ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" жовтня 2015 р.Справа № 924/1115/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

головуючий суддя Магера В.В., суддя Музика М.В., суддя Субботіна Л.О. розглянувши матеріали справи

За позовом Ізяславської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№31), м. Ізяслав, Хмельницька область;

до Комунального підприємства „Ізяславводоканал, м. Ізяслав, Хмельницька область;

про зобов'язання КП „Ізяславводоканал здійснити списання згідно з рішенням суду від 04.03.2014 року в сумі 71 948,94 грн. та провести коригування в розрахунках між Ізяславською виправною колонією УДПтС України у Хмельницькій області (№31) в частині зменшення заборгованості на спірну суму

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю №3330 від 21.07.2015р.;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю №114 від 21.05.2015р.

Рішення приймається 20.10.2015р., оскільки в засіданні суду 07.10.2015р. оголошувалась перерва.

В судовому засіданні 20.10.2015р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення згідно ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Суть спору: Ізяславська виправна колонія управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№31), м. Ізяслав, Хмельницька область звернулась до суду із позовом про зобов'язання КП „Ізяславводоканал здійснити списання згідно з рішенням суду від 04.03.2014 року в сумі 71 948,94 грн. та провести коригування в розрахунках між Ізяславською виправною колонією УДПтС України у Хмельницькій області (№31) в частині зменшення заборгованості на спірну суму.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що рішенням господарського суду Хмельницької області від 04.03.2014р. у справі №924/21/14 було відмовлено у позові КП „Ізяславводоканал до Ізяславської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області №31 про стягнення заборгованості у сумі 71 948,94 грн.

Позивач посилається на те, що судовим рішенням по справі №924/21/14 встановлено, що КП „Ізяславводоканал не зазначив обставини та не надав відповідних матеріалів для доведення суми боргу, чим самим не довів наявність спірного боргу. На даний час відповідач не оскаржив вищезгадане рішення суду. Рішення суду набрало законної сили.

Позивач вказує, що дана заборгованість є необґрунтованою та безпідставною. Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Вказує, що Ізяславською виправною колонією №31 на адресу відповідача було направлено лист №563 від 05.02.2015 р., а також направлена претензія за №949 від 26.02.2015р. із вимогою належного коригування розрахунків. Проте, комунальне підприємство не проводить коригування в обліку та зменшення боргу на суму 71 948,94 грн.

Відповідач в поданому суду письмовому відзиві від 21.07.2015р. №239 із позовними вимогами не погоджується, посилаючись на те, що згідно рішення суду від 04.03.2014р. по справі №924/21/14 у позові КП „Ізяславводоканал до Ізяславської виправної колонії про стягнення боргу в сумі 71 948,94 грн. було відмовлено, оскільки сума боргу не була доведена позивачем. При цьому, 07.08.2013р. між позивачем та відповідачем був погоджений акт звірки розрахунків станом на 01.08.2013р., відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 38 204,46 грн., а не ту суму, яку позивач просить списати по цьому позову.

Відповідач також зазначає, що в позовній заяві про списання боргу позивач звертає увагу суду на те, що відповідач не оскаржив вищезгадане рішення суду і воно набрало законної сили. Той факт, що КП „Ізяславводоканал повторно не зверталось до суду для доведення обставин, які підтверджують свої вимоги, не є підставою винесення рішення про списання боргу в розмірі 71948,94 грн.

Відповідач посилається на те, що згідно вимог ст.84 ГПК України рішення господарського суду ухвалюється іменем України і складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. Тобто згідно з диспозиціями наведених норм строк на апеляційне оскарження має обчислюватися від дня підписання повного рішення.

Також, посилається на те, що ухвалою господарського суду Хмельницької області від 02.04.2015р. про надання роз'яснення рішення суду від 04.03.2014р. по справі №924/21/14 з приводу відображення спірного боргу в сумі 71 948,94 грн. в бухгалтерських розрахунках між сторонами, відмовлено. Тому, відповідач вважає, що вимога про списання боргу в сумі 71948,94 грн. є необґрунтованою та безпідставною.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його, виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Приписами ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Приписами ст.193 ГК України та ст.ст.525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Із врахуванням вищенаведеного, відповідач просить відмовити в позові.

Крім того, у додатковому письмовому поясненні від 10.09.2015р. №300 відповідач вказує, що відповідно до підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що безнадійною вважається заборгованість, яка відповідає одній з таких ознак, а саме: а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; б) прострочена заборгованість померлої фізичної особи, за відсутності у неї спадкового майна, на яке може бути звернено стягнення; в) прострочена заборгованість осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми,, оголошені померлими; г) заборгованість фізичних осіб, прощена кредитором, за винятком заборгованості осіб, пов'язаних з таким кредитором, та осіб, які перебувають (перебували) з таким кредитором у трудових відносинах; ґ) прострочена понад 180 днів заборгованість особи, розмір сукупних вимог кредитора за якою не перевищує мінімально встановленого законодавством розміру безспірних вимог кредитора для порушення провадження у справі про банкрутство, а для фізичних осіб -заборгованість, яка не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року (у разі відсутності, законодавчо затвердженої процедури банкрутства фізичних осіб); д) актив у вигляді корпоративних прав або не боргових цінних паперів, емітента яких визнано банкрутом або припинено як юридичну особу у зв'язку з його ліквідацією; є) сума залишкового призового фонду лотереї станом на 31 грудня кожного року; є) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії щодо примусового стягнення майна боржника не призвели до повного погашення заборгованості; ж) заборгованості, стягнення якої стало неможливим у звязку із дією обставин непереборної сили, стихійного лиха, підтверджених у встановленому законом порядку; з) заборгованість субєктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у звязку із їх ліквідацією.

Із врахуванням вищенаведеного, просить відмовити в позові.

Представник позивача в засідання суду 20.10.2015р. прибув, позовні вимоги підтримав та просить про задоволення позову.

Представник відповідача в засідання суду 20.10.2015р. прибув, проти позову заперечив, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Ізяславська виправна колонія Управління державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№31), м. Ізяслав як юридична особа (державна установа) значиться в єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців згідно довідки статистики №502354 від 06.08.2012р., виписки із ЄДР №023508 серія ААВ від 31.05.2012р.

Комунальне підприємство „Ізяславводоканал, м. Ізяслав, як юридична особа (комунальне підприємство) значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців згідно довідки статистики №502387 від 01.08.2012р.

02.01.2013р. між Ізяславською виправною колонією управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№ 31) (далі споживач) та Комунальним підприємством „Ізяславводоканал (далі - виконавець) було укладено договір про закупівлю послуг з видалення рідких відходів за державні кошти №23/к-2, згідно п.п.1.1, 1.2 якого виконавець зобовязується у 2013 році своєчасно надавати споживачеві послуги з видалення рідких відходів, а споживач зобовязується прийняти та своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до п.п.1.2, 1.3 договору кількість послуг за цим договором на 2013 рік становить 75000 куб. м. Обсяги закупівлі послуг можуть бути зменшені залежно від реальної потреби та фінансування видатків. Сума цього договору становить 520 000,00 грн. у тому числі ПДВ. Будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету здійснюються тільки за наявності відповідного бюджетного призначення (п.п.3.1, 3.5 договору).

Тарифи на послуги водовідведення становлять: населення (засуджені) - 5,68 грн. за куб. метр з ПДВ; бюджет - 6,94 грн. за куб. метр з ПДВ (п.3.8 договору).

Відповідно до п.4.1 договору розрахунки за надані послуги проводяться споживачем після пред'явлення виконавцем рахунка на оплату послуг. Згідно п.5.1 договору термін надання послуг - 2013 р. Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2013р. (п. 11.1 договору).

Пунктом 12.1 договору визначено, що його невідємною частиною є розрахунок на надання послуг. Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

На підтвердження виконання умов договору позивач подав в матеріали справи рахунки №1489 від 14.11.2013р. на суму 13 636,03 грн., №1488 від 14.11.2013р. на суму 24 075,00 грн., №1324 від 17.10.2013р. на суму 13 636,03 грн., №1323 від 17.10.2013р. на суму 24 075,00 грн., №1171 від 10.09.2013р. на суму 13 636,03 грн., №1170 від 10.09.2013р. на суму 24 075,00 грн., №1028 від 16.08.2013р. на суму 13 636,03 грн., №1027 від 16.08.2013р. на суму 24 075,00 грн., № 0901 від 15.07.2013р. на суму 13 636,03 грн., №0900 від 15.07.2013р. на суму 24 075,00 грн., №0722 від 17.06.2013р. на суму 24 075,00 грн., №0721 від 17.06.2013р. на суму 13 636,03 грн., №0573 від 16.05.2013р. на суму 23 075,00 грн., №0573А від 16.05.2013р. на суму 14 636,03 грн., №0513А від 23.04.2013р. на суму 14 636,03 грн., №0513 від 23.04.2013р. на суму 23 075,00 грн., №0272А від 12.03.2013р. на суму 1 661,03 грн., № 0272 від 12.03.2013р. на суму 36 050,00 грн., №0146 від 14.02.2013р. на суму 14 686,03 грн., №0146А від 14.02.2013р. на суму 23 025,00 грн., №0102 від 23.01.2013р. на суму 23 250,00 грн., №0102А від 23.01.2013р. на суму 14 461,03 грн., а всього на загальну суму 414 821,33 грн.

Відповідач проводив із позивачем розрахунки за отримані послуги згідно договору про закупівлю послуг з видалення рідких відходів за державні кошти №23/к-2 від 02.01.2013р. на загальну суму 296 925,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №U62850 від 24.01.2013 на суму 23 200,00 грн., №U62851 від 24.01.2013 на суму 50,00 грн., №U185758 від 18.02.2013 на суму 23 000,00 грн., №U185759 від 18.02.2013 на суму 25,00 грн., №U341280 від 14.03.2013 на суму 36 000,00 грн., №U341281 від 14.03.2013 на суму 50,00 грн., №U601936 від 24.04.2013 на суму 23 000,00 грн., №U675967 від 17.05.2013 на суму 23 000,00 грн., №U675968 від 17.05.2013 на суму 75,00 грн., №U856169 від 18.06.2013 на суму 24 000,00 грн., №U856170 від 18.06.2013 на суму 75,00 грн., №U1015256 від 15.07.2013 на суму 24 000,00 грн., №U1014689 від 15.07.2013 на суму 75,00 грн., №U1170328 від 19.08.2013 на суму 75,00 грн., №U1155359 від 19.08.2013 на суму 24 000,00 грн., №U1262733 від 10.09.2013 на суму 24 000,00 грн., №U1262732 від 10.09.2013 на суму 75,00 грн., №U1436588 від 17.10.2013 на суму 24 000,00 грн., №U1436589 від 17.10.2013 на суму 75,00 грн., №U1610050 від 14.11.2013 на суму 3 408,74 грн., №U1603693 від 14.11.2013 на суму 20 591,26 грн., №U1603694 від 14.11.2013 на суму 75,00 грн., №U1735750 від 10.12.2013 на суму 24 000,00 грн., №U1735751 від 10.12.2013 на суму 75,00 грн.

Згідно акту звірки розрахунків від 07.08.2013р. сторони підтвердили заборгованість в сумі 38 204,46 грн. станом на 01.08.2013р. При цьому, акт звірки підписаний директором та головним бухгалтером з обох сторін, скріплений печатками установ.

Згідно наявного в матеріали справи договору №79 від 01.04.2011р., який укладений між Ізяславською виправною колонією УДДУзПВП в Хмельницькій області (№31) та комунальним підприємством "Ізяславводоканал" виставлялись рахунки за надані послуги №09 від 31.10.2013р. на суму 6 560,97 грн., №07 від 05.09.2013р. на суму 6 568,21 грн., №08 від 27.09.2013р. на суму 6 536,26 грн., №06 від 31.07.2013р. на суму 6 600,87 грн., №05 від 27.06.2013р. на суму 6 576,02 грн., №04 від 04.06.2013р. на суму 13 125,77 грн., №03 від 02.04.2013р. на суму 6 595,90 грн., №02 від 06.03.2013р. на суму 6 514,25 грн., №01 від 05.02.2013р. на суму 6 392,13 грн.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням господарського суду Хмельницької області від 04.03.2014 року у справі №924/21/14 у позові КП „Ізяславводоканал до Ізяславської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області №31 про стягнення заборгованості у сумі 71 948,94 грн. було відмовлено (судове рішення у встановленому законом порядку набуло чинності та не скасоване).

В ході вирішення справи №924/21/14 судом встановлено, що КП „Ізяславводоканал не подано в матеріали справи доказів на підтвердження надання відповідачу послуг в обсязі, заявленому до стягнення, а саме в сумі 71 948,94 грн.

Так, відповідно до п.п.1.2, 1.3 договору кількість послуг за цим договором на 2013 рік становить 75000 куб. м. Обсяги закупівлі послуг можуть бути зменшені залежно від реальної потреби та фінансування видатків. Пунктом 12.1 договору визначено, що його невідємною частиною є розрахунок на надання послуг.

Судом встановлено, що у 2013 році між сторонами не погоджувався розрахунок на надання послуг, а поданий в матеріали справи розрахунок водопостачання та водовідведення для Ізяславської виправної колонії №31 був погоджений сторонами відповідно до договору, згідно якого позивач надавав послуги відповідачу у 2012 році, що не заперечується сторонами по справі. Тому не може бути підставою для визначення щомісячного обсягу наданих послуг у 2013 році.

Крім того, як вбачається із змісту поданих позивачем в матеріали справи рахунків обсяг спожитих послуг був визначений, виходячи із тарифу 6,94 грн. за 1 куб.м., в той час як пунктом 3.8 договору передбачено, що тарифи на послуги водовідведення становлять: населення (засуджені) - 5,68 грн. за куб. метр з ПДВ; бюджет - 6,94 грн. за куб. метр з ПДВ.

Також судом враховано, що позивачем не подано в матеріали справи доказів вручення відповідачу рахунків на оплату наданих послуг, що у відповідності до п.4.1 договору є підставою для проведення розрахунків за надані послуги.

Ізяславською виправною колонією №31 на адресу відповідача було направлено лист №563 від 05.02.2015р., а також направлена претензія за №949 від 26.02.2015 р. із вимогою належного коригування розрахунків на суму 71 948,94 грн.

Оскільки КП „Ізяславводоканал такі корегування в розрахунках не провів, позивач звернувся до суду із позовом, згідно якого просить зобов'язати відповідача здійснити списання згідно з рішенням суду від 04.03.2014 року в сумі 71 948,94 грн. та провести коригування в розрахунках між Ізяславською виправною колонією УДПтС України у Хмельницькій області (№31) в частині зменшення заборгованості на спірну суму.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом враховується таке:

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.11 ЦК України та ст.174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Приписами ст.509 ЦК України та ст.173 ГК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Із матеріалів справи слідує, що позивач, звертаючись із даним позовом, просив суд зобов'язати відповідача здійснити списання боргу в сумі 71 948,94 грн. згідно із рішенням суду від 04.03.2014р. та провести коригування в розрахунках між Ізяславською виправною колонією УДПтС України у Хмельницькій області (№31) в частині зменшення заборгованості на спірну суму.

Обґрунтовуючи позов, позивач послався на рішення господарського суду Хмельницької області від 04.03.2014 року у справі №924/21/14, відповідно до якого у позові КП „Ізяславводоканал до Ізяславської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області №31 про стягнення заборгованості у сумі 71 948,94 грн. було відмовлено. Вказане судове рішення у встановленому законом порядку набуло чинності та не скасоване.

В ході вирішення справи №924/21/14 судом було встановлено, що КП „Ізяславводоканал не подано в матеріали справи доказів на підтвердження надання відповідачу послуг в обсязі, заявленому до стягнення, а саме на суму 71 948,94 грн. Відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 71 948,94 грн. суд визнав безпідставними та непідтвердженими матеріалами справи, тому у позові було відмовлено.

Згідно ст.35 ГПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема зазначено, що обставини, визнані господарським судом загальновідомими, не потребують доказування. Факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (п.2.6. постанови) вказується, що не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій).

За таких обставин, судом в силу ст. 35 ГПК України приймається до уваги, що наявність боргу позивача перед відповідачем в сумі 71 948,94 грн. згідно рішення господарського суду Хмельницької області від 04.03.2014 року у справі №924/21/14, не підтверджена.

Тому, посилання позивача на те, що сума 71 948,94 грн. є безнадійною заборгованістю позивача перед відповідачем, яка підлягає списанню, не узгоджується із вимогами чинного законодавства.

Зокрема, згідно п. 14.1.11. ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що безнадійна заборгованість це заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: а) заборгованість за зобовязаннями, щодо яких минув строк позовної давності; б) прострочена заборгованість померлої фізичної особи, за відсутності у неї спадкового майна, на яке може бути звернено стягнення; в) прострочена заборгованість осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, оголошені померлими; г) заборгованість фізичних осіб, прощена кредитором, за винятком заборгованості осіб, повязаних з таким кредитором, та осіб, які перебувають (перебували) з таким кредитором у трудових відносинах; ґ) прострочена понад 180 днів заборгованість особи, розмір сукупних вимог кредитора за якою не перевищує мінімально встановленого законодавством розміру безспірних вимог кредитора для порушення провадження у справі про банкрутство, а для фізичних осіб - заборгованість, яка не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року (у разі відсутності законодавчо затвердженої процедури банкрутства фізичних осіб); д) актив у вигляді корпоративних прав або не боргових цінних паперів, емітента яких визнано банкрутом або припинено як юридичну особу у звязку з його ліквідацією; е) сума залишкового призового фонду лотереї станом на 31 грудня кожного року; є) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії щодо примусового стягнення майна боржника не призвели до повного погашення заборгованості; ж) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у звязку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством; з) заборгованість субєктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у звязку з їх ліквідацією.

Тому, оскільки заявлена позивачем сума 71 948,94 грн. не є безнадійною заборгованістю позивача перед відповідачем відповідно до п. 14.1.11. ст. 14 Податкового кодексу України, відсутнє судове рішення або відповідне рішення відповідача про списання боргу, суд вважає позовні вимоги позивача безпідставними та матеріалами справи не підтвердженими.

Згідно із ч. 1 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих ш договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частина 2 ст.14 ЦК України встановлює, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Тобто, враховуючи відсутність у відповідача обов'язку вчиняти будь-які дії стосовно списання заборгованості та проведення коригування у розрахунках між позивачем, відповідач не може бути примушений вчиняти такі дії.

Відповідно до ст.6 ГК України, загальним принципом господарювання в Україні є, зокрема, заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Стаття 42 зазначеного кодексу України визначає поняття підприємництва як самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарську діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Аналогічною є правова позиція, викладена у постанові Вищого господарського суду України від 30.01.2013р. по справі №5011-35/8901-2012 та у постанові Верховного Суду України від 25.03.2015р. по справі №910/2765/14.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у позовні необхідно відмовити.

Згідно ст.ст.44, 49 ГПК України судові витрати по справі на відповідача не покладаються у звязку із відмовою в позові.

Керуючись ст. ст.12, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, СУД -

ВИРІШИВ:

У позові Ізяславської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№31), м. Ізяслав, Хмельницька область до Комунального підприємства „Ізяславводоканал, м. Ізяслав, Хмельницька область про зобов'язання КП „Ізяславводоканал здійснити списання згідно з рішенням суду від 04.03.2014 року в сумі 71 948,94 грн. та провести коригування в розрахунках між Ізяславською виправною колонією УДПтС України у Хмельницькій області (№31) в частині зменшення заборгованості на спірну суму, відмовити.

Повне рішення складено 22.10.2015р.

Головуючий суддя В.В. Магера

Суддя М.В. Музика

Суддя Л.О. Субботіна

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 позивачу (вул. Гагаріна, 4, м. Ізяслав, Хмельницька область, 30300) згідно заяви;

3 відповідачу (вул. Шевченка, 19, м. Ізяслав, Хмельницька обл., 30300) згідно заяви.