РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2015Справа №910/23493/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна"
до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"
про стягнення 25 500,00 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Храмов Я.М. (дов. № 6 від 02.01.2015 року)
від відповідача не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 15 жовтня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 25 500,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2015 року порушено провадження у справі № 910/23493/15, розгляд справи призначено на 15.10.2015 року.

17.09.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 18.09.2015 року.

У судовому засіданні 15.10.2015 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, в яких підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 15.10.2015 року не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, на яку було відправлено ухвали суду, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та вказана в позові.

У відповідності з положеннями пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається за повідомленою сторонами господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2012 року між Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування № АТ 07842, відповідно до умов якого страховик зобов'язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв'язку з пошкодженням або знищенням автомобіля марки "Mitsubishi", державний номер НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.06.2013 року у м. Києві по вул. Урицького, 3 сталася дорожньо - транспортна пригода (надалі по тексту - ДТП) за участю автомобіля марки "Mitsubishi", державний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки "Honda Legend", державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3

ДТП сталася в результаті порушення водієм автомобіля марки "Honda Legend", державний номер НОМЕР_2 правил дорожнього руху України, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення згідно з постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 16.07.2013 року у справі № 760/14127/13-п.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Honda Legend", державний номер НОМЕР_2, за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП, була застрахована Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА", що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4197515 від 31.08.2012 року.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки "Mitsubishi", державний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Відповідно до звіту № 673 від 18.07.2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Mitsubishi", державний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при спірній ДТП становить 46672,73 грн.

Згідно з рахунком № НМРФ-28573 від 11.07.2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Mitsubishi", державний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при спірній ДТП становить 41 343,46 грн.

Позивач, виходячи із звіту № 673 від 18.07.2013 року, рахунку № НМРФ-28573 від 11.07.2013 та враховуючи умови страхування, визначив розмір страхового відшкодування в сумі 14 823,64 грн., про що склав страховий акт № 10335 від 18.09.2013 року та розрахунок суми страхового відшкодування.

Відповідно до умов договору добровільного страхування № АТ 07842 від 18.12.2012 року, страхове відшкодування позивачем було сплачено страхувальнику в розмірі 26 758,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3242 від 04.10.2013 року (належним чином засвідчені копії додані до матеріалів справи).

Зважаючи на вищенаведене, позивач звернувся до відповідача з претензією № 100942 від 07.05.2014 року на суму 26 758,52 грн.

Проте, відповідач жодним чином не відреагував на зазначену регресну вимогу, на момент подання позовної заяви, відповідачем страхове відшкодування на користь позивача сплачене не було.

Приймаючи до уваги ліміт відповідальності відповідача та розмір франшизи, які передбачені полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі № АВ/4197515 від 31.08.2012 року, позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 25 500,00 грн.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на подання відзиву на позов, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що 20.06.2013 року у м. Києві по вул. Урицького, 3 сталась ДТП, застрахований позивачем автомобіль марки "Mitsubishi", державний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Згідно з пунктом 36.4. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в розмірі 26 758,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3242 від 04.10.2013 року.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вина водія, який винний у скоєні ДТП, внаслідок якої пошкоджено автомобіль "Honda Legend", державний номер НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку, останніх визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення згідно з постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 16.07.2013 року у справі № 760/14127/13-п.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Honda Legend", державний номер НОМЕР_2, за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП, була застрахована Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4197515 від 31.08.2012 року. Вказаним полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 0,00 грн., строк дії полісу з 31.08.2012 року до 30.08.2013 року.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля марки "Mitsubishi", державний номер НОМЕР_1 відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4197515 від 31.08.2012 року, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування № АТ 07842 від 18.12.2012 року, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Враховуючи визначені полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4197515 від 31.08.2012 року розміри лімітів відповідальності та франшизи, а також встановлену судом вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати у розмірі 25 500,00 грн.

Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України та статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Приймаючи до уваги те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 25 500,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем, в порядку статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростований, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" про стягнення з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" 25 500,00 грн. страхового відшкодування в порядку регресу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати з судового збору покладаються на відповідача, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 4, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33, ) 25 500 (двадцять п'ять тисяч п'ятсот) грн., 00 коп. заборгованості, 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.10.2015 року

Суддя С.В. Стасюк