УХВАЛА

16.10.2015Справа № 26/244

За скаргою: Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області

на дії: відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

Сторони по справі:

За позовом Комерційного банку " Українська фінансова группа " - товариство з обмеженою відповідальністю

До 1. товариства з обмеженою відповідальністю " Українська інвестиційно - будівельна группа "

2. товариства з обмеженою відповідальністю " Українська фінансова группа "

3. закритого акціонерного товариства " Українська транспортна страхова компанія "

Про стягнення 17696571,43 грн.

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники сторін :

Від позивача (скаржника): Малішевська В.О., представник за довіреністю

Від відповідача 1: не з'явився

Від відповідача 2: не з'явився

Від відповідача 3: Риков О.О., представник за довіреністю

Від ВДВС: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Рішенням господарського суду м. Києва від 10.11.2011 р. позовні вимоги позивача задоволені частково.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2012 р. рішення Господарського суду м. Києва від 10.11.2011 р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки скасоване та прийняте нове рішення про задоволення позовних вимог комерційного банку "Українська фінансова група" - товариство з обмеженою відповідальністю у повному обсязі.

10.09.2012 р. на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2012 р. були видані накази:

- про стягнення солідарно із товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційно-будівельна група", товариства з обмеженою відповідальністю " Українська фінансова група " та закритого акціонерного товариства " Українська транспортна страхова компанія " на користь комерційного банку " Українська фінансова група " - товариство з обмеженою відповідальністю 15338000,00 грн. суми непогашеного кредиту, 1537206,58 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 568766,66 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту та 252598,19 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом.

У рахунок погашення кредитної заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором б/н від 26.02.2008р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бичковою Т.Д. та зареєстрованим в реєстрі за №444; за Іпотечними договорами (майнове поручительство) б/н від 18.07.2007р., посвідченими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бичковою Т.Д. та зареєстрованими в реєстрі за №2646, №2648; за Іпотечним договором (майнове поручительство) б/н від 06.07.2007р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бичковою Т.Д. та зареєстрованим в реєстрі за №2529, а саме:

- на нерухоме майно, передане Банку в іпотеку на підставі Іпотечного договору б/н від 26.02.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бичковою Т.Д. та зареєстрованого в реєстрі за №444, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційно-будівельна група", а саме поділена частка нежитлових будівель - казарма літ "Б", загальною площею 2 202,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Чернівці, пров. Миколаївський, 1-А;

- на нерухоме майно, передане Банку в іпотеку на підставі Іпотечних договорів (майнове поручительство) б/н від 18.07.2007р., посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бичковою Т.Д. та зареєстрованих в реєстрі за №2646, №2648, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю " Українська фінансова група ", а саме: офіс, реконструйований з власного нежитлового приміщення, загальною площею 65,5 кв. м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул, Минайська, 11, приміщення 2 та офіс, реконструйований з власного нежитлового приміщення №3, загальною площею 243,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Брайщаків, 7;

- на нерухоме майно, передане Банку в іпотеку на підставі Іпотечного договору (майнове поручительство) б/н від 06.07.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бычковою Т.Д. та зареєстрованого в реєстрі за №2529, яке належить на праві власності Закритому акціонерному товариству "Українська транспортна страхова компанія", а саме: нежитлову будівлю з цегли - пункт дорожнього сервісу з приналежними до нього спорудами, загальною площею 165,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область., Мостиський район., с. Шегині, вул. Дружби, 199 та земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0,45га, на якій розташована нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: Львівська область, Мостиський район., с. Шегині, вул. Дружби, 199.

Визначений спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України " Про виконавче провадження ", з початковою ціною у розмірі 90% від вартості предмета іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України.

Були видані накази про стягнення солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційно-будівельна група", товариства з обмеженою відповідальністю "Українська фінансова група" та закритого акціонерного товариства " Українська транспортна страхова компанія" на користь комерційного банку " Українська фінансова група " - товариства з обмеженою відповідальністю 25500,00 грн. державного мита за розгляд справи у суді першої інстанції, 236,00 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу та 28230,00 грн. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.07.2014 р. здійснена заміна стягувача Комерційного банку "Українська фінансова група" - товариство з обмеженою відповідальністю на його правонаступника - Національний банк України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області, за наступними виконавчими провадженнями:

- № 34946978 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 10.09.2012 р. у справі № 26/244 відносно товариства з обмеженою відповідальністю " Українська інвестиційно - будівельна група "

- № 34948644 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 10.09.2012 р. у справі № 26/244 відносно товариства з обмеженою відповідальністю " Українська фінансова група "

- № 34947865 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 10.09.2012 р. у справі № 26/244 відносно закритого акціонерного товариства " Українська транспортна страхова компанія ".

17.08.2015 року від Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області надійшла скарга на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України. Подана скарга мотивована бездіяльністю державних виконавців починаючи з 2014 року, а саме не вчинення з їх боку будь-яких виконавчих дій, відсутність винесення постанов, вчинення інших дій, спрямованих на розшук майна божників, вчинення інших виконавчих дій.

Розглянувши подану скаргу, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 09.10.2012 ВП № 34947865 відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу № 26/244 від 10.09.2012

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.07.2014 у справі № 26/244 задоволено заяву Національного банку України про заміну сторони у виконавчому провадженні, замінено стягувача КБ «УФГ» на Національний банк України у зв'язку із переходом до Національного банку України прав кредитора, відповідно до Договору про відступлення права вимоги від 05.12.2013 за№ 1009.

13.10.2014 постановою про заміну сторони виконавчого провадження проведено заміну сторони виконавчого провадження з КБ «УФГ» на Національний банк України.

Відповідно до ст.115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Рішення, ухвали, постанови суду, які не виконуються боржником добровільно у встановлений строк та у яких допущено негайне виконання, виконуються примусово органами Державної виконавчої служби, що входять до системи органів Міністерства юстиції України, в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок оскарження дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби у процедурі виконання рішення господарського суду передбачено ст.121-2 ГПК України, відповідно до якої скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Наразі, стягувач оскаржує бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, а саме не вчинення передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій, спрямованих н виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Пунктом 5.1.1 Наказу Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року N 74/5 «Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій» (надалі - інструкція) визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні зокрема шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції. Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Наразі, в матеріалах справи, відсутні докази вчинення державним виконавцем необхідних дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 N512/5, які були б спрямовані на здійснення примусового виконання наказу господарського суду м. Києва від 10.09.2012 № 26/244.

За змістом ст.124 Конституції України, ст.ст.4-5, 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

У Рішенні від 26.06.2013 по справі №1-7/2013 Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо офіційного тлумачення положень п.2 ч.2 ст.17, п.8 ч.1 ст.26, ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що Конституційний Суд України, розглядаючи цю справу, брав до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно із Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 зі справи «Совтрансавто-Холдинг» проти України" визначено, що «одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів» (згадується в п.4 Інформаційного листа №01-8/1427 від 18.11.2003 Вищого господарського суду України «Про юрисдикцію Європейського суду з прав людини в Україні»).

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вище наведене, а також виходячи з того, що доказів проведення виконавчих дій з виконання наказу у даній справі суду не надано, доводи викладені стягувачем у скарзі визнаються судом обґрунтованими, а подана Національним банком України скарга на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України суд,

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Національного банку України задовольнити.

2. Визнати незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо не вчинення виконавчих дій у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

3. Зобов'язати відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України здійснити виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», з виконання наказу господарського суду міста Києва від 10.09.2012 року №26/244.

Суддя Шкурдова Л.М.