номер провадження справи 14/143/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015 Справа № 908/5128/15

Суддя господарського суду Запорізької області Сушко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Концерну Міські теплові мережі (юридична адреса 69091 м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса 69096 м. Запоріжжя, вул. Щаслива, б. 2-А)

до відповідача ОСОБА_1 комунального підприємства Основаніє (адреса 69095 м. Запоріжжя, вул. Українська, б. 29-А)

про стягнення заборгованості

За участю уповноважених представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №30/2019 від 05.01.2015р.;

від відповідача: не зявився

Суть спору:

23 вересня 2015 року Позивач - Концерн Міські теплові мережі (далі за текстом Концерн МТМ) звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Ввідповідача - ОСОБА_1 комунального підприємства Основаніє (далі за текстом МКП «Основаніє») про стягнення 2212937,34 грн. заборгованості за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 607 від 01.10.2002р.

Системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл справи для розгляду між суддями та справу призначено до розгляду головуючому судді Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.09.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду і порушено провадження у справі № 908/5128/15, розгляд справи призначено у судовому засіданні 13.10.2015р., при цьому витребувано від сторін документи, необхідні для вирішення спору.

В судовому засіданні 13.10.2015р. справу розглянуто, за згодою представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з вересня 2010 року по червень 2012 року, з серпня 2012р. по січень 2015р. на підставі договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 607 від 01.10.2002р. відповідачу була поставлена теплова енергія на загальну суму 2226754,63 грн., що підтверджується рахунками та актами приймання передачі теплової енергії. Оскільки відповідачем була здійснена лише часткова оплата за отриману теплову енергію в розмірі 13827,29 грн., а несплачена сума заборгованості складає 2212937,34 грн., позивач звернувся до суду та просить стягнути з МКП «Основаніє» на користь Концерну МТМ 2212937,34 грн. основної заборгованості та 33194,06 грн. судового збору.

В судовому засіданні 13.10.2015р. представник Позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позові, а також надав акт звірки взаємних розрахунків, підписаних представниками обох сторін та скріпленими печатками підприємств, в якому зазначено, що заборгованість МКП «Основаніє» перед Концерну МТМ складає 2212937,34 грн.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, відзив на позов суду не надав, представник відповідача в судове засідання за викликом суду не зявився, правом надати відзив на позов не скористався.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р., особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвала господарського суду Запорізької області від 24.09.2015р. про порушення провадження у справі була направлена за адресою місцезнаходження МКП «Основаніє», вказаною у позовній заяві: 69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-А.

Станом на день розгляду справи, ухвала на адресу не поверталася.

Таким чином, Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду господарським судом та про час і місце проведення судових засідань.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав ї охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи. Крім того, відповідно до статті 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя зобовязує сторони виконати певні дії, витребовує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору та вчиняє інші дії спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Відповідачем вимоги ухвали суду не виконано, не надано письмового відзиву та письмових заперечень по суті заявлених вимог, а також не надано доказів які б підтверджували поважність та винятковість причин пропуску судових засідань.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

За клопотанням представника позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксування судового процесу.

Судом у відповідності з вимогами статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, суд встановив наступне.

01.10.2002р. між Концерном "Міські теплові мережі" в особі директора філії Концерну "Міські теплові мережі" Ленінського району (надалі - Енергопостачальна організація) та Комунальним підприємством „Виробниче ремонтно - експлуатаційне житлове обєднання № 13" (КП „ВРЕЖО № 13") укладено Договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 607 від 01.10.2002р. (далі за текстом Договір).

Відповідно до п. 1.2. Договору Енергопостачальна організація взяла на себе зобов'язання поставити споживачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов'язався оплатити одержану теплову енергію разом з втратами теплової енергії на теплотрасі, що перебуває на балансі у споживача, за встановленими цінами (тарифами) в терміни передбачені цим Договором.

Згідно рішення Запорізької міської ради «Про затвердження передавальних актів та визначення розміру статутного капіталу ОСОБА_1 комунального підприємства «Основаніє» від 25.07.2012 року № 6, Міське комунальне підприємство «Основаніє» (МКП „Основаніє") є повним правонаступником КП „ВРЕЖО № 13".

До МКП «Основаніє» перейшли все майно, майнові та немайнові права та обов'язки КП „ВРЕЖО № 13".

Враховуючи, що МКП «Основаніє» є повним правонаступником КП „ВРЕЖО № 13", 02.11.2012 року було укладено додаткову угоду до Договору № 607 від 01.10.2002 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди вважати стороною Договору № 607 від 01.10.2002 року - Міське комунальне підприємство «Основаніє» (надалі -Відповідач, Споживач).

На виконання умов Договору Позивач в період з вересня 2010 року по червень 2012 року, з серпня 2012 року по січень 2015 року поставив Відповідачу теплову енергію на загальну суму 2 226 754,63 грн., що підтверджується рахунками та актами приймання-передачі теплової енергії.

Згідно з п. 3.2.3. Договору, Споживач зобов'язався виконувати умови та порядок оплати теплової енергії в обсягах згідно рахунків за теплову енергію.

Пунктом 6.1. Договору, сторони узгодили, що споживач розраховується виключно в грошовій формі, відповідно до діючих тарифів.

Відповідно до п. 6.2. Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно з п. 6.3. Договору енергопостачальна організація після 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає Споживачу документи за розрахунковий період: рахунок фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії. Споживач зобовязаний оформити ОСОБА_2 надання послуг і до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, повернути його на адресу Теплопостачальної організації.

Як вбачається з матеріалів справи, споживач, акти приймання-передачі теплової енергії за період з вересня 2010 року по червень 2012 року, з серпня 2012 року по січень 2015 року, підписав без заперечень та зауважень, що свідчить про згоду з кількістю отриманої теплової енергії та сумами, нарахованими позивачем за надану теплову енергію.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Згідно Закону України Про теплопостачання від 02.06.2005 року за № 2633-ІУ (надалі - Закон) серед основних обов'язків споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів (ст. 24).

Відповідно до п. 40 Правил, споживач зобов'язаний дотримуватись вимог договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріали справи містять угоду про реструктуризацію заборгованості, визначення строків та порядку виконання грошових зобов'язань, укладену між Концерном «МТМ» та МКП «Основаніє» 26 листопада 2012 року, якою сторони реструктуризували заборгованість, яка виникла на підставі договорів, особових рахунків, угод та судових рішень Заборгованість була розрахована, звірена обома сторонами та станом на 31.10.2012р. складала 5909916,37 грн., з яких 696 110,80 грн. по договору № 607 від 01.10.2002 року. Реструктуризація вказаної заборгованість мала здійснюватися шляхом розстрочення її оплати на період з 01.12.2012р. до 31.07.2017р. за графіком, узгодженим сторонами у Додатку № 2, який є невід'ємною частиною угоди. Відносно заборгованості по договору № 607 від 01.10.2002 року, то її погашення мало відбуватися наступним чином: з 01.07.2014р. по 31.07.2014р. мала бути сплачена сума 149 389,60 грн.; з 01.08.2014р. по 31.08.2014р. - сума 181 427,04 грн.; з 01.09.2014р. по 30.09.2014р. - 181 427,04 грн.; з 01.10.2014р. по 31.10.2014р. суму 55 538,89 грн.; з 01.11.2014р. по 30.11.2014р. - сума 55 538,89 грн.; з 01.12.2014р. по 31.12.2014р. сума 55 538,89 грн.; з 01.01.2015р. по 31.01.2015р. - 17 250,45 грн.

Проте, МКП «Основаніє» не виконало вищезазначені умови угоди.

Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Оскільки МКП «Основаніє» визнав свій борг перед Концерном «МТМ», який виник станом на 31.10.2012 року, проте не виконав свої умови за угодою про реструктуризацію заборгованості, визначення строків та порядку виконання грошових зобов'язань, перебіг позовної давності почався заново.

Угода про реструктуризацію заборгованості, визначення строків та порядку виконання грошових зобов'язань стосувалася заборгованості, яка виникла станом на 31.10.2012р. (без нарахувань за поставлену теплову енергію у жовтні 2012 року), проте, починаючи з жовтня 2012р. по січень 2015р. відповідачем умови договору щодо своєчасної оплати за отриману теплову енергію також не виконувалися.

Позивачем на адресу Відповідача була надіслана претензія (вих. від 25.03.2015 року) з вимогою погасити суму заборгованості в розмірі 2212937,34 грн.

Відповіддю (вих. № 4225/01-05 від 02.04.2015р.) на вищезазначену претензію Відповідач визнав наявну заборгованість в повному обсязі, проте суму заборгованості у добровільному порядку не погасив.

На момент розгляду спору по суті, сума заборгованості Відповідача перед позивачем складає 2212937,34 грн.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, враховуючи порушення умов Договору № 607 від 01.10.2002 року щодо своєчасної та повної оплати за отриману теплову енергію, а також приймаючи до уваги наявність в матеріалах справи акт звірки взаємних розрахунків, підписаний представниками сторін, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 2212937,34 грн. заборгованості обґрунтованими та доведеними.

Позов задовольняється у повному обсязі.

Згідно ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України господарський суд Запорізької області, -

ВИРІШИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 комунального підприємства «Основаніє» про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 комунального підприємства «Основаніє» (юридична адреса: 69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-А; , розрахункові рахунки в установах банку не відомі) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання 2813 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 313957, ) основний борг в сумі 2212937 (два мільйона двісті дванадцять тисяч девятсот тридцять сім) грн. 34 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 комунального підприємства «Основаніє» (юридична адреса:

69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-А; , розрахункові рахунки в

установах банку не відомі) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, на поточний рахунок 1951 у Філії Запорізьке обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 313957, ) 33194 (тридцять три тисячі сто девяносто чотири) грн. 06 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Л.М. Сушко

Рішення оформлено та підписано відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України 19.10.2015 р.