КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2015 р. Справа№ 910/16290/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Коротун О.М.

Зубець Л.П.

за участю секретаря судового засідання Гройсберг К.М.

за участю представників

від позивача: Герасименко Р.І. - дов. від 10.04.2015 року № ГН-С-192/2015

від відповідача: не з'явилися

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Українська страхова група" на рішення господарського суду міста Києва від 28.07.2015 року

у справі № 910/16290/15 (суддя Головатюк Л.Д.)

за позовом Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „ВУСО" (м. Київ)

до Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Українська страхова група" (м. Київ)

про стягнення 5 543 грн. 37 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство „Страхова компанія „ВУСО" з позовом до Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Українська страхова група" про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 5 543 грн. 37 коп.

Рішенням від 28.07.2015 року господарський суд міста Києва позов задовольнив повністю. Стягнув з ПрАТ „СК „Українська страхова група" на користь ПрАТ „СК „ВУСО" основний борг в сумі 5 543 грн. 37 коп., а також 1 827 грн. судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням місцевого господарського суду ПрАТ „СК „Українська страхова група" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 28.07.2015 року та винести постанову, якою у позові відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2015 року апеляційна скарга ПрАТ „СК „Українська страхова група" була прийнята до провадження та призначено розгляд справи № 910/16290/15 у судовому засіданні за участю представників сторін.

В судове засідання 01.10.2015 року повноважні представники відповідача не з'явилися та про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Після обговорення судова колегія дійшла висновку, що неявка повноважних представників відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

В судовому засідання 31.03.2015 року представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, в якому просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до довідки відділу ДАІ з обслуговування Голосіївського району ГУ МВС України в м. Києві та постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 14.11.2014 року у справі № 752/17548/14-п, 14.10.2014 року у м. Києві на вул. Федорова - вул. Червоноармійській Крючков Андрій Геннадійович, керуючи автомобілем „Mitsubishi", д.н. АІ 7312 ВА, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем „Audi", д.н. АА 0064 ЕМ.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 14.11.2014 року у справі № 752/17548/14-п Крючкова А.Г. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль „Audi", д.н. АА 0064 ЕМ.

Пошкоджений автомобіль був застрахований позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту від 02.09.2014 року № 1-07.

Відповідно до звіту від 14.04.2015 року № 15/4/234/625151 з оцінки колісного транспортного засобу („Audi", д.н. АА 0064 ЕМ), вартість відновлювального ремонту оцінюваного КТС з врахуванням коефіцієнту зносу складає 15 859 грн. 40 коп.

Згідно рахунку-фактури від 21.10.2014 року № 34102107 вартість ремонту пошкодженого автомобіля „Audi", д.н. АА 0064 ЕМ склала 17 064 грн. 19 коп.

Як вбачається з страхового акту від 19.12.2014 року № 4878-02 позивачем встановлено факт настання страхового випадку та вирішено виплати страхове відшкодування на загальну суму 15 780 грн. 04 коп.

Зазначені кошти в розмірі 15 780 грн. 04 коп. позивачем були виплачені, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням від 19.12.2014 року № 14448.

Статтею 27 Закону України „Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортним засобом - автомобілем „Mitsubishi", д.н. АІ 7312 ВА, який спричинив ДТП та заподіяв збитки автомобілю „Audi", д.н. АА 0064 ЕМ, керував Крючков Андрій Геннадійович.

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля „Mitsubishi", д.н. АІ 7312 ВА була застрахована в Приватному акціонерному товаристві „Страхова компанія „Українська страхова група", про що було укладено договір (поліс) № АІ/6994316 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема, майну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля „Mitsubishi", д.н. АІ 7312 ВА, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 5 543 грн. 37 коп. (15 270 грн. 04 коп. (розмір виплаченого страхового відшкодування) мінус 0 грн. (франшиза складає 0% відповідно до п. 2.1.1 договору) мінус 9 726 грн. 87 коп. (часткової сплати)).

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що відповідно до ст. 29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" витрати мали б відшкодовуватися з урахуванням зносу та на те, що на автомобіль „Audi", д.н. АА 0064 ЕМ встановлено додаткове обладнання - Плівку захисну „Venture Shield (0.61)", на яке відповідно до п. 7.30 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів нараховується коефіцієнт фізичного зносу. За розрахунками відповідача матеріальний збиток мав складати 10 236 грн. 67 коп.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає такі посилання відповідача безпідставними, оскільки відповідно до умов п. 2.5 договору добровільного страхування наземного транспорту від 02.09.2014 року № 1-07 виплата страхового відшкодування мала здійснюватися без урахування амортизаційного зносу запчастин, деталей, матеріалів застрахованого транспортного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 14 та ст. 204 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо договір не визнано недійсним в судовому порядку, він має такі ж правові наслідки, як і будь-який дійсний договір, зокрема, є обов'язковим для виконання його сторонами (ст. 629 ЦК України).

З матеріалів справи не вбачається доказів визнання недійсним вказаного договору страхування повністю, або окремих його пунктів, зокрема, в частині виплати страхового відшкодування без урахування фізичного зносу.

У зв'язку з викладеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність виплати страхового відшкодування позивачем страхувальнику без урахування фізичного зносу, оскільки така виплата є прямим обов'язком позивача згідно умов договору.

Статтею 3 ЦК України передбачено, що основними засадами цивільного законодавства, зокрема, є справедливість, добросовісність та розумність.

Отже, стягнення в порядку регресу страхового відшкодування з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля в даному випадку є істотним обмеженням права добросовісного страховика (позивача) на відшкодування шкоди в межах фактичних затрат, передбаченого ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України „Про страхування". Про таку правову позицію вказує Вищий господарський суд України у постановах від 15.01.2013 року по справі № 5011-45/7316-2012, від 19.08.2013 року по справі № 910/5734/13, від 28.10.2013 року по справі № 5011-37/5212-2012 та від 30.07.2015 року № 910/1692/15-г.

Наведеним спростовується помилкове твердження відповідача про неправомірність здійснення позивачем виплати страхового відшкодування в завищеному розмірі внаслідок неврахування фізичного зносу відповідних деталей, та необхідність обмеження розміру регресної відповідальності відповідача за вказаним страховим випадком лише сумою 10 236 грн. 67 коп., розрахованою відповідачем самостійно, з урахуванням фізичного зносу.

Крім того, ст. 29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", на положення якої посилається відповідач, не поширюється на правовідносини, що виникли за договором добровільного страхування транспортних засобів, а Закон України „Про страхування" відповідних застережень не містить. (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 23.07.2013 року у справі № 910/9).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування рішення господарського суду.

Колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Українська страхова група" на рішення господарського суду на рішення господарського суду міста Києва від 28.07.2015 року у справі № 910/16290/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 28.07.2015 року у справі № 910/16290/15 залишити без змін.

3. Справу № 910/16290/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді О.М. Коротун

Л.П. Зубець