Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

13 жовтня 2015 року Справа № 927/1038/15

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1, АДРЕСА_1

Відповідач: Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради, , вул. Московська, 20, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600

про стягнення 21781,36 грн.

Суддя Бобров Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: участі не взяв.

від відповідача: не з'явився.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано позов до Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради про стягнення 21781,36 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач у позовній заяві посилається на неналежне виконання відповідачем договору про закупівлю послуг за державні кошти № 59 від 01.06.2013, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість у розмірі 290939,00 грн.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 14.08.2014 по справі № 927/908/14 було стягнуто з Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради на користь ФОП ОСОБА_1, зокрема, 290939,00 грн боргу, 19407,40 грн пені, 36258,39 грн інфляційних втрат за період жовтень 2013 року - червень 2014 року та 8607,86 грн трьох відсотків річних за період з 01.07.2013 по 30.07.2014.

Враховуючи, що заборгованість відповідачем сплачена повністю лише станом на 12.11.2014, позивачем нараховано 19318,34 грн інфляційних втрат за період липень 2014 року - жовтень 2014 року та 2463,02 грн трьох відсотків річних за період з 31.07.2014 по 10.11.2014.

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача 19318,34 грн інфляційних втрат, 2463,02 грн трьох відсотків річних, 1827 грн. судового збору та 3936,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

Розгляд справи відкладався.

До початку судового засідання, призначеного на 13.10.2015, від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. В заяві додатково зазначено, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач відзиву на позов або письмових пояснень щодо суті спору суду не надав, у призначені судові засідання повноважного представника не направив. Причини неявки суду не відомі. Про дату, час та місце судових засідань відповідача було повідомлено належним чином. На день прийняття рішення заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило.

Суд вважає, що нез'явлення представника відповідача в судове засідання та ненадання ним відзиву на позов не перешкоджає розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 14.08.2014 у справі № 927/908/14 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради встановлено факт укладання 01.06.2013 між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради (замовником) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (виконавцем) договору № 59 про закупівлю послуг за державні кошти (далі - Договір), за умовами якого виконавець зобов'язався у 2013 році надати послуги замовникові, зазначені в п.1.2. Договору, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги (п. 1.1. Договору).

Вищевказаним рішенням встановлено, що, на виконання умов Договору, позивачем виконані підрядні роботи на загальну суму 301961,00 грн.

При цьому, судом також встановлено факт порушення відповідачем умов Договору в частині своєчасної і повної оплати виконаних робіт та факт наявності боргу в сумі 290939,00 грн на момент винесення рішення.

Даним рішенням було стягнуто з Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради на користь ФОП ОСОБА_1, зокрема, 290939,00 грн боргу, 19407,40 грн пені, 36258,39 грн інфляційних втрат за період жовтень 2013 року - червень 2014 року та 8607,86 грн трьох відсотків річних за період з 01.07.2013 по 30.07.2014.

В ході розгляду даної справи докази оскарження, зміни чи скасування рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.08.2014 у справі № 927/908/14 сторонами не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.08.2014 у справі № 927/908/14 набрало законної сили.

Згідно із ст.35 Господарського процесуального кодексу України визначено підстави, за якими учасники судового процесу звільняються від обов'язку доказування. Зокрема, відповідно до ч.3 вищеназваної статті ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи, що у справі № 927/1146/15 та у даній справі беруть участь ті самі особи, факти, які встановлені рішенням господарського суду у справі № 927/908/14 та входять до предмету доказування в цій справі, є преюдиціальними та не підлягають доведенню знову.

Предметом розгляду у даній справі є вимога про стягнення з відповідача 19318,34 грн інфляційних втрат за період липень 2014 року - жовтень 2014 року та 2463,02 грн трьох відсотків річних за період з 31.07.2014 по 10.11.2014.

Після прийняття судом 14.08.2014 рішення Господарського суду Чернігівської області у справі № 927/908/14, відповідач, станом на 12.11.2014, сплатив позивачу заборгованість у повному обсязі, що підтверджується виписками банку по рахунку позивача (а.с.13-16).

Позивачем було проведено розрахунок сум інфляційних втрат та трьох відсотків річних на суму заборгованості з урахуванням строків, за які не були нараховані за рішенням суду у справі № 927/908/14, тобто 19318,34 грн інфляційних втрат за період липень 2014 року - жовтень 2014 року та 2463,02 грн трьох відсотків річних за період з 31.07.2014 по 10.11.2014.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Оскільки чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, тому суд вважає, що позивачем правомірно нараховано відповідачу та пред'явлено до стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних за вказаний в позовній заяві період.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного суду України від 12.09.2011 у справі № 6/433-42/183.

Здійснивши перевірку нарахувань, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також крім витрат по сплаті судового збору позивач просить стягнути з відповідача 3936,00 грн витрат на правову допомогу адвоката.

На підтвердження факту понесення ним вказаних витрат позивачем надано суду договір № 3-08/15 від 03.08.2015 про надання правової допомоги, акт про надання правової допомоги та розрахунок гонорару адвоката Аніщенка О.Г. від 29.09.2015, квитанцію до прибуткового касового ордеру серії 01АААС від 29.09.2015 на суму 3936,00 грн. На підтвердження наявності у Аніщенка О.Г. статусу адвоката надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 569 від 09.09.2011.

Згідно зі ст.44 ГПК України витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката, віднесені до судових витрат та підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи в порядку ч.5 ст.49 ГПК України.

При цьому, як зазначено в підп. 6.5 п.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлені до стягнення позивачем витрати на правову допомогу є обґрунтованими та доведеними.

За приписами ст. 49 ГПК України судовий збір та суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних.

Керуючись ст.ст. 22, 75, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради (вул. Московська, 20, м. Ніжин, Чернігівська область, , з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_2, МФО 300023, ПАТ "Укрсоцбанк", код НОМЕР_1) 19318,34 грн інфляційних втрат, 2463,02 грн трьох відсотків річних, 3936,00 грн витрат на правову допомогу адвоката та 1827,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.М.Бобров