ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

19 жовтня 2015 р. Справа № 902/1403/15

Суддя господарського суду Мельник П.А., розглянувши матеріали

за позовом:Вищого навчального приватного закладу "Дніпропетровський гуманітарний університет" (49064, м.Дніпропетровськ, вул.Орловська, 1б)

до:Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2)

про визнання недійсним договору позики

ВСТАНОВИВ :

Як вбачається із позовної заяви № 17-11/152 від 08.10.2015 р. Вищий навчальний приватний заклад "Дніпропетровський гуманітарний університет", м.Дніпропетровськ, звернувся в господарський суд Вінницької області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики №1/05 від 23.05.2011 р., із зазначенням в позовній заяві місцезнаходження відповідача - АДРЕСА_2.

Відповідно до ст.13, 15 ГПК України підсудність справ визначається за предметними і територіальними ознаками. Виключність з цього правила становить виключна підсудність справ (ст.16 ГПК України).

Можливості визначення підсудності справи самими сторонами у договорі названим кодексом не передбачено (п.20, 20.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. № 10, надалі Постанова Пленуму ВГСУ від 24.10.2011 р. № 10).

Визначаючи територіальну підсудність справи, господарські суди повинні виходити з такого:

Згідно ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців", ч.2 ст.64 ГПК України місцезнаходження юридичної особи або фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а не на підставі даних про місце реєстрації, проживання (прописка) фізичної особи громадянина.

Із документів, поданих із позовною заявою, і зокрема копій договору позики № 1/05 від 23.05.2011 р., статуту позивача в редакції станом від 03.05.10 р. та протоколу загальних зборів позивача № 20 від 09.06.2011 р., вбачається зазначення місцезнаходження відповідача, як фізичної особи - підприємця за адресою: АДРЕСА_1 але беручи до уваги вимоги ч.2 ст.34, ч.1,2 ст.64 ГПК України, ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців" господарський суд Вінницької області не може визнати вказані документи належними доказами про місцезнаходження відповідача і на підставі ст.17 ГПК України спрямувати позовну заяву за підсудністю до господарського суду Дніпропетровської області, оскільки згідно вказаних норм законодавства доказом місцезнаходження відповідача, як фізичної особи - підприємця мають бути відомості із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а не дані вказані в договорах, листах.

Позивач в позовній заяві не вказав доказів - витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців сформованого на дату звернення з позовом до суду або безпосередньо перед цією датою.

Згідно п.6 ч.3 ст. 104 ГПК України порушенням норм процесуального права і в будь - якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду є рішення прийняте господарським судом з порушенням правил предметної або територіальної підсудності, крім випадків передбачених у ч.3 ст.17 цього Кодексу.

Відтак, якщо господарський суд Вінницької області прийме до розгляду і вирішить спір за позовною заявою в якій місцезнаходження відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 вказано: АДРЕСА_2, без передбачених законом доказів про таке місцезнаходження, і якщо місцезнаходження відповідача зареєстровано ЄДР за іншою адресою, не у Вінницькій області, це буде порушенням процесуального закону щодо територіальної підсудності спору, і безумовною підставою для скасування прийнятого господарським судом Вінницької області рішення.

Тому незазначення в позовній заяві доказів передбачених законом, які стверджують місцезнаходження відповідача як фізичної особи - підприємця у Вінницькій області не дозволяє господарському суду Вінницької області прийняти вказану позовну заяву, порушити провадження у справі і прийняти її до свого провадження.

Окрім того, згідно п.5 ч.2 ст.54 ГПК України в позовній заяві має міститися виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують позов і викладені в позовній заяві обставини. Позивач, зазначивши в позовній заяві таку обставину, як виконання ним своїх зобов'язань за договором позики і перерахування відповідачеві на рахунок 4 млн. грн., всупереч вимогам п.5 ч.2 ст.54, п.3 ч.1 ст.63 ГПК України не вказав в позовній заяві доказів (номера, дати платіжного документа про перерахування позики), які б стверджували цю обставину.

Вказані недоліки оформлення позовної заяви є підставою для її повернення позивачеві разом з доданими до неї документами на підставі п.3 ч.1 ст.63 ГПК України.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку, з дотриманням територіальної підсудності, після усунення допущеного порушення.

Питання про повернення судового збору в даній ухвалі не вирішується з огляду на приписи ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.4-5, 13, 15, п.5 ч. 2 ст.54, п. 3 ч.1 ст.63, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

1. Позовну заяву Вищого навчального приватного закладу "Дніпропетровський гуманітарний університет" №17-11/152 від 08.10.15 р. разом з доданими матеріалами повернути позивачу.

2. Копію ухвали надіслати позивачу, відповідачеві рекомендованим листом.

Суддя Мельник П.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (49064, м.Дніпропетровськ, вул.Орловська, 1б)

3 - відповідачу (АДРЕСА_2)