ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2015 р. Справа № 911/4211/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства «ЖЛК-Україна», Київська обл., Білоцерківський р-н, смт. Терезине

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Лайф», Київська обл., м. Бровари

про повернення в натурі морозильних камер

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «ЖЛК-Україна» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Лайф» (далі відповідач) про повернення в натурі морозильних камер.

Провадження у справі №911/4211/15 порушено відповідно до ухвали суду від 16.09.2015 року та призначено справу до розгляду на 24.09.2015 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 24.09.2015 року без поважних причин не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.

Від позивача 23.09.2015 року до господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладався до 06.10.2015 року.

В судовому засіданні 06.10.2015 року позивач позовні вимоги підтримав, відповідач в судове засідання не зявився, відзив на позов не надав.

Оскільки, про поважні причини неявки в судове засідання відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 29.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ЖЛК-Україна» (власник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ ЛАЙФ» (користувач, відповідач) був укладений Договір №0000441 безоплатного тимчасового користування обладнанням (далі - Договір), відповідно до п.1.1 якого власник передає, а користувач приймає в тимчасове безоплатне користування морозильні камери (обладнання), які будуть ним використовуватись виключно для зберігання і реалізації продукції ПАТ «ЖЛК-Україна».

Пунктом 2.2 Договору сторони погодили, що передача обладнання в тимчасове безоплатне користування здійснюється за участю представників сторін з підписанням двохстороннього акту приймання-передачі.

Відповідно до п. 1.2 Договору конкретні дані й технічна характеристика Обладнання зазначається в акті приймання-передачі (додаток №1), що є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 3.2.4. Договору користувач зобов'язаний провести повернення Обладнання в належному та технічно-справному стані з урахуванням нормального фізичного зношення в строки погоджені Сторонами.

Відповідно до акту прийому-передачі обладнання від 29.11.2010 року, на підставі Договору про безоплатне тимчасове користування обладнанням №0000441 від 29.11.2010 року, позивач передав, а відповідач прийняв у безоплатне тимчасове користування морозильні камери загалом на суму 15 000,00 грн., а саме: марки UGUR-500, заводський номер 136, інвентарний номер 202, вартістю 3 000,00 грн.; марки JUKA-300, заводський номер 05130046, інвентарний номер 1825, вартістю 3 000,00 грн.; марки Frigor-300, заводський номер 41715032, інвентарний номер 351, вартістю 3 000,00 грн.; марки UGUR-300, заводський номер 6, інвентарний номер 322, вартістю 3 000,00 грн.; марки UGUR-300, заводський номер 9, інвентарний номер 321, вартістю 3 000,00 грн.;

Згідно акту здачі-прийому обладнання від 21.05.2013 року відповідач передав, а позивач прийняв з користування морозильні камери на суму 58 500,00 грн., а саме: марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00074, інвентарний номер 2922, вартістю 6 500,00 грн.; маркиD 400 DFSG АС, заводський номер 00081, інвентарний номер 2929, вартістю 6 500,00 грн.; марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00083, інвентарний номер 2930, вартістю 6 500,00 грн.; марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00109, інвентарний номер 2946, вартістю 6 500,00 грн.; марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00112, інвентарний номер 2949, вартістю 6 500,00 грн.; марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00147, інвентарний номер 2953, вартістю 6 500,00 грн.; марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00150, інвентарний номер 2954, вартістю 6 500,00 грн.; марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00167, інвентарний номер 2956, вартістю 6 500,00 грн.; марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00170, інвентарний номер 2958, вартістю 6 500,00 грн.

09.07.2015 року позивач надіслав на адресу відповідача через курєрську службу ТОВ «Нова пошта» з типом послуги «Двері-Двері» вимогу № 330 про повернення, переданого позивачем за Договором про безоплатне тимчасове користування обладнанням № 0000441 від 29.11.2010 року та не повернутого відповідачем, обладнання, вартістю 73 500,00 грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною № 0. Зазначена вимога не отримана відповідачем, відповідно до експрес накладної № 5035 поштове відправлення повернено позивачу у звязку з відмовою відповідача отримувати вантаж.

Таким чином, відповідач в порушення умов Договору (п.3.2.4) обладнання не повернув.

В зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача повернути отримане за Договором про безоплатне тимчасове користування обладнанням № 0000441 від 29.11.2010 року майно, вартістю 73 500,00 грн.

Відповідно до ст. 827 Цивільного кодексу України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними. До договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 833 Цивільного кодексу України користувач зобов'язаний повернути річ після закінчення строку договору в такому самому стані, в якому вона була на момент її передання.

Статтею 836 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо після припинення договору користувач не повертає річ, позичкодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ч.2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства»

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору про безоплатне тимчасове користування обладнанням № 0000441 від 29.11.2010 року, позивач передав згідно акту здачі-прийому, а відповідач прийняв у безоплатне тимчасове користування морозильні камери загалом на суму 15 000,00 грн., а саме: марки UGUR-500, заводський номер 136, інвентарний номер 202, вартістю 3 000,00 грн.; марки JUKA-300, заводський номер 05130046, інвентарний номер 1825, вартістю 3 000,00 грн.; марки Frigor-300, заводський номер 41715032, інвентарний номер 351, вартістю 3 000,00 грн.; марки UGUR-300, заводський номер 6, інвентарний номер 322, вартістю 3 000,00 грн.; марки UGUR-300, заводський номер 9, інвентарний номер 321, вартістю 3 000,00 грн.

Згідно акту здачі-прийому обладнання від 21.05.2013 року відповідач передав, а позивач прийняв з користування морозильні камери на суму 58 500,00 грн., а саме: марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00074, інвентарний номер 2922, вартістю 6 500,00 грн.; маркиD 400 DFSG АС, заводський номер 00081, інвентарний номер 2929, вартістю 6 500,00 грн.; марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00083, інвентарний номер 2930, вартістю 6 500,00 грн.; марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00109, інвентарний номер 2946, вартістю 6 500,00 грн.; марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00112, інвентарний номер 2949, вартістю 6 500,00 грн.; марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00147, інвентарний номер 2953, вартістю 6 500,00 грн.; марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00150, інвентарний номер 2954, вартістю 6 500,00 грн.; марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00167, інвентарний номер 2956, вартістю 6 500,00 грн.; марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00170, інвентарний номер 2958, вартістю 6 500,00 грн.

09.07.2015 року позивач надіслав на адресу відповідача вимогу №330 про повернення, переданого позивачем за Договором про безоплатне тимчасове користування обладнанням № 0000441 від 29.11.2010 року та не повернутого відповідачем, обладнання, вартістю 73 500,00 грн.. Зазначена вимога не отримана відповідачем, відповідно до експрес накладної № 5035 поштове відправлення повернено позивачу у звязку з відмовою відповідача отримувати вантаж.

Таким чином, відповідач вважається таким, що порушив умови Договору про безоплатне тимчасове користування обладнанням № 0000441 від 29.11.2010 року, від так зобовязаний повернути майно на суму 73 500,00 грн.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, належних доказів на заперечення обставин повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відшкодування судових витрат покладається на відповідача.

Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ ЛАЙФ» (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Івана Гонти, буд. 16, Код ) повернути на користь Публічного акціонерного товариства «ЖЛК-Україна» (09133, Київська обл., Білоцерківський р-н, смт Терезине, вул. Першотравнева, буд. 2, ) морозильні камери: марки UGUR-500, заводський номер 136, інвентарний номер 202, вартістю 3 000,00 грн.; марки JUKA-300, заводський номер 05130046, інвентарний номер 1825, вартістю 3 000,00 грн.; марки Frigor-300, заводський номер 41715032, інвентарний номер 351, вартістю 3 000,00 грн.; марки UGUR-300, заводський номер 6, інвентарний номер 322, вартістю 3 000,00 грн.; марки UGUR-300, заводський номер 9, інвентарний номер 321, вартістю 3 000,00 грн., марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00074, інвентарний номер 2922, вартістю 6 500,00 грн.; маркиD 400 DFSG АС, заводський номер 00081, інвентарний номер 2929, вартістю 6 500,00 грн.; марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00083, інвентарний номер 2930, вартістю 6 500,00 грн.; марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00109, інвентарний номер 2946, вартістю 6 500,00 грн.; марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00112, інвентарний номер 2949, вартістю 6 500,00 грн.; марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00147, інвентарний номер 2953, вартістю 6 500,00 грн.; марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00150, інвентарний номер 2954, вартістю 6 500,00 грн.; марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00167, інвентарний номер 2956, вартістю 6 500,00 грн.; марки D 400 DFSG АС, заводський номер 00170, інвентарний номер 2958, вартістю 6 500,00 грн., на загальну суму 73 500 (сімдесят три тисячі пятсот) грн. 00 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ ЛАЙФ» (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Івана Гонти, буд. 16, Код ) на користь Публічного акціонерного товариства «ЖЛК-Україна» (09133, Київська обл., Білоцерківський р-н, смт Терезине, вул. Першотравнева, буд. 2, ) 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик