ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"12" жовтня 2015 р. Справа № 911/3877/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», м. Вишневе, Києво-Святошинський р-н

до Сквирської міської ради

про стягнення 162 610,22 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників сторін:

позивач ОСОБА_1 представник, довіреність № 136 від 22.05.2015р.;

відповідач не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічним акціонерним товариством «Київобленерго» (надалі позивач) заявлено позов до Сквирської міської ради (надалі відповідач) про стягнення 162 610, 22 грн., з яких: 100 956,97 грн. основний борг, 21 326,38 грн. пеня, 1628,39 грн. 3% річних та 38 698,48 грн. інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неналежним чином виконуються зобовязання щодо оплати спожитої електричної енергії за договором №96 про постачання електричної енергії від 08.02.2012 р. за період з листопада 2014 року по липень 2015 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.09.2015 було порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 12.10.2015 року.

Відповідач в судове засідання 12.10.2015 року не забезпечив явку свого повноважного представника, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення № 091379969, про причини неявки суд не повідомив, відзив та інші документи, витребувані судом в попередній ухвалі, не надав, клопотання про відкладення до суду не надсилав.

Враховуючи те, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до статті 75 ГПК України, за відсутності представника відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

12.10.2015 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні повноважного представника позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, суд,-

встановив:

08 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «А.Е.С. Київобленерго» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Київобленерго») (Постачальник) та Сквирською міською радою Київської області (Споживач) укладено Договір про постачання електричної енергії за № 96 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю 126 кВт, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами договору.

Згідно із п.п. 2.3.3.-2.3.4. Договору, Споживач взяв на себе зобовязання сплачувати вартість електричної енергії згідно з умовами Додатку №4 «Порядок розрахунків за активну електроенергію», Додатку №6 «Порядок зняття показів розрахункових приладів обліку електричної енергії та форма звіту Споживача про покази приладів обліку».

Згідно з п. 9.4. договору, останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2012р. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляду його умов.

Оскільки, сторонами не було письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду умов договору, строк дії останнього, у відповідності до п. 9.4, було щорічно продовжено на наступний календарний рік.

Пунктом 1. Додатку № 4 до Договору встановлено, що порядок оплати за активну електроенергію проводиться у формі авансової оплати та планових платежів з остаточним розрахунком по закінченні розрахункового періоду: платіж № 1 100% до 10 дня поточного періоду.

Відповідно до п. 3 Додатку № 4 до Договору, рахунки видаються представнику Споживача після здачі звіту встановленої форми за адресою: Київська область, м. Сквира, вул. Л. Люксембург, 72 (Сквирське РП).

Пунктом 1 Додатку № 4 до Договору Споживачу встановлено розрахунковий період з 15 числа календарного місяця до 15 числа наступного місяця.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач протягом дії договору свої обовязки за договором в частині постачання електричної енергії виконував належним чином. Про належне виконання позивачем своїх зобовязань за договором свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення постачальником умов договору та наявні у матеріалах справи акти прийняття-передавання, які підписані повноважними представниками сторін та скріплені їх печатками.

Втім, за словами позивача, відповідач свої зобовязання в частині своєчасної оплати за спожиту електроенергію виконував неналежним чином.

Таким чином, оскільки, відповідач споживав електричну енергію, але оплату не здійснював, за розрахунком позивача, за відповідачем існує не погашена заборгованість в сумі 100 956,97 грн., що відображається у Рахунку за активну електроенергію № НОМЕР_1 за січень 2015 року від 30.01.2015 року, а також підтверджується підписаним та скріпленим печатками сторін актом звіряння розрахунків станом на 30 січня 2015 року,

Враховуючи наявність вказаної заборгованості, позивачем було виставлено відповідачу до сплати Рахунок за активну електроенергію № за січень 2015 року від 30.01.2015 року на суму 100 956,97 грн., однак, вказаний рахунок відповідач не оплатив.

У звязку із порушенням умов Договору, позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію № 43 від 11.03.2015 з вимогою сплатити заборгованість за використану електричну енергію, проте вона залишилась невиконаною.

Згідно зі ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В ході розгляду справи позивачем належними та допустимими доказами доведено, що за відповідачем існує заборгованість перед ПАТ «Київобленерго» за договором «Про постачання електричної енергії» № 96 у розмірі 100 956,97 грн., у свою чергу, відповідачем доказів, які б спростовували факт наявності вказаної заборгованості до суду не подано.

З огляду на вищезазначені обставини, судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за договором «Про постачання електричної енергії» № 96 щодо сплати коштів за використану електроенергію у розмірі 100 956, 97 грн., а тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача 100 956, 97 грн. боргу підлягає задоволенню у повному обсязі.

Окрім стягнення основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 21 326,38 грн. пені.

Відповідно до частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини першої ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно з п. 4.2.1. договору, за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 2.3.4. цього договору, з порушенням термінів, визначених у додатку № 4 «Порядку розрахунків за активну електроенергію», споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до частини шостої ст. 232 Господарського процесуального кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з розрахунку, пеня була нарахована позивачем окремо на суму заборгованості яка виникла у листопаді 2014 року, грудні 2014 та січні 2015 року, а саме:

- на 49 879,79 грн. заборгованості, яка існувала станом на листопад 2014 року нараховано 11 246,86 грн. пені за період з 01.12.2014 року по 31.05.2015 року;

- на 34 410,57 грн. заборгованості, яка виникла у грудні 2014 року нараховано 7 178,14 грн. пені за період з 23.12.2014 року по 31.05.2015 року;

- на 16 666,61 грн. заборгованості, яка виникла у січні 2015 року нараховано 2901,38 грн. пені за період з 06.02.2015 року по 31.05.2015 року

Судом здійснено перевірку розрахунку пені і встановлено, що розрахунок, наданий позивачем, відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога про стягнення пені в сумі 21 326,38 грн. підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення 1628,39 грн. 3% річних та 38 698,48 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до частини другої ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних встановив, що заявлені позивачем до стягнення суми відповідають вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога щодо стягнення 1628,39 грн. 3% річних та 38 698,48 грн. інфляційних втрат підлягає задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до частини четвертої статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судом покладаються на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Сквирської міської ради (0900, Київська область, Сквирський р-н, м. Сквира, вул. Богачевського, 28, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, 2-Б, ) 100 956 (сто тисяч девятсот пятдесят шість) основного боргу, 21 326 (двадцять одну тисячу триста двадцять шість) грн. 38 коп. пені, 1628 (одну тисячу шістсот двадцять вісім) грн. 39 коп. 3% річних, 38 698 (тридцять вісім тисяч шістсот девяносто вісім) грн. 48 коп. інфляційних втрат та 3252 (три тисячі двісті пятдесят дві) грн. 20 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення: 22.10.2015р.

Суддя О.В. Щоткін