КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2015 р. Справа№ 910/16476/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Ткаченка Б.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

позивача: Клюсова Т.М. - довіреність № 1 від 05.01.2015;

відповідача: Гребенюк О.В. - довіреність б/н від 12.01.2015;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційно-інжинірингова компанія"

на рішення господарського суду міста Києва від 25.08.2015 року

по справі № 910/16476/15 (суддя - Ярмак О.М.)

за позовом Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційно-інжинірингова компанія"

про стягнення штрафу у розмірі 36 000 грн. та пені у розмірі 35 100 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.08.2015 у справі № 910/16476/15 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційно-інжинірингова компанія" в дохід загального фонду Державного бюджету України штраф у розмірі 36000 грн. 00 коп. та пеню у розмірі 35 100 грн. 00 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційно-інжинірингова компанія" подало до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 25.08.2015 року у справі №910/16476/15 та прийняти нове, яким зупинити провадження у справі.

Скарга мотивована тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції не була проігнорована обставина, що відповідач перебуває в процедурі банкрутства, а тому пред'явлення кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченим Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" та в межах провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційно-інжинірингова компанія" по справі № 910/16476/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Синиця О.Ф., Шевченко Е.О.

Розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Шевченка Е.О. у відпустці сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/16476/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Синиця О.Ф., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2015 колегію суддів у зазначеному складі прийнято до розгляду справу № 910/16476/15. Розгляд апеляційної скарги призначений на 19.10.2015.

16.10.2015 позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що накладений позивачем на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а пеня - способом забезпечення цього штрафу, а тому зазначені нарахування не пов'язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов'язання, та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов'язань, відповідно до ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом".

19.10.2015 в судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким зупинити провадження у справі. Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Адміністративною колегією Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України за результатом розгляду справи № 04-01/01.15 про порушення ТОВ "Українська інвестиційно-інжинірингова компанія" законодавства про захист економічної конкуренції прийнято рішення від 31.03.2015 № 43/01-р/к "Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення), яким визнано, що ТОВ "Українська інвестиційно-інжинірингова компанія" вчинило порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації Антимонопольному комітету України на вимогу державного уповноваженого голови Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету від 18.09.2014 № 26-01/3213/16 у встановлений строк.

За вчинене порушення на ТОВ "Українська інвестиційно-інжинірингова компанія" було накладено штраф у розмірі 36 000 грн.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення Антимонопольного комітету України, надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Листом №26-01/978 від 01.04.2015 Київське відділення АМК направило копію рішення для виконання відповідачу, вказаний лист, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, отриманий відповідачем - 07.04.2015.

Проте, відповідач - ТОВ "Українська інвестиційно-інжинірингова компанія" суму штрафу не сплатив, у зв'язку з чим позивачем нараховано 35100 грн. пені за період з 09.06.2015 по 13.08.2015 прострочення встановленого строку сплати накладеного штрафу, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, поданої суду 03.08.2015.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст. 238 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Статтею 239 ГК України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції: вилучення прибутку (доходу); адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обов'язкових платежів); застосування антидемпінгових заходів; припинення експортно-імпортних операцій; застосування індивідуального режиму ліцензування; зупинення дії ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання певних видів господарської діяльності; анулювання ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання окремих видів господарської діяльності; обмеження або зупинення діяльності суб'єкта господарювання; скасування державної реєстрації та ліквідація суб'єкта господарювання; інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2014 порушено провадження у справі № 910/26475/14 про банкрутство ТОВ "Українська інвестиційно-інжинірингова компанія", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційно-інжиніриногова компанія" було оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 18.12.2014р. за № 12641.

Статтею 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство.

Відповідно до ст. 19 зазначеного Закону мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в розумінні чинного законодавства України, накладений відділенням АМК штраф на підставі Закону України "Про захист економічної конкуренції" є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу, а тому зазначені нарахування (штраф та пеня) не пов'язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов'язання або зобов'язання щодо сплати податків і зборів та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов'язань, відповідно до положень статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

При цьому судом першої інстанції, відповідно до ч.3 ст.82, ст.111-26 ГПК України, обґрунтовано враховані правові висновки Верховного Суду України щодо порядку застосування штрафі органами АМК України до підприємств-банкрутів, зокрема викладені у постанові Верховного суду України від 24 грудня 2013 року у справі № 3-36гс13.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення Антимонопольного комітету України, надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Згідно ч. 3 ст. 56 Закону ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Господарським судом міста Києва встановлено, що рішення було направлене відповідачу - ТОВ "Українська інвестиційно-інжинірингова компанія" рекомендованим листом та вручене - 07.04.2015, тож кінцевий термін сплати відповідачем штрафу є 08.06.2015.

Згідно ч. 8 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Проте, станом на день розгляду спору у суді першої інстанції штраф відповідачем не сплачений, доказів зворотного суду не надано.

Таким чином, відповідач, всупереч вимогам ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ухилився від виплати у встановлений Законом термін накладеного на нього позивачем штрафу.

Враховуюче викладене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 36 000 грн. є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач нарахував пеню у розмірі 35100 грн. пені за період з 09.06.2015 по 13.08.2015 прострочення встановленого строку сплати накладеного штрафу, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, поданої суду 03.08.2015.

Відповідно до частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Cума штрафу, накладеного рішенням, складає 36000 грн., при цьому розмір пені за один день становить 540,00 грн. (36 000 х 1,5 %= 36 000 грн.), за період з 09.06.2015 по 13.08.2015 прострочено 765 днів сплати штрафу, тому за вказаний період сума пені за прострочення сплати штрафу складає 35100 грн., розрахунок є вірним і вказані вимоги обґрунтовано задоволені судом.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про відхилення заперечень відповідача, оскільки вони ґрунтуються на невірному тлумаченні норм матеріального права, у т.ч. застосування статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до спірних правовідносин.

Оскільки відповідно до частини 7 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку, при цьому не встановлено виключень для підприємств, які перебувають у стані банкрутства.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі. Окрім цього, вимога скаржника, викладена у прохальній частині апеляційної скарги щодо прийняття нового рішення про зупинення провадження у справі, не відповідає змісту ст.103 ГПК України, якою визначені повноваження суду апеляційної інстанції.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 25.08.2015 у справі № 910/16476/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційно-інжинірингова компанія" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 25.08.2015 у справі № 910/16476/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/16476/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Б.О. Ткаченко

О.Ф. Синиця