ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.10.2015 р. Справа№ 914/533/15

Господарський суд Львівської області у складі колегії суддів: Петрашко М.М. (головуючий), ОСОБА_1, ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Громадської організації «Розвиток Громади», м.Львів

до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Захід.Нет», м.Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державного підприємства «Міжнародний Аеропорт «Львів» імені ОСОБА_4», м.Львів

про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації

За участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача ОСОБА_5 представник (довіреність б/н від 06.04.2015р.);

від третьої особи не зявився.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили.

Суть спору: У провадженні господарського суду Львівської області знаходиться справа за позовом Громадської організації «Розвиток Громади» до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Захід.Нет», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державного підприємства «Міжнародний Аеропорт «Львів» імені ОСОБА_4», про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив припинити провадження у справі з підстав, викладених у поданих раніше клопотаннях.

Третя особа явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила. Явка третьої особи не визнавалась обовязковою.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для припинення провадження у справі у звязку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою в якій просить:

1). Визнати недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право на

недоторканість ділової репутації громадської організації «Розвиток громади» інформацію, викладену ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Захід.Нет» у мережі інтернет на офіційному веб-сайті http://zaxid.net у статті від 23.01.2015 року під назвою «Працівники львівського аеропорту звинуватили керівництво в тиску і залякуванні», а саме: «керівництво аеропорту в особі т.в.о. ген директора ОСОБА_6 намагається «узаконити» доступ на територію режимного обєкту «тітушкам»; представники «Розвитку громади» торік у жовтні намагалися спровокувати силовий конфлікт на профспілковій конференції держпідприємства…а вже у грудні голова ГО «Розвиток громади» ОСОБА_7, перебуваючи на закритій території підприємства на запрошення ОСОБА_6, знову спробував спровокувати конфлікт».

2). Зобовязати ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Захід.Нет» спростувати інформацію у статті під назвою «Працівники львівського аеропорту звинуватили керівництво в тиску і залякуванні» від 23.01.2015р., розміщену ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Захід.Нет» у мережі інтернет на офіційному веб-сайті http://zaxid.net шляхом розміщення на тому ж інтернет-порталі під заголовком «Спростування» повідомлення наступного змісту: «інформація, надана у статті від 23.01.2015р. під заголовком «Працівники львівського аеропорту звинуватили керівництво в тиску і залякуванні» є недостовірною в частині посилання на дії представників «Розвитку громади» щодо провокування силового конфлікту на території державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Д.Галицького» та називання представників громадської організації «Розвиток громади» - «тітушками».

Відповідно до ст. 94 ЦК України, юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Частиною 1 статті 201 ЦК України встановлено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавство.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Відповідно до ч.1 ст.91 ЦК України, юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Відтак, за змістом приписів ст. 91 ЦК України, право на спростування недостовірної інформації, передбачене статтею 277 ЦК України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Пунктом 12 вищезазначеної Постанови визначено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

У ході судового розгляду даної справи, з претензії позивача до відповідача від 26.01.2015р. № 26/01/2015р. судом встановлено, що до подання позову до господарського суду, позивач установив автора статті «Працівники львівського аеропорту звинуватили

керівництво в тиску і залякуванні», і цим автором є фізична особа.

В матеріалах справи міститься роздруківка статті «Працівники Львівського аеропорту звинуватили керівництво в тиску і залякуванні» від 23.01.2015р., з якої вбачається, що її автором є ОСОБА_8.

З долученого відповідачем до матеріалів справи договору про підготовку інформаційних матеріалів від 01.10.2014р., укладеного між ОСОБА_8 (Виконавець) та ТОВ «Захід.Нет» (Замовник) та з пояснень відповідача судом встановлено, що на дату розміщення статті у мережі інтернет на офіційному веб-сайті http://zaxid.net, ОСОБА_8 не перебувала у трудових відносинах з відповідачем, та у інший спосіб не представляла інтереси відповідача як субєкта господарювання.

Згідно пункту 1.1. вказаного договору виконавець здійснює підготовку інформаційних матеріалів (журналістських статей), які в подальшому розміщуються в мережі інтернет на веб-сайті http://zaxid.net, а замовник проводить розрахунок у відповідності до умов цього договору.

Також у вказаному договорі зазначено місцезнаходження автора оскаржуваної статті. Копія договору долучена відповідачем до матеріалів справи (заява про долучення документів (вх. № 17956/15 від 29.04.2015р.))

Крім того, тим не менше, проаналізувавши зміст статті «Працівники Львівського аеропорту звинуватили керівництво в тиску і залякуванні» від 23.01.2015р. та доводи позовної заяви, судом встановлено, що даний спір не відноситься до спорів про захист ділової репутації який виник між юридичними особами у звязку з поширенням відповідачем недостовірної інформації щодо позивача у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності.

З огляду на викладене, для вирішення даного спору потрібно залучити іншим відповідачем автора статті під назвою «Працівники львівського аеропорту звинуватили керівництво в тиску і залякуванні» від 23.01.2015р., яким є фізична особа ОСОБА_8 (Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 28.05.2012 р. у справі № 5011-59/855-2012).

Відповідно до ч.1 ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути лише підприємства та організації, зазначені у ст. 1 ГПК України.

Відтак, згідно приписів статей 1, 21 ГПК України, господарські суди не мають повноважень, необхідних для залучення фізичної особи до участі у справі як відповідача.

З урахуванням вищенаведеного, з огляду на необхідність залучення до участі у справі в якості відповідача автора оспорюваної статті, яким є фізична особа, спір не підлягає вирішенню у господарських судах України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись п. 1. ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Припинити провадження у справі.

2. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду через господарський суд Львівської області в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

Головуючий суддя Петрашко М.М.

Суддя Мороз Н.В.

Суддя Сухович Ю.О.