номер провадження справи 12/131/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015 Справа № 908/4391/15

Суддя Господарського суду Запорізької області Смірнов О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/4391/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк Приватбанк, м. Дніпропетровськ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Бердянськ

про стягнення 28320,29 грн.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_3, довіреність № 3633-О від 18.09.13 р.

від відповідача не зявився

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.09.2015 року за клопотанням представника позивача строк розгляду справи був продовжений на підставі ст. 69 ГПК України на пятнадцять календарних днів до 15.10.2015 року.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк Приватбанк звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 9860,54 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 16198,05 грн. та заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 2261,70 грн. за договором банківського обслуговування № б/н від 15.11.2011 року.

25.08.2015 року на адресу суду від позивача у справі надійшло клопотання, згідно з яким останній просить долучити до матеріалів справи наступні документи: письмові пояснення, інформацію з ЄДР, виписку з погашення процентів, виписку з нарахування процентів, виписку з нарахування винагороди, виписку з нарахування пені, наказ про зміну процентної ставки, виписки з Приват-24. Так, в письмових поясненнях позивач зазначає, що 15.11.2011 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 підписав заяву про відкриття поточного рахунку, згідно якої приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом складають із заявою договір банківського обслуговування № б/н від 15.11.2011 року, та взяв на себе зобовязання виконувати умови договору. Відповідно до Договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № 9804 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms повідомлення або інших), що визначено та врегульовано Умовами та правилами надання банківських послуг. При цьому позивач зазначає, що у звязку із порушеннями зобовязань за договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку відповідач станом на 21.07.2015 року має заборгованість в сумі 56259,34 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 17950,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 18234,09 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 16198,05 грн. та заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 3877,20 грн. Поряд з цим вказує, що від цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 27939,05 грн., яка була стягнута рішенням Господарського суду Запорізької області у справі № 908/1934/13 від 05.08.2013 року з відповідача на користь позивача. При цьому зазначає, що різниця становить 28320,29 грн., тому до стягнення підлягає заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 14.02.2012 року по 30.04.2014 року в сумі 9860,54 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом за період з 01.03.2012 року по 21.07.2015 року в сумі 2261,70 грн. та пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за період з 20.12.2011 року по 21.07.2015 року в сумі 16198,05 грн. Разом з тим позивач звертає увагу суду, що на даний момент він звертається до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.11.2011 року, яка утворилась після винесення судового рішення. Також повідомляє, що наказом ПАТ КБ Приватбанк від 04.06.2014 року № 6783882 прийнято рішення про збільшення відсоткової ставки за користування кредитним лімітом на розрахунковому рахунку з 01.07.2014 року у звязку з різкою зміною вартості ресурсів на міжбанківському ринку, про відповідні зміни відповідач повідомлений 05.06.2014 року через електронну систему Приват-24.

Безпосередньо в судовому засіданні 13.10.2015 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. При цьому надав суду разом із супровідним листом письмові пояснення до позовної заяви згідно ст. 22 ГПК України, виписку по нарахуванню комісії, виписку по нарахуванню процентів та виписку по нарахуванню пені для долучення до матеріалів справи. Так, в письмових поясненнях позивач зазначає, що 15.11.2011 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 підписав заяву про відкриття поточного рахунку, згідно якої приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом складають із заявою договір банківського обслуговування № б/н від 15.11.2011 року, та взяв на себе зобовязання виконувати умови договору. При цьому зазначає, що у звязку із порушеннями зобовязань за договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку відповідач станом на 21.07.2015 року має заборгованість в сумі 56259,34 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 17950,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 18234,09 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 16198,05 грн. та заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 3877,20 грн. Поряд з цим пояснює, що від цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 27939,05 грн., яка була стягнута рішенням Господарського суду Запорізької області у справі № 908/1934/13 від 05.08.2013 року з відповідача на користь позивача, при цьому різниця становить - 28320,29 грн. Отже до стягнення підлягає заборгованість в загальній сумі 28320,29 грн., яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 9860,54 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 2261,70 грн. та пеня за несвоєчасність виконання зобовязання в сумі 16198,05 грн. Також позивач зазначає, що рішення господарського суду Запорізької області від 05.08.2013 року не було виконано, судовий наказ був предявлений до державної виконавчої служби, однак останній повернутий стягувачеві. В підтвердження вказаних обставин позивач надав до матеріалів справи засвідчену копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві № ВП 40453049 від 23.12.2013 року за підписом державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_4 Вказує, що на даний момент звертається до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.11.2011 року, яка утворилася після винесення судового рішення. При цьому зазначає, що після 23.12.2013 року судовий наказ не предявлявся до органів державної виконавчої служби до виконання.

Представник відповідача в судове засідання 13.10.2015 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

На адресу суду від відповідача надійшли повідомлення пошти з позначкою за закінченням терміну зберігання. Так, місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (стаття 17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців).

З наявного в матеріалах справи Спеціального витягу із єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 03.08.2015 року вбачається, що місце проживання відповідача відповідає адресі, на яку направлялись ухвали господарським судом у даній справі, а саме: 71100, АДРЕСА_1.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Таким чином, відповідача було належним чином повідомлено про час та місце судового засідання, а судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом відповідно до ст. ст. 42, 43 ГПК України.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому суд дійшов висновку, що справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 15.11.2011 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (Клієнт) звернувся до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк Приватбанк (ОСОБА_1) із заявою про відкриття поточного рахунку № 9804 та карткового рахунку № 5676 в гривні, яка оформлена на бланку типової форми та містить підписи та відтиски печаток Банку та Клієнта.

В Заяві зазначено, що підписавши цю заяву Клієнт погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування за розрахунковими картками (які розміщені на сайті банку www.privatbank.ua, https://client-bank.privatbank.ua), Тарифами банку, які разом з даною заявою та карткою зі зразками підписів та відбитку печатки складають Договір банківського обслуговування.

Відповідно до п. 3.2.1.1.16. Умов та правил надання банківських послуг, далі Умови, при укладенні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до цих Умов (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів та відбитку печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/ інтернет клієнт-банк, або в формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), ОСОБА_1 та Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом першого підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладення договорів та угод у письмовій формі.

Кредитний ліміт стосовно цього розділу Умов являє собою суму грошових коштів, в межах якої ОСОБА_1 здійснює оплату розрахункових документів Клієнта понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку. ОСОБА_5 розраховується згідно затвердженої внутрішньобанківської методики на підставі даних про рух грошових коштів на поточному рахунку, платоспроможності, кредитної історії та інших показників у відповідності з внутрішньобанківськими нормативами та нормативними актами Національного банку України (п. 3.2.1.1.5.Умов).

Згідно з п. 3.2.1.1.1. Умов кредитний ліміт на поточний рахунок (далі Кредит) надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту (далі Ліміт). Техніко-економічне обґрунтування кредиту - фінансування поточної діяльності. Про розмір ОСОБА_5 повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного звязку Банка та Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування ОСОБА_5 Клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ОСОБА_5, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Пунктом 3.2.1.1.6. Умов визначено, що ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши угоду, Клієнт висловлює свою згоду з тим, що зміна ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного звязку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших).

Цей договір, а саме - обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку Клієнта набирає чинності з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання ліміту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобовязань сторонами за цим Договором (п. 3.2.1.6.1. Умов).

Умовами п. 3.2.1.1.8. Умов передбачено, що проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до Умов (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів та відбитку печатки або в формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або в формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в іншій формі). При порушенні Клієнтом будь-якого із зобовязань, передбачених Умовами, Банк на свій розсуд має право змінити умови кредитування, встановивши інший строк повернення кредиту. При належному виконанні Клієнтом зобовязань, передбачених Умовами, за відсутності заперечень за місяць до закінчення терміну обслуговування ліміту, проведення платежів Клієнта в порядку обслуговування ліміту може бути продовжено Банком на той самий строк.

Періодом безперервного користування кредитом, відповідно до п. 3.2.1.1.11. Умов, є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, по закінченню якого на поточному рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо. Період безперервного користування кредитним лімітом на поточному рахунку не більше 35 днів. Для пільгового користування лімітом (розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості ) клієнт повинен:

- у разі, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця, то обнуління повинно проводитися по кінцю дня в будь-який з днів по 25-е число поточного місяця;

- у разі, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го числа до кінцевого числа поточного місяця, то обнуління повинно проводитися по кінцю дня в будь-який з днів по 25-е число наступного місяця;

- якщо дебетове сальдо не було обнулене згідно умов описаних вище, то з 26 числа на залишок заборгованості починають нараховуватися відсотки за користування кредитом за ставкою 36% річних.

Порядок розрахунків встановлений в п. 3.2.1.4. Умов. Так, згідно з п. 3.2.1.4.1. Умов за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (далі - період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню), розрахунок процентів проводиться за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У випадку необнуління дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом проценти в розмірі 36 (тридцять шість) % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню. У разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань Клієнт сплачує Банку проценти за користування кредитом в розмірі 56 (пятдесят шість) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п. п. 3.2.4.1.1., 3.2.4.1.1.2, 3.2.4.1.3. Умов).

Відповідно до п. 3.2.1.4.9. Умов розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок процентів проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

Пунктом 3.2.1.4.4. Умов встановлений обов'язок клієнта сплачувати Банку винагороду за використання ліміту відповідно до п. п. 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами. Банк може за своїм розсудом не стягувати зазначену комісію у разі, якщо максимальне сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній календарний місяць не перевищувало 100 гривень.

Пунктом 3.2.1.1.3. Умов встановлено, що кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта з його повернення, сплати відсотків та винагороди.

Відповідно до п. 3.2.1.2.2. Умов Клієнт зобовязався: використовувати кредит на цілі, зазначені у п. 3.2.1.1.1 даного розділу Умов та правил надання банківських послуг (п. 3.2.1.2.2.1.); сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом згідно п. п. 3.2.1.4.1., 3.2.1.4.2., 3.2.1.4.3. (п. 3.2.1.2.2.2.); виробляти погашення кредиту, отриманого в межах встановленого ліміту, не пізніше строку закінчення періоду безперервного користування кредитом, встановленого п. 3.2.1.1.11. (п. 3.2.1.2.2.3.); повернути кредит в строки, встановлені п. п. 3.2.1.1.10., 3.2.1.2.3.4., 3.2.1.2.2.17. (п. 3.2.1.2.2.5.), сплатити Банку винагороду відповідно до п. п. 3.2.1.4.4., 3.2.1.4.5., 3.2.1.4.6., 3.2.1.4.11 (п. 3.2.1.2.2.7.).

Позивач в позові вказує, що у звязку з порушенням відповідачем зобовязань за договором банківського обслуговування № б/н від 15.11.2011 року в частині сплати необхідних коштів для погашення заборгованості у останнього станом на 21.07.2015 року виникла заборгованість в загальній сумі 56259,34 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 17950,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 18234,09 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 16198,05 грн. та заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 3877,20 грн. Однак, вказує, що від наявної суми заборгованості слід відняти суму в розмірі 27939,05 грн., стягнуту з відповідача на користь позивача за рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.08.2013 року у справі № 908/1934/13, внаслідок чого в даній справі просить стягнути з відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 9860,54 грн., пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 16198,05 грн. та заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 2261,70 грн.

Надавши правову кваліфікацію правовідносинам сторін, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

За своєю правовою природою Договір банківського обслуговування б/н від 15.11.2011 року в частині встановлення та обслуговування кредитного ліміту, є кредитним договором, згідно якого, за приписами ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 629 вказаного Кодексу, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1067 ЦК України, договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 1069 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 10561 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відсотки за грошовими зобов'язаннями учасників господарських відносин застосовуються у випадках, розмірах та порядку, визначених законом або договором, на підставі ч. 3 ст. 198 ГК України.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 ЦК України). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання договору відповідачу був встановлений кредитний ліміт на поточний рахунок № 9804 з 15.11.2011 року в розмірі 18000,00 грн., що підтверджується довідкою ПАТ КБ Приватбанк від 22.07.2015 року вих. № 08.7.0.0.0/19.

Матеріали справи свідчать, що позивач належним чином виконав свої зобовязання за Договором, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 17950,00 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку № 9804.

Як вбачається з виписок банку по рахунку клієнта, за період дії договору клієнтом використовувались кредитні кошти в межах кредитного ліміту.

У звязку з непогашенням відповідачем кредиту у встановлений в договорі строк заборгованість в сумі 17950,00 грн. з 27.03.2012 року була віднесена банком на прострочення.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідно до п. 3.18.4.1.2. Умов та Правил (в редакції, яка діяла до 01.07.2014 року) на залишок кредитного сальдо банком були нараховані проценти за користування кредитом, з розрахунку 360 днів у році, за ставкою 24% за загальний період з 27.12.2011 року по 27.03.2012 року в сумі 505,40 грн. Згідно виписки банку по рахунку клієнта, з 27.03.2012 року заборгованість по кредиту в сумі 17950,00 грн., а також несплачені відсотки за період з 27.12.2011 року по 27.03.2012 року в сумі 505,40 грн. віднесені банком на прострочення. Разом з тим, з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що останньому на прострочену заборгованість по тілу кредиту банком відповідно до п. 3.18.4.1.3. Умов та Правил (в редакції, яка діяла до 01.07.2014 року) нараховані відсотки за період 28.03.2012 року по 30.04.2014 року за процентною ставкою 48% річних в сумі 18285,07 грн. При цьому з наявна в матеріалах справи виписка з нарахування процентів свідчить, що відповідачем була здійснено часткове погашення нарахованих відсотків 17.04.2012 року в сумі 518,13 грн. та 25.05.2012 року в сумі 38,25 грн., внаслідок чого сума нарахованих відсотків за процентною ставкою 48% річних складає 17728,69 грн. Таким чином, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості загальна сума нарахованих банком відсотків станом на 21.07.2015 року разом складає 18234,09 грн.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що банком нарахована комісійна винагорода згідно з п. 3.2.1.4.4. Умов за використання ліміту в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, яке існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, загальний розмір якої згідно наданого розрахунку складає 3877,20 грн.

Поряд з цим, у звязку з невиконанням відповідачем у встановлені строки зобов'язання щодо повернення грошових коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами та комісії, а саме несвоєчасним виконанням грошових зобовязань, позивачем згідно наданого розрахунку була нарахована пеня за загальний період з 03.03.2012 року по 21.07.2015 року (з урахуванням заборгованості з пені в загальній сумі 1,18 грн., яка була нарахована 26.12.2011 року та 27.12.2011 року) в загальній сумі 16198,05 грн., яка передбачена п. 3.2.1.5.1. Умов.

Так, при порушенні Клієнтом будь-якого із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п. п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п. п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченої п. п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який виплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.4.1.3 від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку якщо кредит надавався в іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати.

Згідно з п. 3.2.1.5.4. Умов нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобовязань, передбаченої п. 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2, 3.2.1.5.3., здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобовязання повинно бути виконано Клієнтом.

При цьому, згідно з п. 3.2.1.5.7. Умов терміни позовної давності щодо вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.08.2013 року у справі № 908/1934/13 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк Приватбанк до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено частково. Зокрема вирішено стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Приватбанк заборгованість за кредитом станом на 14.03.2013 року в сумі 17950,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 8373,55 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 1615,50 грн., пеню за період з 27.03.2012 року по 27.09.2012 року в сумі 1360,96 грн. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Ухвалою господарського суду від 27.08.2013 року на підставі ст. 89 ГПК України виправлено описку, допущену в резолютивній частині рішення господарського суду Запорізької області від 05.08.2013 року у справі № 908/1934/13, шляхом доповнення другого абзацу резолютивної частини рішення господарського суду Запорізької області від 05.08.2013 року у справі № 908/1934/13 наступними словами: суму 1692 (одна тисяча шістсот девяносто дві) грн. 68 коп. витрат зі сплати судового збору та викладення вказаного абзацу рішення в редакції з урахуванням внесеного доповнення.

На виконання вказаного рішення у звязку з набранням ним законної сили господарським судом був виданий наказ від 19.09.2013 року.

Зі змісту наданих позивачем до матеріалів справи письмових пояснень вбачається, виданий господарським судом на виконання рішення суду від 05.08.2013 року у справі № 908/1934/13 наказ від 19.09.2013 року був поданий до державної виконавчої служби, однак станом на даний час невиконаний у звязку з його поверненням стягувачеві постановою від 23.12.2013 року, прийнятою державним виконавцем Відділу Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_4 на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», копія якої міститься в матеріалах справи. Так, у вказаній постанові державним виконавцем встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. При цьому позивач в поясненнях вказує, що після 23.12.2013 року судовий наказ у справі № 908/1934/13 не був предявлений до органів державної виконавчої служби до виконання, та на даний момент він звертається до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.11.2011 року, яка утворилась після винесення судового рішення. Відтак, рішення господарського суду від 05.08.2013 року у справі № 908/1934/13 станом на даний час невиконане.

Відповідно до ст. 202 ГК України, господарське зобовязання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобовязання; у разі поєднання управненої та зобовязаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Приписами ч. 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Докази належного виконання відповідачем своїх грошових зобовязань з погашення заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісії за договором банківського обслуговування № б/н від 15.11.2011 року до матеріалів справи не надані. Разом з тим, судом враховані положення абзацу 2 п. 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань № 14 від 17.12.2013 року про те, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Оскільки грошове зобовязання з погашення заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісії за договором банківського обслуговування № б/н від 15.11.2011 року, яка стягнута за рішенням суду від 05.08.2013 року у справі № 908/1934/13, відповідачем не виконане, вказане зобовязання в силу приписів ст. 599 ЦК України не припинилось, а тому позивач правомірно продовжує нараховувати відповідачу заборгованість за процентами, заборгованість за комісією за користування кредитом, в тому числі пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за період після прийняття вказаного рішення.

Як зазначалось вище згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 15.11.2011 року загальна сума заборгованості відповідача за процентами станом на 21.07.2015 року складає 18234,09 грн., а загальна сума заборгованості за комісією за користування кредитом складає 3877,20 грн.

ОСОБА_3 прийняття господарським судом Запорізької області рішення від 05.08.2013 року у справі № 908/1934/13, з урахуванням стягнутої вказаним рішенням суду суми заборгованості за процентами станом на 14.03.2013 року в розмірі 8373,55 грн. та заборгованості за комісією станом в розмірі 1615,50 грн., залишок суми заборгованості відповідача по процентам за користування кредитом за договором банківського обслуговування № б/н від 15.11.2011 року складає 9860,54 грн., а залишок суми заборгованості відповідача за комісією складає 2261,70 грн.

В силу загальних норм, викладених у статті 599 ЦК України та частини першої ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім, ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач довів те, що зобовязання не припинилося виконанням належним чином з боку відповідача, а розмір заборгованості за процентами за користування кредитними коштами в сумі 9860,54 грн. та заборгованість з комісії в сумі 2261,70 грн. підтверджується наданими до матеріалів справи виписками по поточному рахунку відповідача та розрахунками. Відповідач доказів належного виконання договірних зобовязань, а саме доказів погашення кредиту, процентів та комісії в повному обсязі станом на день розгляду суду не надав, позовні вимоги не спростував, правом на надання суду контррозрахунку не скористався.

За такими обставинами, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк Приватбанк до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 9860,54 грн. та заборгованості з комісії в сумі 2261,70 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Фактичні обставини справи свідчать, що зобовязання з погашення заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісії з боку відповідача залишились невиконаними належним чином.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 3.2.1.5.1. Умов передбачено, що при порушенні Клієнтом будь-якого із зобовязань зі сплати процентів за користування кредитом, передбачених п. п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, строків повернення кредиту, передбачених п. п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченої п. п. 3.2.1.2.2.5, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який виплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У п. 3.2.1.5.4. Умов сторони погодили, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобовязань, передбачений п. 3.2.1.0.5.1, 3.2.1.5.2, 3.2.1.5.3, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобовязання мало бути виконано клієнтом.

З доданого до позову розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем фактично нарахована пеня на суму боргу по кредиту, процентах та комісії за загальний період з 03.03.2012 року по 21.07.2015 року (з урахуванням заборгованості з пені в загальній сумі 1,18 грн., яка була нарахована 26.12.2011 року та 27.12.2011 року) в загальній сумі 16198,05 грн.

При цьому в письмових поясненнях від 16.09.2015 року позивач зазначив, що звернувся до суду в даній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.11.2011 року, яка утворилася після винесення судового рішення у справі № 908/1934/13.

Так, рішенням господарського суду Запорізької області від 05.08.2013 року у справі № 908/1934/13 з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Приватбанк було стягнуто пеню за період з 27.03.2012 року по 27.09.2012 року в сумі 1360,96 грн.

Втім, в письмових поясненнях, які надійшли на адресу суду 25.08.2015 року, позивач вказує, що до стягнення з відповідача підлягає пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 16198,05 грн., нарахована за період з 20.12.2011 року по 21.07.2015 року.

Таким чином, обставини справи свідчать, що фактично позивач намагається стягнути в даній справі з відповідача пеню в сумі 16198,05 грн., яка нарахована за весь період невиконання грошових зобовязань за договором з моменту початку фактичного користування відповідачем кредитними коштами по 21.07.2015 року включно, не враховуючи при цьому вже стягнуту пеню в цьому періоді (з 27.03.2012 року по 27.09.2012 року) за рішенням суду від 05.08.2013 року у справі № 908/1934/13. Задоволення вказаних вимог позивача призведе до подвійного стягнення пені з відповідача за один і той самий період та одне і те саме порушення, що суперечить приписам чинного законодавства України.

Відтак, суд дійшов висновку, що після прийняття господарським судом Запорізької області рішення від 05.08.2013 року у справі № 908/1934/13, з урахуванням стягнутої за вказаним рішенням суду суми пені за період з 27.03.2012 року по 27.09.2012 року в сумі 1360,96 грн., залишок заборгованості з пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 14837,09 грн.

За такими обставинами, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк Приватбанк до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості пені підлягають задоволенню частково в сумі 14837,09 грн.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 13.10.2015 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 599, 627, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 10561, 1066, 1067, 1069 ЦК України, ст. ст. 193, 232 ГК України, ст. ст. 42, 43, 33, 34, ч. 3 ст. 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк Приватбанк до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, 71100, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь:

- Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Приватбанк, 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 9860 (девять тисяч вісімсот шістдесят) грн. 54 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 2261 (дві тисячі двісті шістдесят одна) грн. 70 коп., пеню в сумі 14837 (чотирнадцять тисяч вісімсот тридцять сім) грн. 09 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1739 (одна тисяча сімсот тридцять девять) грн. 20 коп., видавши наказ.

3. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк Приватбанк до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 щодо стягнення з останнього пені в сумі 1360,96 грн. відмовити.

Повне рішення складено 19.10.2015 року

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.