ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2015 р. Справа №917/1675/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агро-Спектр", Запорізьке шосе, 26, м. Дніпропетровськ, 49107

до Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод", вул. І.Приходька, 141 , м. Кременчук, Полтавська область, 39621

про стягнення суми основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №16 від 04.06.2015 р.

від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про стягнення з відповідача 625 979,23 грн заборгованості по договору поставки, з яких: 335 304,84 грн - сума основного боргу, 42 938,09 грн - пеня, 234 329,80 грн - інфляційні, 24 307,39 грн - 3% річних.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та наполягав на його задоволення, в обґрунтування позову посилався на неналежне виконання відповідачем договірних зобовязань в частині оплати за поставлений товар.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, своїм правом на участь у розгляді справи не скористався, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97, гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, проте не скористався своїми правами, передбаченими ст. 22 ГПК України та виходячи з того, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов'язком сторони, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

03 грудня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агро-Спектр" (Постачальник, позивач) та Публічне акціонерне товариство "Кременчуцький сталеливарний завод" (Покупець, відповідач) уклали договір поставки товару № 0563-СН/1.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору ТОВ "Торговий дім "Агро-Спектр" зобов'язувалось поставити і передати у власність відповідачу (Покупцю), визначений договором товар, а відповідач зобов'язувався прийняти товар та своєчасно здійснити його оплату.

Пунктом 1.2. договору встановлено, що найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці, ціна за одиницю товару, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) визначаються специфікаціями, що є додатками до цього договору.

На виконання умов договору, позивач протягом 2013 - 2014 років поставив відповідачу товар на загальну суму 413 429,04 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними: ТД-3402/01 від 19.12.13 на суму 68 640,00 грн, рахунок ТД-5134/01; ТД-3403/01 від 19.12.13 на суму 5 237, 10 грн, рахунок ТД-5304/01; ТД-3486/01 від 26.12.13 на суму 35 916, 00 грн, рахунок ТД-5513/01; видаткова накладна ТД-1/01 від 03.01.14 на суму 54 394,98 грн, рахунок ТД-5514/01; ТД-85/01 від 22.01.14 на суму 1 290,00 грн., рахунок ТД-0001/01; ТД-86/01 від 22.01.14 на суму 2 690,00 грн, рахунок ТД-0148/01; ТД-87/01 від 22.01.14 на суму 11 633, 04, грн, рахунок ТД-0156/01; ТД-102/01 від 22.01.14 на суму 20 496, 60 грн, рахунок ТД-0311/01; ТД-175/01 від 31.01.14р на суму 30 624,00 грн, рахунок ТД-0400/01;ТД-176/01 від 31.01.14 на суму 12 156,00 грн, рахунок ТД-03 99/01;ТД-217/01 від 05.02.14 на суму 12 274, 20 грн, рахунок ТД-0530/01; ТД-218/01 від 05.02.14 на суму 7 614,00 грн, рахунок ТД-0539/01; видаткова накладна ТД-219/01 від 05.02.14 на суму 35 373,06 грн, рахунок ТД-0540/01; ТД-220/01 від 05.02.14 на суму 1 077,30 грн, рахунок ТД-0541/01; ТД-381/01 від 21.02.14 на суму 5 061,96 грн, рахунок ТД-0592/01; видаткова накладна ТД-383/01 від 21.02.14 на суму 3 384,00 грн, рахунок ТД-0796/01; ТД-382/01 від 21.02.14 на суму 8 734,80 грн, рахунок ТД-0615/01; ТД-396/01 від 24.02.14 на суму 15 153,00 грн, рахунок ТД-0845/01; ТД-1186/01 від 29.05.14 на суму 1 879,80 грн, рахунок ТД-1994/01; ТД-1591/01 від 15.07.14 на суму 51 574,80 грн, рахунок ТД-2672/01; ТД-1590/01 від 15.07.14 на суму 28 224, 20 грн, рахунок ТД-2671/01.

Відповідно до п. 5.1. - 5.2. договору розрахунок за товар здійснюється протягом 60 календарних днів з дати поставки шляхом переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Як зазначає позивач, пять поставок товару відповідач оплатив з порушенням строку, а саме:

- 136 днів за видатковою накладною ТД-3402/01 від 19.12.13 на суму 68 640,00 грн, рахунок ТД-5134/01;

- 136 днів за видатковою накладною ТД-3403/01 від 19.12.13 на суму 5 237,10 грн, рахунок ТД-5304/01;

- 66 днів за видатковою накладною ТД-85/01 від 22.01.14 на суму 1 290,00 грн, рахунок ТД-0001/01;

- 52 дні за видатковою накладною ТД-220/01 від 05.02.14 на суму 1 077,30 грн, рахунок ТД-0541/01;

- 10 днів за видатковою накладною ТД-1186/01 від 29.05.14 на суму 1 879, 80 грн, рахунок ТД-1994/01.

За інший товар Покупець станом на час подання позову не розрахувався, у звязку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 335 304,84 грн.

Зазначену суму боргу позивач просить суд стягнути з відповідача.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов'язань з боку відповідача щодо оплати вартості поставленого Товару, і позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 335 304,84 грн є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 ГК України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 ГК України). Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (п. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідно п. 9.5. договору, у випадку порушення Покупцем строку розрахунку за поставлений товар останній сплачує на користь Постачальника неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла під час порушення грошового зобов'язання від суми заборгованості за кожен день прострочення.

За розрахунком, здійсненим позивачем, щодо кожної поставки, здійсненої відповідно до вищезазначених накладних окремо, розмір пені складає 42 938,09 грн (на суму боргу 68 640,00 грн нараховано 4 227,47 грн пені за період з 18.02.2014 по 03.07.2014; на суму боргу 5 237,10 грн нараховано 322,55 грн пені за період з 18.02.2014 по 03.07.2014; на суму боргу 35 916,00 грн нараховано 3 324,94 грн пені за період з 25.02.2014 по 24.08.2014; на суму боргу 54 394,98 грн нараховано 5 290,47 грн за період з 05.03.2014 по 04.09.2014; на суму боргу 1 290,00 грн нараховано 39,66 грн за період з 24.03.2014 по 28.05.2014; на суму боргу 2 690,40 грн нараховано 278,44 грн за період з 24.03.2014 по 23.09.2014; на суму боргу 11 633,04 грн нараховано 1 204,10 грн за період з 24.03.2014 по 23.09.2014; на суму боргу 20 496,60 грн нараховано 2 128,27 грн за період з 25.03.2014 по 24.09.2014; на суму боргу 30 624,00 грн нараховано 3 239,43 грн за період з 02.04.2014 по 01.10.2014; на суму боргу 12 156,00 грн нараховано 1 285,86 грн за період з 02.04.2014 по 01.10.2014; на суму боргу 12 274,20 грн нараховано 1 318,55 грн за період з 07.04.2014 по 06.10.2014; на суму боргу 7 614,00 грн нараховано 817,93 грн пені за період з 07.04.2014 по 06.10.2014; на суму боргу 35 373,06 грн нараховано 3 799,94 грн за період з 07.04.2014 по 06.10.2014; на суму боргу 1 077,30 грн нараховано 27,74 грн пені за період з 07.04.2014 по 28.05.2014; на суму боргу 5 061,96 грн нараховано 563,75грн пені за період з 23.04.2014 по 22.10.2014; на суму боргу 3 384,00 грн нараховано 376,88 з 23.04.2014 по 22.10.2014; на суму боргу 8 734,80 грн нараховано 972,79 грн за період з 23.04.2014 по 22.10.2014; на суму боргу 15 153,00 грн нараховано 1 695,06 грн за період з 26.04.2014 по 25.10.2014; на суму боргу 1 879,80 грн нараховано 12,88 грн за період з 29.07.2014 по 07.08.2014; на суму боргу 51 574,80 грн нараховано 7 763,06 грн за період з 14.09.2014 по 13.03.2015; на суму боргу 28 224,20 грн нараховано 4 248,32 грн за період з 14.09.2014 по 13.03.2015).

Суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення пені в розмірі 42 938,09 грн.

Крім того, відповідач просить суд стягнути з відповідача на підставі статті 625 ЦК України 234 329,80 грн інфляційних та 24 307,39 грн - 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку задовольнити позов в частині стягнення інфляційних та 3% річних у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-33, 43-44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" (вул. І. Приходька, 141 , м. Кременчук, Полтавська область, 39621, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агро-Спектр" (Запорізьке шосе, 26, м. Дніпропетровськ, 49107, ) 335 304,84 грн основного боргу, 42 938,09 грн пені, 234 329,80 грн інфляційних, 24 307,39 грн - 3% річних, 12 519,58 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.10.2015

Суддя Сірош Д.М.