ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р.Справа № 922/4288/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Технологічна група "Екіпаж", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екіпаж", м. Орел
про стягнення коштів у сумі 304494,95 руб. РФ
за участю представників :

позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 26.03.2014 р.,

відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Технологічна група Екіпаж звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Екіпаж - про стягнення 299995,00 ОСОБА_2 заборгованості по сплаті поставленої продукції згідно Контракту № 003/01-ВЕД-14 від 09.07.2015 р., Специфікації № 8 від 15.04.2015 р. (Додатку № 8 до Контракту); - що складає еквівалент 116296,06 грн. з урахуванням офіційного курсу гривні до російських рублів, встановленого НБУ на дату підпису позову, подачі позову та сплати судового збору 21.07.2015 р.:10 рублів = 3,8766 грн.; 4499 ОСОБА_2 штрафу за несвоєчасну сплату поставленої продукції згідно Контракту № 003/01-ВЕД-14 від 09.07.2015 р., Специфікації № 8 від 15.04.2015 р. (Додатку № 8 до Контракту); - що складає еквівалент 1744,45 грн. з урахуванням офіційного курсу гривні до російських рублів, встановленого НБУ на дату підпису позову, подачі позову та сплати судового збору 21.07.2015 р.:10 рублів = 3,8766 грн.; 6089,92 ОСОБА_2 судового збору що складає сплачений еквівалент 2360,82 грн. № 003/01-ВЕД-14 від 09.07.2015 р., Специфікації № 8 від 15.04.2015 р. з урахуванням офіційного курсу гривні до російських рублів, встановленого НБУ на дату підпису позову, подачі позову та сплати судового збору 21.07.2015 р.:10 рублів = 3,8766 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за Контрактом №003/01-ВЕД-14 від 09.07.2015 р., Специфікації № 8 від 15.04.2015 р. щодо оплати вартості отриманої продукції.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року встановлено, що господарський суд Харківської області є компетентним у розгляді даної справи, а спір підлягає вирішенню відповідно до вимог чинного законодавства України.

Вказаною вище ухвалою суду провадження у даній справі в частині стягнення з відповідача заборгованості по сплаті поставленої продукції згідно Контракту № 003/01-ВЕД-14 від 09.07.2015 р., Специфікації № 8 від 15.04.2015 р. (Додатку № 8 до Контракту) припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України (у звязку з оплатою відповідної заборгованості під час розгляду даної справи судом).

В судовому засіданні 20.10.2015 р. представник позивача позовні вимоги в частині стягнення 4499 ОСОБА_2 штрафу за несвоєчасну сплату поставленої продукції згідно Контракту № 003/01-ВЕД-14 від 09.07.2015 р., Специфікації № 8 від 15.04.2015 р. (Додатку № 8 до Контракту) підтримав в повному обсязі.

Відповідач правом на участь у судовому засіданні 20.10.2015 р. не скористався, хоча про розгляд даної справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства України та міжнародних договорів, про що свідчить ухвала Арбітражного суду Орловської області від 09.09.2015 р. року у справі № А48-5535/2015 про виконання судового доручення іноземного суду (арк.с. 75).

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

09 липня 2014 року між позивачем (як продавцем) та відповідачем (як покупцем) було укладено Контракт №003/01-ВЭД-14 (далі контракт).

Відповідно до п. 1.1 контракту продавець продає, а покупець придбає електрозахисті засоби та прилади (сходинки, стремянки, приступки, підмостя, вишки склопластикові; підмостя, вишки передвижні; заземлення переносні для ВЛ та РУ до 1000В та вище 1000В; пристрої для проколу кабелю, для обрізання проводів ВЛ; показники напруги до та більше 1000В, пристрої перевірки показників напруги; штанги ізолюючі склопластикові, штанги заземлюючі; щити огорожі; корд склопластиковий; прилади для намотування склопластикового корду) партіями, відповідно до специфікацій, які є невідємними частинами контракту.

Пунктом 2.1 контракту сторони домовились, що покупець придбає продукцію в асортименті, кількості та по цінам, зазначеним в специфікації на кожну партію продукції.

Згідно п. 4.1 контракту орієнтовна вартість контракту складає 10000000,00руб.РФ.

В пункті 4.2 контракту сторони домовились, що оплата по даному контракту здійснюється в рублях РФ, за кожну партію продукції протягом 90 календарних днів з дати поставки продукції. Датою поставки продукції вважається дата оформлення експортної вантажної митної декларації.

Специфікацією № 8 від 15.04.2015 р. (арк.с. 14) сторони домовились про купівлю-продаж продукції, визначеної контрактом на загальну суму 299995,00 ОСОБА_2

17 квітня 2015 року позивач поставив відповідачу обумовлену контрактом продукцію, що підтверджується митною декларацією № 807100000/2015/012173 (арк.с. 16). Факт отримання товару не заперечує та не спростовує відповідач.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року у даній справі, яка набрала законної сили, встановлено, що строк оплати поставленого товару настав 16.07.2015 р. Втім, відповідач прострочив виконання грошового зобовязання за контрактом на суму 200000,00 руб. РФ., чим порушив п. 4.2 Контракту.

В пункті 7.2 контракту сторони домовились, якщо покупець не здійснив оплату в строки відповідно до п. 4.2, покупець виплачує продавцю штраф в розмірі 0,3% від вартості отриманої неоплаченої продукції за кожний день прострочення.

На підставі вказаного пункту договору позивач нарахував відповідачу та просить суд стягнути штраф за період з 17.07.2015 р. по 21.06.2015 р. в сумі 4499,95 руб. РФ.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

В пункті 4.2 контракту сторони домовились, що оплата по даному контракту здійснюється в рублях РФ, за кожну партію продукції протягом 90 календарних днів з дати поставки продукції. Датою поставки продукції вважається дата оформлення експортної вантажної митної декларації.

17 квітня 2015 року позивач поставив відповідачу обумовлену контрактом продукцію, що підтверджується митною декларацією № 807100000/2015/012173 (арк.с. 16). Факт отримання товару не заперечує та не спростовує відповідач.

Отже, строк оплати отриманого відповідачем товару настав 16.07.2015 р.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобовязання за контрактом на суму 200000,00 руб. РФ., чим порушив п. 4.2 Контракту.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначалось вище, в пункті 7.2 контракту сторони домовились, якщо покупець не здійснив оплату в строки відповідно до п. 4.2, покупець виплачує продавцю штраф в розмірі 0,3% від вартості отриманої неоплаченої продукції за кожний день прострочення.

Отже, зі змісту наведеного пункту контракту та ст. 549 ЦК України вбачається, що сторони досягли згоди щодо відповідальності відповідача за порушення своїх зобовязань за контрактом щодо вчасної оплати вартості отриманого товару у вигляді сплати не штрафу, а пені.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені на предмет відповідності вимогам контракту та чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 253-255, 549 ЦК України, ч. 6 статті 231 ГК України, статтям 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 6 статті 232 ГК України, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені за період з 17.07.2015 р. по 21.06.2015 р. в цілому є законними та обґрунтованими. Втім, позивачем не враховано встановлене законодавством обмеження щодо розміру пені подвійною обліковою ставкою Національного банку України.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені за період з 17.07.2015 р. по 21.06.2015 р. підлягають частковому задоволенню в сумі 2465,71 ОСОБА_2 (еквівалент 951,81 грн. за курсом НБУ на день подачу позову 23.07.2015 р. 3,8602 грн. за 10 ОСОБА_2).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 ГПК України. Відповідно до даної норми при частковому задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що спір у даній справі доведено до суду у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за контрактом, часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення пені, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 6049,24 руб. (еквівалент 2345,05 грн. за курсом НБУ на день сплати судового збору 21.07.2015 р. 3,8766 грн. за 10 ОСОБА_2).

З огляду на наведене, відповідно до Закону України Про міжнародне приватне право, ст.ст. 253-255, 526, 549, 611, 612, 655, 692 ЦК України, ст.ст. 231, 232 ГК України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та керуючись ст.ст. 1, 4, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Екіпаж (302040, Російська Федерація, м. Орел, вул. Лєскова, 199, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Технологічна група Екіпаж (61001, м. Харків, МСП, вул. Єнакіївська, 4, ) 2465,71 ОСОБА_2 (еквівалент 951,81 грн.) штрафу за несвоєчасну сплату поставленої продукції згідно Контракту № 003/01-ВЕД-14 від 09.07.2015 р., Специфікації № 8 від 15.04.2015 р. (Додатку № 8 до Контракту); 6049,24 руб. (еквівалент 2345,05 грн.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_3