ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" жовтня 2015 р.Справа № 916/3386/15

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ОНТІС-ЛАБ"

до відповідача: дочірнього підприємства "ЧАБАНКА"

про стягнення 127 322,57 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю);

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "ОНТІС-ЛАБ", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з дочірнього підприємства "ЧАБАНКА" 127 322,57 грн., де 73 207,88грн. основний борг, 12 509,75 грн. пеня, 2 149,89 грн. 3% річних, 39 455,05 грн. індекс інфляції.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.08.2015р. позовну заяву (вх.№3561/15) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/3386/15 та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не зявлявся, про причини неявки суд не повідомив, витребувані судом відзив на позов та документи не надав, хоча про час та місце проведення вказаного судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у матеріалах справи поштове повідомлення про вручення ухвали суду з відповідними відомостями.

Таким чином, своїм правом на захист відповідач не скористався.

Згідно з ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

10.02.2015р. між дочірнім підприємством "ЧАБАНКА" (Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ОНТІС-ЛАБ" (Виконавець) було укладено договір про надання лабораторних послуг № 10/02-1, згідно умов п.1.1. якого, Замовник поручає, а виконавець приймає на себе зобовязання на умовах даного договору, самостійно або із залученням третіх осіб надавати послуги з лабораторно-медичного обслуговування замовника, а Замовник зобов'язується у порядку та на умовах даного договору прийняти та сплатити послуги виконавця.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що обсяг послуг, які надаються а даним договором, визначається на підставі підписаних сторонами актів здавання-приймання наданих послуг виконаних робіт) шляхом їхнього додавання.

Відповідно до п.3.1 Договору, ціни на послуги, які надають виконавцем є договірними, вказуються в прейскуранті (Додаток №2), який затверджується наказом по підприємству виконавця, та включають в себе вартість видаткових матеріалів, амортизацію, що використовується обладнанням, оплату праці персоналу, інші видатки виконавця.

Згідно з п.3.3. Договору, вартість наданих виконавцем послуг за даним договором визначається на підставі діючого прейскуранту згідно з підписаними сторонами актами здавання-приймання наданих послуг (виконаних робіт).

Відповідно до п.4.3 Договору, підставою для оплати послуг виконавця за даним договором є підписаний сторонами акт здавання-приймання наданих послуг (виконаних робіт), згідно з яким виконавець виставляє рахунок на оплату.

Згідно з п.4.5. договору, оплата послуг здійснюється замовником на протязі пяти робочих днів з моменту отримання ним від виконавця акту здавання-приймання послуг (виконаних робіт) та відповідного йому рахунку.

З травня 2014р. по жовтень 2014р. товариством з обмеженою відповідальністю "ОНТІС-ЛАБ" на виконання умов договору були надані дочірньому підприємству "ЧАБАНКА" послуги з лабораторно-медичного обслуговування на загальну суму 127 065,56 грн., що підтверджується наступними документами:

- актом надання послуг №8 від 31.05.2014р. на загальну суму 16 897,86грн., згідно з яким виставлено рахунок на оплату №2 від 31.05.2014р. на загальну суму 16 897,86грн. Рахунок на оплату №2 та акт надання послуг №8 вручено замовнику та підписано сторонами 31.05.2014р.;

- актом надання послуг №13 від 30.06.2014р. на загальну суму 18 857,68грн., згідно з яким виставлено рахунок на оплату №4 від 30.06.2014р. на загальну суму 18 857,68грн. Рахунок на оплату №4 та акт надання послуг №13 вручено замовнику та підписано сторонами 30.06.2014р.;

- актом надання послуг №15 від 31.07.2014р. на загальну суму 25 658,48грн., згідно з яким виставлено рахунок на оплату №6 від 31.07.2014р. на загальну суму 25 658,48грн. Рахунок на оплату №6 та акт надання послуг №15 вручено замовнику та підписано сторонами 31.07.2014р.;

- актом надання послуг №18 від 31.08.2014р. на загальну суму 23 532,12грн., згідно з яким виставлено рахунок на оплату №7 від 31.08.2014р. на загальну суму 23 532,12грн. Рахунок на оплату №7 та акт надання послуг №18 вручено замовнику та підписано сторонами 31.08.2014р.;

- актом надання послуг №21 від 30.09.2014р. на загальну суму 29 102,71грн., згідно з яким виставлено рахунок на оплату №8 від 30.09.2014р. на загальну суму 29 102,71грн. Рахунок на оплату №8 та акт надання послуг № 21 вручено замовнику та підписано сторонами 30.09.2014р.;

- актом надання послуг №24 від 31.10.2014р. на загальну суму 13 016,71грн., згідно з яким виставлено рахунок на оплату №9 від 31.10.2014р. на загальну суму 13 016,71грн. Рахунок на оплату №9 та акт надання послуг №24 вручено замовнику та підписано сторонами 31.10.2014р.

Вищевказані акти надання послуг підписані уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками підприємств; рахунки на оплату від товариства з обмеженою відповідальністю "ОНТІС-ЛАБ" отримані дочірнім підприємством "ЧАБАНКА".

Факти отримання рахунків підтверджуються тим, що відповідачем було частково сплачено грошові кошти за надані позивачем за Договором послуги з лабораторно-медичного обслуговування на загальну суму 63 229,68грн. за отриманими актами та рахунками, а саме: 30.07.2014р. замовником проведено оплату згідно рахунку №4 від 30.06.2014р. на суму 18 857,68грн., що підтверджується платіжним дорученням №2151;

13.10.2014р. замовником проведено часткову оплату згідно рахунку №7 від 31.08.2014р. на суму 15 000грн., що підтверджується платіжним дорученням №2278; 07.11.2014р. замовником проведено оплату згідно рахунку №6 від 31.07.2014р. та №7 від 31.08.2014р. на суму 20 000грн., що підтверджується платіжним врученням №2309.

Таким чином рахунок №7 від 31.08.2014р. сплачено повністю, а рахунок №6 від 31.07.2014р. сплачено частково на суму 11 467,88грн., на підставі чого заборгованість дочірнього підприємства "ЧАБАНКА" перед товариством з обмеженою відповідальністю "ОНТІС-ЛАБ" за договором загалом становить 73 207,88грн. та складається з заборгованості на суму 16 897,86грн. за актом надання послуг №8 від 31.05.2014р. та рахунком на оплату №2 від 31.05.2014р.; заборгованості на суму 14 190,60грн. за частково сплаченим актом надання послуг №15 від 31.07.2014р. та рахунком на оплату №6 від 31.07.2014р.; заборгованості на суму 29 102,71грн. за актом надання послуг №21 від 30.09.2014р. та рахунком на оплату №8 від 30.09.2014р.; заборгованості на суму 13 016,71грн. за актом надання послуг №24 від 31.10.2014р. та рахунком на оплату №9 від 31.10.2014р.

Факт отримання документів на оплату та наявність заборгованості у розмірі 73 207,88грн. також підтверджується гарантійним листом відповідача вих.№280-14 від 10.11.2014р., яким відповідач гарантував сплатити заборгованість у вказаній сумі в строк до 28.11.2014р.

Також, 11.06.2015р. позивач звернувся до відповідача з претензією вих.№01/06 від 11.06.2015р. про погашення наявної заборгованості, яка згідно поштового повідомлення була отримана відповідачем 22.06.2015р. Однак, як вказано позивачем відповіді не надійшло.

Таким чином, неналежне виконання відповідачем зобовязань за вищенаведеним договором в частині здійснення оплати за отримані і стало підставою для позивача звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості приведеного позивачем в позовній заяві та не спростованого відповідачем, заборгованість за надані послуги по договору з урахуванням часткової сплати складає 73 207,88грн.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості, встановлена судом в розмірі 73 207,88грн.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 12 509,75грн. пені, 2 149,89грн. 3% річних, 39 455,05грн. індексу інфляції.

Оцінюючи вимоги про стягнення 3% річних, суд зазначає наступне:

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.4 ст. 232 ГК України, відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк.

Таким чином, на думку суду, право позивача вимагати від відповідача сплатити 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами, належним до сплати за договором про постачання електричної енергії.

Перевіривши розрахунок позивача трьох відсотків річних в сумі 2 149,89грн., суд встановив, що позовні вимоги в цій частині відповідають вимогам чинного законодавства, їх розрахунок здійснений позивачем належним чином, у звязку з чим підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Оцінюючи вимоги про стягнення пені, суд зазначає наступне:

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є господарські санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Частина перша статті 223 ГК України передбачає, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено ГК України.

За змістом пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Поняття позовної давності міститься в статті 256 ЦК України, відповідно до якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відтак частина шоста статті 232 ГК України передбачає строк та порядок, у межах якого нараховуються штрафні санкції, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) -визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема, у випадку прострочення виконання.

Згідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п. 6.3. договору, у випадку порушення строків оплати за договором, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 3% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Разом із тим ст.3 вказаного закону передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як було вище встановлено судом, за порушення зобов'язань за договором позивач нарахував відповідачу у відповідності до приписів договору 12 509,75 грн. пені, нараховану за несвоєчасну оплату вартості наданих послуг, при цьому судом встановлено що наданий позивачем розрахунок пені здійснений належним чином.

Щодо позовної вимоги позивача в частині стягнення з відповідача індексу інфляції, суд зазначає наступне:

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Втрати від інфляції є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, стягнення яких передбачене статтею 625 Цивільного кодексу України. Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Перевіривши розрахунок позивача індексу інфляції, судом встановлено, що його здійснено неналежним чином, у зв'язку з чим судом було самостійно розраховано суму індексу інфляції наступним чином:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за периодІнфляціне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
09.06.2014 - 12.08.201516897.861.5759710.9526608.81
08.08.2014 - 07.11.201425658.481.0621594.0527252.53
08.11.2014 - 12.08.201514190.601.4626556.8020747.40
08.10.2014 - 12.08.201529102.711.49714468.1643570.87
10.11.2014 - 12.08.201513016.711.4626014.4019031.11
Таким чином, загальна сума індексу інфляції за самостійним розрахунком суду складає 38 344,36 грн., у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає стягненню індекс інфяції, встановлений судом в розмірі 38 344,36 грн. В іншій частині позову щодо стягнення з відповідача індексу інфляції суд відмовляє.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "ОНТІС-ЛАБ" є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню в повній мірі, зв'язку з чим стягненню з дочірнього підприємства "ЧАБАНКА" підлягає 73 207,88 грн. основного боргу, 12 509,75 грн. пені, 2 149,89грн. 3% річних, 38 344,36 грн. індексу інфляції.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору, в сумі 2 524,29 грн.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "ОНТІС-ЛАБ" задовольнити частково.

2. Стягнути з дочірнього підприємства "ЧАБАНКА" (65005, Одеська обл., м. Одеса, Малиновський р-н, вул. Прохорівська, буд. 45, код ЄДРЮОФОП 33568185) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ОНТІС-ЛАБ" (65003, Одеська обл., м. Одеса, Суворовський р-н, вул. Чорноморського козацтва, буд. 123, код ЄДРЮОФОП 33140288) 73 207 (сімдесят три тисячі двісті сім) грн. 88 коп. основного боргу, 12 509 (дванадцять тисяч пятсот девять) грн. 75 коп. пені, 39 455 (тридцять девять тисяч чотириста пятдесят пять) грн. 05 коп. індексу інфляції, 2 149 (дві тисячі сто сорок девять) грн. 89 коп. 3% річних, 2 524 (дві тисячі пятсот двадцять чотири) грн. 29 коп. витрат на оплату судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.116 ГПК України

Повний текст рішення складено 19 жовтня 2015 р.

Суддя О.В. Цісельський