ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2015 року Справа № 904/5613/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді : Бахмат Р. М. (доповідача),

суддів: Євстигнеєва О.С., Вечірка І.О.

секретар судового засідання : Назаренко С.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. № 1 від 27.01.15 р.);

від відповідача: ОСОБА_2 ( дов. № ББУ/ПУ354/14 від 10.12.14 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля м.Павлоград на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.08.2015 р. у справі № 904/5613/15.

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» м. Дніпропетровськ

до публічного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля м. Павлоград в особі філії «Павлоградське управління по матеріально-технічному забезпеченню публічного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля м. Павлоград

про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 549 454 грн. 80 коп.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.08.2015 р. у справі № 904/5613/15, яке підписано 31.08.2015 р. і оформлено відповідно до вимог ст. 84 ГПК України (суддя Ліпинський О.В.) задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» м.Дніпропетровськ до публічного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля м.Павлоград в особі філії «Павлоградське управління по матеріально-технічному забезпеченню публічного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля м.Павлоград про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 549 454 грн. 80 коп.

ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля не погодилося з вказаним рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення повністю, в задоволенні позову відмовити.

Розпорядженням секретаря судової палати від 17.09.2015 р. № 956, у звязку з перебуванням судді Кощеєва І.М. у відпустці, змінено склад колегії суддів.

Скаржник вважає, що при розгляді справи господарським судом не було застосовано матеріальне та процесуальне законодавство, яке повинно було бути застосовано, суд не повністю зясував обставини, які мають бути встановлені.

Відповідач вважає, що датою поставки продукції за п.4.4 договору є дата, вказана представником Покупця на відповідних товаросупроводжувальних документах, наданих Постачальником, а не дата товаросупроводжувального документу видаткових накладних, як вважає позивач, виходячи зі змісту позовної заяви.

Умова договору про дату поставки, у відповідності до ч. 2 ст. 180 ГК України, ст.. 638 ЦК України є суттєвою умовою договору, отже сторони повинні керуватись нею при вирішенні спірних питань.

Скаржник зазначає, що в видатковій накладній № 27 від 10.10.2014 р. не вбачається такої дати, отже вона не відповідає вимогам ст. 32, 34 ГПК України щодо допустимості такої накладної у якості належного доказу. Господарський суд на цю обставину уваги не звернув, не перевірив видаткову накладну на її відповідність умовам договору та ст. 32, 34 ГПК України.

Відповідач вважає, що договір № 14-16/152-КП є неукладений в частині предмету договору, не відповідає вимогам ч. 3 ст. 180 ГК України, а отже не створює для сторін майново-господарських зобовязань у відповідності зі ст. 179 ГК України. Неукладений договір не може бути підставою для позовних вимог.

Скаржник зазначає у скарзі, що просив суд витребувати від позивача документи, які свідчать, що він був власником товару, який підлягав поставці відповідачеві, але в задоволенні клопотання було безпідставно відмовлено.

Крім того, відповідач вважає, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає, що суд першої інстанції виконав всі вимоги господарського судочинства: в повному обсязі зясував права і обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін, дав їм належну оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Позивач вважає голослівними та абсурдними доводи відповідача про те, що договір № 14-16/152-КП від 20.01.2014 р. є неукладеним. Це спростовується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема, підписаними сторонами договір, невідємною частиною якого є специфікація, в якій відповідач погодив з позивачем номенклатуру, найменування, кількість, ціну, строки поставки продукції. Факт отримання відповідачем товару підтверджується видатковою накладною № 27 від 10.10.2014 р. та довіреністю № 488 від 10.10.2014 р. Зауважень та заперечень щодо якості, кількості продукції не надходило, будь-яких претензій з приводу якості отриманої продукції відповідач не надсилав.

Головне, на підтвердження факту укладання договору і виконання зобовязань по ньому є оплата відповідачем частини суми за отриману продукцію у розмірі 433 201,88 грн. (50 % від суми). Ці обставини підтверджуються платіжним дорученням № 327028 від 29.12.2014 р. А також визнання претензії позивача, в результаті розгляду якої, відповідач платіжним дорученням № 345659 від 16.04.2015 р. перерахував позивачу ще 100 000 грн.

Позивач вважає доводи відповідача про те, що прострочка виконання зобовязання з оплати ще не настала, так як сторонами визначено, що датою початку строку на виконання грошового зобовязання буде дата вказана представником відповідача на видатковій накладній безпідставними і необґрунтованими, які спростовуються діями відповідача.

Строк сплати за поставку продукції настав 09.12.2014 р.

16.04.2015 р. відповідач задовольнив претензію позивача від 08.04.2015 р. «Про погашення прострочки виконання зобовязань з оплати» та перерахував на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти у розмірі 100 000 грн.

Щодо твердження відповідача, що позивач не був власником продукції і не передав разом з продукцією право власності на неї, позивач зазначає, що при підписанні договору сторони узгодили, що постачальник гарантує, що продукція, поставлена за цим договором, належить постачальнику на праві власності, звільнена від зобовязань перед третіми особами, треті особи не мають будь-яких прав на зазначену продукцію. (п.1.3 Договору).

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила, що між товариством з обмеженою відповідальністю «ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» (Постачальник) та ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля (Покупець) був укладений Договір №14-16/152-КП від 20.01.2014 р.

Згідно п. 1.1. Договору Постачальник зобов'язався поставити у власність Покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (далі-Продукцію), в асортименті, кількості, в строки, по ціні та з якісними характеристиками, погодженими Сторонами в даному Договору та Специфікаціях, що є невід'ємними частинами даного Договору.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що поставку продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та в строки, погоджені сторонами в Специфікаціях до Договору.

Під партією Продукції сторони розуміють будь-яку кількість Продукції, однорідної по своїм якісним показникам, яка супроводжується одним документом про якість, та одним товаросупровідним документом.

Відповідно до п. 4.2. Договору, умови поставки продукції - DDP, згідно "Інкотермс-2000". Місце пункту призначення вказується сторонами у відповідних специфікаціях до Договору.

Умовами пунктів 4.3. та 4.4. Договору сторони встановили, що в підтвердження постачання Продукції Постачальник повинен надати покупцю рахунок-фактуру, податкову накладну, видаткову та товаротранспортну накладну, сертифікат якості і відповідності та іншу технічну документацію у необхідності. Датою поставки вважається дата, вказана представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих Постачальником, про приймання продукції.

Розрахунки за продукцію, що постачається постачальником по даному договору, здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на 60-тий календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції. В разі якщо строк оплати припадає на вихідний/неплатіжний день, оплата здійснюється на наступний банківський день.(пункт 5.3 договору)

Пунктом 8.1 Договору встановлено, що він вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами та у випадку належного виконання обома сторонами своїх зобов'язань, строк дії Договору встановлюється до 31.12.2014 року включно. У випадку не виконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов'язань за Договором, строк його дії продовжується до повного виконання сторонами всіх прийнятих на себе зобов'язань.

11.09.2014 року сторони підписали Специфікацію до Договору, в якій погодили умови замовлення Покупця, зокрема, номенклатуру, найменування, кількість, ціну, строки поставки продукції на загальну суму 866 403 грн. 75 коп. Крім того, пунктом 2 вищезазначеної специфікації сторони Договору передбачили, що розрахунки за продукції, що постачається за даною специфікацією здійснюються Покупцем на 60 календарний день з моменту поставки відповідної партії Продукції.

На виконання умов Договору, та погоджених сторонами умов поставки згідно Специфікації від 11.09.2014 року, позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 866 403 грн. 76 коп., що підтверджується видатковою накладною № 27 від 10.10.2014 року, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 24).

Відповідач частково сплатив за поставлений товар 433 201 грн. 88 коп., що підтверджується платіжним дорученням №327028 від 29.12.2014 року (а.с. 25) та на суму 100 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 345659 від 16.04.2015 року (а.с. 29), отже несплаченою залишилась сума в розмірі 333 201 грн. 88 коп.

На час розгляду справи доказів повної оплати Відповідачем вартості отриманої продукції суду не надано.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правові наслідки порушення зобовязання передбачені ст. 611 ЦК України. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обовязку сплатити неустойку.

Згідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобовязання.

Пунктом 6.6. Договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасної оплати Продукції, Покупець сплачує Постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочення оплати від вартості не оплаченої продукції.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем свого обовязку щодо своєчасної оплати за поставлену продукцію, позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 99011 грн. 25 коп., яка розрахована за період з 10.12.2014 р. по 24.06.2015 р. (а.с. 18).

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Позивач просив стягнути суму боргу з врахуванням трьох процентів річних в розмірі 6 375 грн. 98 коп. за загальний період прострочення з 10.12.2014 р. по 24.06.2015 р. (а.с. 19), та інфляційні втрати в розмірі 110 865 грн. 69 коп. за загальний період прострочення з 10.12.2014 р. по 24.06.2015 р. (а.с. 20, 21).

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів вважає що, господарський суд правомірно задовольнив позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Доводи скаржника про те, що сторони не погодили істотні умови договору, такі як найменування, кількість продукції колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно визнав безпідставними, так як зазначені умови були погоджені сторонами в Специфікації до договору, яка є невідємною частиною договору, як це передбачено п.1.1 договору.

Колегія суддів не приймає до уваги заперечення відповідача на відсутність у видатковій накладній дати отримання товару покупцем, так як слід вважати датою поставки дату складання видаткової накладної 10.10.2014 р.

На підставі вищевикладеного, керуючись статями 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля м.Павлоград залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.08.2015 р. у справі №904/5613/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили, до Вищого Господарського Суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови виготовлено 12.10.2015 р.

Головуючий Р.М. Бахмат

Судді О.С. Євстигнеєв

ОСОБА_3