ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 жовтня 2015 р. Справа № 918/908/15

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз"

про стягнення заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат за договором на купівлю-продаж природного газу

Суддя Андрійчук О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, дов. № 14-94 від 18.04.2014 року

від відповідача: ОСОБА_3, дов. від 31.12.2014 року

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до ст. 81-1 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" про стягнення в сумі 391 290,93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:

04.01.2013 року між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладено договір № 13-134-РО купівлі-продажу природного газу (надалі-договір), за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупця у 2013 році природний газ, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити природний газ на умовах цього договору.

На виконання умов договору позивач протягом січня 2013 року по травень 2015 року передав відповідачу природний газ на загальну суму 5 332 491,66 грн., що підтверджується актами прийому - передачі природного газу.

Відповідач свій обовязок щодо проведення розрахунків за поставлений газ виконав не у повному обсязі, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в розмірі 129 147,79 грн.

За несвоєчасні розрахунки за поставлений природний газ позивач нарахував відповідачеві пеню в розмірі 101 315,68 грн., 3% річних в розмірі 7 353,75 грн. та інфляційні в розмірі 153 473,71 грн.

У матеріально-правове обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ст.ст. 526, 526, 599, 611, 625, 712 ЦК України та ст. 193 ГК України.

Ухвалою суду від 10.08.2015 року порушено провадження, справу призначено до розгляду на 17.08.2015 року.

Ухвалою суду від 17.08.2015 року розгляд справи відкладено на 01.09.2015 року.

27.08.2015 року через службу діловодства господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суду у задоволенні позовних вимог про застосувати позовну давність про стягнення пені (відповідно до розрахунку, наданого відповідачем), а також зменшити розмір пені на 50%.

Ухвалою суду від 01.09.2015 року у зв'язку з відсутністю предмета спору провадження у справі за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" в частині стягнення основного боргу за договором купівлі - продажу природного газу № 13-134-РО від 04.01.2013 року в розмірі 129 147,79 грн. припинено.

У судовому засіданні 01.09.2015 року оголошено перерву на 14.09.2015 року.

Ухвалою суду від 14.09.2015 року розгляд справи відкладено на 06.10.2015 року.

Ухвалою суду від 06.10.2015 року продовжено строк розгляду господарського спору на 15 днів, розгляд справи відкладено на 19.10.2015 року.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність копій документів на їх відповідність оригіналам, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

04.01.2013 року між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладено договір № 13-134-РО купівлі-продажу природного газу (надалі-договір), за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2013-2015 роках природний газ, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити природний газ на умовах цього договору (п. 1.1. договору в редакції, погодженій сторонами додатковою угодою № 9 від 22.12.2014 року).

За п. 11.1. договору, до якого неодноразово вносилися зміни (додаткові угоди № 3 від 31.12.2013 року, № 9 від 22.12.2014 року, № 12 від 27.03.2015 року, № 16 від 19.06.2015 року), строк дії цього договору встановлено з 01.01.2013 року по 30.06.2015 року включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 1.2. договору зі змінами, що вносилися додатковими угодами № 3 від 28.04.2014 року, № 6 від 05.09.2014 року, газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації організаціям (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності), які є кінцевими споживачами газу (далі-споживачі покупця).

Згідно з п. 2.1. договору (за умовами останніх змін, внесених додатковою угодою № 12 від 27.03.2015 року) продавець передає покупцеві у період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року газ в обсязі до 3 175,078 тис.куб.м.: у 2013 році - 1 263,593 (тис.куб.м.); у 2014 році - 1 025,102 (тис.куб.м.); у 2015 році - до 886,383 (тис.куб.м.), а саме: січень - 192,687; лютий - 154,696; березень - 130,000 (І квартал - 477,383); квітень - 59,000; травень - 4,500; червень - 2,500 (ІІ квартал - 66,000); липень - 2,500; серпень - 2,500; вересень - 3,000 (ІІІ квартал - 8,000); жовтень - 25,000; листопад - 110,000; грудень - 200,000 (ІV квартал - 335,000).

Обсяги газу, що планується передати за цим договором, можуть змінюватися сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку.

Пунктами 3.3., 3.4. договору передбачено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числі місяця, наступного за місцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцеві однин примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивачем протягом січня 2013 року по червень 2015 року на виконання умов договору поставлено відповідачу газ на загальну суму 5 332 491,66 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2013 року на суму 349 235,22 грн., від 28.02.2013 року на суму 258 606,42 грн., від 31.05.2013 року на суму 240 851,80 грн., від 31.05.2013 року на суму 117 444,56 грн., від 31.05.2013 року на суму 7 229,40 грн., від 30.06.2013 року на суму 6 346,13 грн., від 31.07.2013 року на суму 5 273,63 грн., від 31.08.2013 року на суму 5 066,95 грн., від 30.09.2013 року на суму 10 883,87 грн., від 31.10.2013 року на суму 67 423,70 грн., від 30.11.2013 року на суму 126 717,10 грн., від 31.12.2013 року на суму 267 686,24 грн., від 31.01.2014 року на суму 286 925,63 грн., від 28.02.2014 року на суму 256 903,19 грн., від 31.03.2014 року на суму 154 596,48 грн., від 30.04.2014 року на суму 189 771,34 грн., від 30.04.2014 року на суму 14 966,88 грн., від 31.05.2014 року на суму 26 252,21 грн., від 30.06.2014 року на суму 16 042,70 грн., від 31.07.2014 року на суму 6 581,47 грн., від 31.08.2014 року на суму 6 249,85 грн., від 30.09.2014 року на суму 7 960,21 грн., від 31.10.2014 року на суму 43 857,23 грн., від 20.11.2014 року на суму 317 016,00 грн., від 31.12.2014 року на суму 713 501,16 грн., від 31.01.2015 року на суму 682 111,98 грн., від 28.02.2015 року на суму 529 060,32 грн., від 31.03.2015 року на суму 459 250,68 грн., від 30.04.2015 року на суму 129 578,40 грн., від 31.05.2015 року на суму 12 548,11 грн., від 30.06.2015 року на суму 16 552,80 грн.

У разі зміни НКРЕ ціни на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання газу ці зміни є обов'язковими для сторін за договором з моменту введення їх в дію, про що сторонами підписується додаткова угода до договору (п. 5.3. договору).

За умовами п. 5.2. договору, до якого додатковими угодами № 1 від 10.07.2013 року, № 2 від 31.12.2013 року, № 3 від 28.04.2014 року, № 4 від 15.05.2014 року, № % від 07.07.2014 року, № 6 від 05.09.2014 року, № 7 від 10.11.2014 року, № 8 від 08.12.2014 року, № 10 від 05.02.2015 року, № 11 від 10.03.2015 року, № 13 від 03.04.2015 року, № 14 від 12.05.2015 року, № 15 від 03.06.2015 року вносилися зміни, ціна за 1000 куб.м. газу становить 3 300,00 грн. без врахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того податок на додану вартість за ставкою - 20%. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 3 000,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 660,00 грн., всього з ПДВ - 3 960,00 грн.

За п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовим коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної сплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Відповідно до п. 6.5. договору сторони погоджуються, що сума, яка була сплачена покупцем понад вартість фактично отриманого газу за розрахунковий місяць, зараховується сторонами як погашення заборгованості покупця перед продавцем за минулі періоди за договором, а у випадку відсутності простроченої заборгованості за договором сума, яка була сплачена покупцем понад вартість фактично отриманого газу за розрахунковий місяць, зараховується продавцем як авансовий платіж на наступний розрахунковий місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свій обов'язок щодо оплати поставленого природного газу виконав частково, сплативши 5 203 343,87 грн.

Залишок боргу в розмірі 129 147,79 грн. був погашений після звернення позивача до суду шляхом зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, у зв'язку з чим провадження в цій частині припинено.

Як встановлено ч. 1. ст. 12 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов'язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачені договором.

За п. 2 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» відповідач зобов'язаний забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу згідно з умовами договорів.

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За неналежне виконання грошових зобов'язань з оплати поставленого газу позивач здійснив нарахування пені в розмірі 101 315,68 грн., 3% річних в розмірі 7 353,75 грн. та інфляційних в розмірі 153 473,71 грн.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).

У силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1. ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Пунктом 7.2. договору (з урахуванням змін, внесених п. 7 додаткової угоди № 2 від 31.12.2013 року) передбачено, що у разі якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу (Розділ ХІ договору), покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 6.1. договору).

У свою чергу, за умовами Розділу ХІ договору, з урахуванням змін, внесенних додатковою угодою № 16 від 19.06.2015 року, договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2013 року, і діє в частині реалізації газу до 30.06.2015 року (включно), а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Крім того, п. 9 додаткової угоди № 2 від 31.12.2013 року сторони погодили, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного виконання.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

З наведеного вбачається, що вказаними пунктами додаткової угоди сторони узгодили, що нарахування пені здійснюватиметься лише у випадку, коли після закінчення строку дії договору покупець не здійснить повної оплати поставленого газу, тобто змінили підставу для її нарахування - наявність заборгованості станом на дату закінчення строку дії договору, визначили суму, на яку нараховуватиметься пеня - сума боргу станом на дату закінчення строку дії договору, погодили, що нарахування пені здійснюватиметься у порядку, передбаченому п. 6.1. договору, а також розповсюдили такий порядок на правовідносини з моменту їх виникнення.

Отже, нарахування пені здійснюється на заборгованість, що існувала станом на дату закінчення строку дії договору, тобто на 30.06.2015 року, розмір якої склав 129 147,79 грн.

Зазначена заборгованість складалася із боргу за квітень 2015 року в розмірі 100 046,88 грн., травень 2015 року в розмірі 12 548,11 грн., червень 2015 року в розмірі 16 552,80 грн.

Враховуючи, що за п. 7.2. договору покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 6.1. договору), то пеня нараховується, починаючи з 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, на складові суми боргу, які існували станом на дату закінчення строку дії договору, тобто за квітень-червень 2015 року.

Вказане кореспондується з вимогами ч. 6 ст. 232 ГК України, яка визначає початковий момент нарахування пені, що не може бути змінений за домовленістю сторін.

При цьому суд зазначає, що підстав для нарахування пені за весь час існування договірних відносин між сторонами немає, оскільки сторони, викладаючи п. 7.2. у новій редакції, не погодили можливість такого нарахування.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок пені, 3% річних (з урахуванням вимог, встановлених ст.ст. 253, 254 ЦК України, а також з урахуванням того, що день сплати боргу до розрахунку не включається) та інфляційних (з урахуванням того, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць, який визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому проводиться сплата), суд встановив, що розмір першої становить 11 048,29 грн. (при заявленому - 101 315,68 грн.), других - 7 020,63 грн. (при заявленому - 7 353,75 грн.), третіх - 153 443,54 грн. (при заявленому - 153 473,71 грн.) (розрахунок додається). Отже, заявлені позовні вимоги про стягнення інфляційних, 3% річних та пені підлягають частковому задоволенню.

Щодо заяв відповідача про застосування позовної давності та зменшення суми штрафних санкцій (пені), то суд, враховуючи період стягнення пені та суми, що підлягає до стягнення, не вбачає підстав для їх розгляду та застосування (задоволення).

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому судом враховано, що провадження у справі в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 129 147,79 грн. припинено у зв'язку з відсутністю предмета спору.

У свою чергу, за п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, судовий збір (2 582,96 грн.) в частині вимоги про стягнення 129 147,79 грн. підлягає поверненню позивачу, однак за умови подання ним клопотання про його повернення.

Щодо судового збору в розмірі 5 242,86 грн. (7 825,82 грн. - 2 582,96 грн.), то останній покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (вул. Білякова, 4, м. Рівне, 33027, ) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького,6, м. Київ, 01001, ) 7 020,63 грн. 3% річних, 153 443,54 грн. інфляційних, 11 048,29 грн. пені, 3 430,40 грн. судового збору.

3. У задоволенні позову про стягнення 333,12 грн. 3% річних, 30,17 грн. інфляційних та 90 267,39 грн. пені відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 19.10.2015 року.

Суддя Андрійчук О.В.