ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2015 р.Справа № 922/5481/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвой Л.О.

розглянувши справу

за позовом ДП навчально-дослідне господарство "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. Докучаєва, с. Рогань
до ТОВ агрофірма "Рассвет", с. Тернова
про стягнення 823095,71 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність від 15.04.15р.,

відповідача - ОСОБА_2, довіреність від 04.03.15р.

ВСТАНОВИВ:

ДП навчально - дослідне господарство "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. Докучаєва звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ТОВ агрофірма "Рассвет" заборгованість за договором про спільний обробіток земельної ділянки від 26.01.12р. в сумі 823095,71 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

07.10.15р. представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує з урахуванням того, що Міністерство аграрної політики та продовольства України погодило проект договору про спільний обробіток земельної ділянки між землекористувачем ДП «НДГ «Докучаєвське» ХНАУ ім. В.В. Докучаєва» та ТОВ агрофірма «Рассвет», воно, як керівний та контролюючий орган державного підприємства підтвердило законність як його укладення, так і відповідність його умов діючому законодавству України, в тому числі і щодо внесків сторін та розподілу прибутку, та надало повноважень та поклало обов'язок на директора ДП НДГ «Докучаєвське» про належне виконання цього договору. Таким чином, представник відповідача вказує, що жодних порушень законодавства щодо відносин з державним підприємством ДП НДГ «Докучаєвське» та ТОВ АФ «Рассвет» стосовно умов договору про спільний обробіток земельної ділянки, не вбачається. Зважаючи на вищенаведене, просить суд в заявлених позовних вимогах відмовити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні 07.10.15р. підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 07.10.15р. проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

26.01.2012 між ДП НДГ "Докучаєвське" та ТОВ "АФ "Рассвет" було укладено договір б/н про спільний обробіток земельної ділянки (похідний договір, який має ознаки договору про сумісну діяльність згідно Цивільного Кодексу України, далі - Договір) з додатками № 1, 2, 3, 4 від 21.01.2012. Термін дії договору до 21.12.2017 р.

Розділ 6 Договору "Внески сторін", визначає характер та ступень внеску сторін учасника даного Договору.

Згідно розділу 6 Договору, внеском Сторони-1 (Позивач), є земельні ділянки, надані для спільного обробітку на період дії договору. Вартість земельних ділянок визначається нормативно - грошовою оцінкою (п. 6.1.2. Договору).

Частка внеску Позивача, у відповідності до п. 6.1.4. Договору складає 20 відсотків.

Згідно п. 6.2.1. Договору, внеском Сторони-2 (Відповідач) є послуги, майно та грошові кошти у розмірах, необхідних для обробітку площ земельних ділянок, які підлягають спільному обробітку.

Частка внеску Відповідача складає 80 відсотків (п. 6.2.3. Договору).

Усі внески сторін не є їх спільною частковою власністю, а лише передані (внесені) Сторонами для користування (володіння) у період виконання Сторонами зобов'язань, обумовлених договором.

Спільна діяльність № б/н від 26.01.2012 р. між Позивачем та Відповідачем взята на облік Харківською об'єднаною ДПІ Харківської області ДПС, згідно довідки про взяття на облік платника податків від 10.07.2012 р.

ДП "НДГ "Докучаєвське" користується земельною ділянкою на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 28.05.1998 р. серія І-ХР № 006300.

Міністерство аграрної політики та продовольства України погодило проект договору про спільний обробіток земельної ділянки між землекористувачем ДП "НДГ "Докучаєвське" ХНАУ ім. В.В. Докучаєва" та ТОВ агрофірма "Рассвет", воно як керівний та контролюючий орган державного підприємства підтвердило законність, як його укладення, так і відповідність його умов діючому законодавству України, в тому числі і щодо внесків сторін та розподілу прибутку, та надало повноважень та поклало обов'язок на директора ДП НДГ "Докучаєвське" про належне виконання цього договору.

Позивач зазначив, що у відповідності до п.2 ст.13 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" від 21.09.2006р. №185, під час укладення договорів про спільну діяльність розмір частки державних підприємств, установ і організацій, а також господарських товариств, у статутному капіталі яких частка держави перевищує 50 відсотків, має становити не менш як 50 відсотків спільного майна учасників спільної діяльності. Таким чином, укладання договору б/н про спільний обробіток земельної ділянки, що не відповідає вимогам Закону України "Про управління об'єктами державної власності" від 21.09.2006р. № 185, призвело до недоотримання доходів Позивачем на суму 823 095,71 грн. та, як наслідок, завдало підприємству непрямих збитків на вищевказану суму.

Фахівцями сектору контролю в Харківському районі Чугуївської Державної фінансової інспекції в Харківській області (далі - Держфінінспекція) проведено планову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Навчально - дослідне господарство "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва (далі - Позивач) за період з 01.01.2012р. по 31.12.2014 року.

18.03.2015р. Держфінінспекцією складено акт ревізії від 18.03.2015 р. окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Навчально-дослідне господарство "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р.

01.04.2015р. Держфінінспекцією, на підставі вищевказаного акту ревізії видано вимогу № 770-15/589 про усунення порушень законодавства адресовану Позивачу.

Так, пп.6 розділу 2 вищевказаного документу містить вимогу щодо стягнення з ТОВ "Агрофірма "Рассвет" збитків у сумі 823 095,71 грн. завданих позивачу внаслідок не врахування вартості майна, що вноситься у спільну діяльність.

На виконання зазначеного пп. 6 розділу 2 вимоги Держфінінспекції №770-15/589 про усунення порушень законодавства від 01.04.2015р., Позивач звернувся до господарського суду Харківської області з відповідною позовною заявою про стягнення збитків у сумі 823 095,71 грн.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобовязання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У розясненні Вищого господарського суду України N 02-5/215 від 01.04.94 Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди зазначається, що вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків (відшкодування шкоди), господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності, а саме наявність правил поведінки, встановленого законом або договором; наявність факту порушення такого правила поведінки винною особою; наявність збитків у потерпілої особи; наявність безпосереднього причинно - наслідкового звязку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони.

Відповідно до ч. 1 п. 8 ст. 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.

Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв'язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.22, ч.1 ст. 623 ЦК України відшкодуванню підлягають збитки, що завдані правопорушенням. Тобто відшкодуванню підлягають збитки, які знаходяться у причинному зв`язку з правопорушенням. За таких умов визнається, що причинний зв`язок між порушенням та збитками має бути безпосереднім або прямим.

Вимоги про стягнення збитків можуть бути задоволені лише у випадку якщо буде доведено кожний з елементів складу правопорушення. Недоведення хоч би одного з них виключає можливість задоволення вимоги про стягнення збитків.

Оскільки позивачем не надано суду належних доказів, які б підтверджували наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, крім того, немає достатніх доказів вини відповідача і доказів самої протиправної поведінки, тому суд не вбачає підстав для задоволенні позовних вимог позивача та відмовляє в задоволенні позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується положеннями ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, в даному випадку судовий збір залишається за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст. 11, 16, 22, 623 Цивільного кодексу України; ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_3