiless" та баржі "Pelorus" які знаходились під агентуванням Відповідача. У складі послуг були надані послуги проходження суднами Бузько-Дніпровським лиманом, що оплачувались канальним збором (портовий збір).

Відповідно до умов Договору, за ці суднозаходи Позивачем були нараховані до сплати суми портових зборів (канальний без урахування ПДВ) та вартість послуг з обслуговування суден.

Відповідні рахунки (№МР-00000013 від 20.06.2013р., №МР-00000813 від 19.08.2013р.,№МР-00001369 від 26.09.2013р.,№МР-00001978 від 25.10.2013р., №МР-00001979 від 28.10.2013р.) були відповідачем оплачені в повному об'ємі.

При цьому, з урахуванням індивідуального податкового роз'яснення Міністерства доходів і зборів №17866/6/99-99-19-04-02-15 від 19.12.2013р., 03.04.2015 р. позивачем було донараховано ПДВ на суми канального збору по наведеним перевезенням за 2013 р. та оформлені відповідні рахунки, а саме №МР-00060/00000013 від 03.04.2015р. на суму 2 471,39 дол. США, №МР-00061/00000813 від 03.04.2015р. на суму 3 294,40 дол. США, №МР-00062/00001369 від 03.04.2015р. на суму 1 647,20 дол. США, № МР-00064/00001978 від 03.04.2015р. на суму 1 537,48 дол. США, №МР-00065/00001979 від 03.04.2015р. на суму 1 167,26 дол. США, загалом 10 117,73 дол.США, та направлено Відповідачу лист №1681 від 09.04.2015р. на сплату таких рахунків, в якому зазначено, що у зв'язку з тим, що у вантажних документах не вказано іноземний порт, немає підстав рахувати підтвердженим факт здійснення відповідними суднами міжнародного морського перевезення.

На вказаний лист Відповідач надав письмову відповідь (вих. № 28/04-15 вiд 28.04.2015p.), в якій обґрунтована незаконність донарахування ПДВ на суму канального збору та відсутність підстав для її оплати.

В подальшому Позивач надіслав претензію (вих. №1866 вiд 21.04.15р.), в якій вимагав оплати рахунків, наданих в 2013р., на суму 10 117,73 дол. США.

Вважаючи, що вказані рахунки були оплачені Відповідачем на користь Позивача повністю ще у 2013, у задоволені претензії Відповідач відмовив, про що надав Позивачу відповідь (вих. №20/05-15 вiд 20.05.2015р.)

За таких обставин, посилаючись на виникнення у відповідача заборгованості по портовим зборам у зв'язку з донарахуванням ПДВ на підставі роз'яснення - листа №16744/6/99-99-19-03-08-14 від 07.08.2015р. Державної фіскальної служби України, у зв'язку з відмовою оплачувати виставлені рахунки, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з Компанії „НОРТРОП" заборгованості в сумі 10117,73 дол. США.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 526,525 ЦК України).

Згідно ст.22 Закону України „Про морські порти України" у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний.

Згідно Порядку справляння та розміри ставок портових зборів, який затверджений наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013р. №316, ставки портових зборів для суден встановлюються залежно від напрямків плавання судна -„у закордонному плаванні" або у „каботажному плаванні". При цьому, відповідно до п.1.13 Порядку податок на додану вартість нараховується та сплачується відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Відповідно п.197.9 ст.197 Податкового кодексу України звільняються від оподаткування операції з постачання послуг, що надаються іноземним та вітчизняним суднам, які здійснюють міжнародні перевезення пасажирів, їхнього багажу і вантажів та оплачуються ними відповідно до законодавства України портовими зборами.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову, оскільки з матеріалів справи вбачається, що на перевезення вантажу по основним суднам були видані коносаменти та вантажні маніфести на частину вантажу, що підлягає перевантаженню в нейтральних водах на додаткові судна. В документах зазначено порт відправлення - Kamsar, Гвінея, порт призначення -Дніпро-Бузький, Україна.

А також коносамент та вантажний маніфест на частину вантажу, що перевозилась безпосередньо основним судном, залишилась на ньому та не підлягала перевантаженню, в документах по яких також зазначено порт відправлення - Kamsar, Гвінея, порт призначення - Дніпро-Бузький, Україна.

Перевантаження частини вантажу за межами території України (нейтральні води) на додаткові судна здійснювалось на підставі Генеральних актів та Актів про факти з детальним описом процесу. Перевезення частини вантажу додатковими суднами з нейтральних вод підтверджується окремими коносаментами та Вантажними маніфестами таких суден, які відповідають коносаменту та маніфесту основного судна на перевантажену частину вантажу із зазначенням іноземного порту відправлення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.335 Митного кодексу України під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають органу доходів і зборів в паперовій або електронній формі , зокрема, такі документи та відомості: генеральна декларація, що містить, зокрема, найменування та опис судна, відомості про його реєстрацію та національну належність, прізвище капітана, прізвище та адресу суднового агента. За таких обставин, Генеральні декларації на судна з відмітками митниці про їх оформлення є належним доказом перетину суднами з вантажем митного (державного ) кордону України та їх митного оформлення.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що часткове перевантаження вантажу на додаткові судна в нейтральних водах Чорного моря, які здійснював відповідач у зв'язку з недостатністю глибини у морському порті для заходу великотоннажних суден, являються частиною міжнародного перевезення та їх неможливо розмежувати.

Відповідно до ст.132 КТМ України, перевезення між портами України та іноземними портами можуть здійснюватися як суднами, що плавають під Державним прапором України, так і за умови взаємності суднами, що плавають під іноземним прапором.

За приписами ст.133 КТМ України, за договором морського перевезення вантажу перевізник або фрахтівник зобов'язується перевезти доручений йому відправником вантаж із порту відправлення в порт призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу), а відправник або фрахтувальник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату (фрахт).

Судова колегія вважає обґрунтованими висновки суду про те, що проміжні переміщення вантажу та /або заміна транспортного засобу, які в даному випадку полягають в частковому вивантаженні вантажу на інше судно, не мають істотного значення для правової кваліфікації руху такого вантажу як перевезення вантажу за договором морського перевезення.

Судом правомірно зазначено, що імпортний вантаж в таких випадках навантажується на судно в іноземному порту, а у нейтральних водах Чорного моря відбувається лише перевантаження частини вантажу на інше судно, внаслідок чого таке перевантаження стає частиною договору міжнародного перевезення вантажу з іноземного порту до українського порту, та є випадком, коди сторона за договором - перевізник представлена кількома особами-судновласниками, що не суперечить положенням ч.3 ст.202 та ч.2 ст.510 Цивільного кодексу України.

При цьому, оскільки перевезення додатковим судном з нейтральних вод з перетином державного кордону України є невід'ємною частиною перевезення вантажу із іноземного порту, таке перевезення не здійснюється між портами України , у зв'язку з чим таке перевезення відповідає умовам ст.132 КТМ України для його кваліфікації як „міжнародного перевезення вантажів".

Твердження скаржника про порушення судом вимог ст.132 КТМ України, оскільки, на думку апелянта, судом помилково віднесено перевезення додатковим судном з нейтральних вод з перетином державного кордону України до перевезення вантажу із іноземного порту, колегією до уваги не приймаються, оскільки за ст. 132 КТМ України міжнародним перевезенням є "перевезення між; портами України та іноземними портами", яке в даному випадку і відбувалося.

За наведених обставин, колегія суддів вважає правомірним звільнення відповідача від збільшення портових зборів на суму ПДВ, оскільки за приписами п.197.9 ст.197 ПК України саме здійснення судном "міжнародних перевезень вантажів" і є підставою для звільнення від оподаткування.

Перевезення частини вантажу судном "AMINA H" з нейтральних вод до порту України є невід'ємною частиною перевезення цього ж вантажу із іноземного порту, відповідає умовам ст. 132 КТМ для класифікації перевезення як міжнародного.

Ст. 132 КТМ не містить та не може містити заборон та обмежень щодо поділу суднової партії при перевезенні, обмеження міжнародного перевезення тільки одним судном від порту до порту.

Згідно з п. 54 ч. 1 ст. 4 МК України, "судном закордонного плавання" є українське або іноземне судно, яке здійснює міжнародні перевезення товарів та / або пасажирів та прибуває на митну територію України або вибуває за її межі. Відповідно до п. 2 "Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа", затвердженого наказом Мінфіну України №651 від 30.05.2012р., "міжнародне перевезення - перевезення товарів з перетином державного кордону з території України на територію іноземної держави; з території іноземної держави на територію України; транзитом через територію України".

А частиною 1 ст. 97 МК України встановлено, що під каботажем розуміється перевезення українських та іноземних товарів шляхом завантаження їх на морське (річкове) судно в одному пункті на митній території України і транспортування в інший пункт території України, де здійснюватиметься їх вивантаження.

Із зазначених норм МК України можна зробити висновок, що судна, які завантажені в нейтральних водах Чорного моря, тобто за межами митної території України, та прямують до портів України з перетином митного кордону, є суднами закордонного плавання, що здійснюють міжнародні перевезення, та не є такими, що здійснюють каботажні перевезення.

Судова колегія роз'яснює, що звільнення від оподаткування ПДВ портових зборів відповідно до п. 197.9 ПК України та роз`яснень Міндоходів від 19.12.2013р. №17866/6/99-99-19-04-02-15 здійснюється в залежності від виконання судном "міжнародних" або "внутрішніх" перевезень. Інших видів перевезення для оподаткування також не встановлюється.

У зазначених роз'ясненнях цілком правомірно зазначено, що «операції з постачання послуг, що надаються іноземним та вітчизняним суднам (у тому числі суднам, які прямують в морський порт або з морського порту баластом (без вантажу) для здійснення навантаження/розвантаження в межах міжнародних перевезень), які здійснюють міжнародні перевезення пасажирів, їхнього багажу і вантажів та оплачуються відповідно до законодавства України портовими зборами, звільняються від оподаткування ПДВ. При цьому основною умовою застосування такої пільги портом є наявність документів, які підтверджують здійснення судном міжнародних перевезень.»

Отже у випадку, коли судно здійснює перевезення вантажів, воно може бути віднесено тільки до "судна закордонного плавання, яке здійснює міжнародне перевезення" з перетином кордону України зі звільненням від ПДВ, або до судна у каботажному плаванні, що здійснює внутрішні перевезення із відповідним встановленням ставок портових зборів та оподаткуванням ПДВ.

Виходячи з викладеного, на підставі вищевикладених норм чинного законодавства, для встановлення та оподаткування портових зборів при розгляді даного суднозаходу, колегія суддів доходить до висновку про те, що операції щодо перевезення вантажів з іноземного порту з розділенням вантажу за межами території України, перевантаженням частини вантажу з основного на додаткове судно та наступним перетином суднами державного кордону та прямуванням до портів України, відносяться до міжнародного перевезення, про що вірно було вказано судом першої інстанції.

Так саме і частина такого перевезення що здійснюється додатковим судном з нейтральних вод до порту України з перетином державного кордону та відповідним митним оформленням кваліфікується як міжнародне перевезення.

Колегією також не приймаються до уваги доводи скаржника про порушення вимог ст.159 щодо перевантаження вантажу на додаткові судна та вимоги ст.52, п. 53.1 ст.53 КТМ України в розрізі висновків листа ДФС України №16744/6/99-99-19-03-08-14 від 07.08.2015р. з огляду на те, що ч. 1 ст.159 КТМ України встановлює, що при неможливості судна зайти в порт призначення, в т.ч. з інших причин (недостатність глибин - як даному випадку), перевізник повідомляє відправника.

Та відповідно перевізник та відправник вчиняють необхідні подальші дії щодо розпорядження вантажем. В тому числі можливе перевантаження на інше судно для зменшення осадки і доставки вантажу, адже це ніяким чином не заборонено цією нормою. Таким чином, вказана норма застосована судом правильно.

За таких обставин, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.32-34 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, передбачених ст.104 ГПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.1 ст.103, 105 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії ДП «АМПУ» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 25 серпня 2015 року по справі № 916/2429/15 залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 23.10.2015р..

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя В.М. Головей

Суддя О.О. Журавльов