УХВАЛА

19.10.2015№ 910/20183/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Грабовської А.С.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу №910/20183/15

за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова В.В., м. Київ,

до Державної акціонерної холдингової компанії «Артем», м. Київ,

про стягнення 44 031 926,20 грн.,

за участю представників:

позивача - Подлозного А.Ю. (довіреність від 05.10.2015 №б/н);

відповідача - Козаренка С.М. (довіреність від 03.11.2014 №18-2793),

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова В.В. (далі - Банк) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державної акціонерної холдингової компанії «Артем» (далі - Компанія): 1 554 941,65 доларів США, що еквівалентно 36 570 019,07 грн., та 7 461 907,13 грн. заборгованості за кредитом, яка утворилася у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору кредитної лінії від 02.10.2013 №НКЛ-2022958 (далі - Договір); 6 975 413,37 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 101 795,43 грн. заборгованості за відсотками; 318 735,01 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків; 167 758,75 грн. штрафу, а всього 44 031 926,20 грн.

Позов мотивовано тим, що:

відповідно до пункту 1.1 статті 1 Договору Банк зобов'язався надати Компанії грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання;

надання кредиту здійснюватиметься окремими частинами в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальний лімітом заборгованості 4 000 000 доларів США зі сплатою коштів за користування кредитом у розмірі 13,5%, в порядку, визначеному цим договором та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 01.10.2014 (підпункт 1.1.1 пункту 1.1 статті 1 Договору);

Банк свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти в розмірі, на умовах та у строки, визначені Договором;

згідно з пунктом 2.7 статті 2 Договору сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі на рахунки, відкриті в Банку:

підпунктом 3.3.4 пункту 3.3 статті 3 Договору встановлено, що позивальник зобов'язаний протягом строку використання кредиту сплачувати проценти за їх використання в порядку, визначеному Договором;

у зв'язку з тим, що відповідач порушив свої зобов'язання перед Банком у нього наявна заборгованість перед Банком на загальну суму 44 031 926,20 грн.;

пеня нарахована відповідачу на підставі пункту 4.1 статті 4 Договору, відповідно до якого у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку подвійної ставки Національного Банку України, що діяла у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення;

відповідач постійно порушував строки погашення заборгованості за нарахованими комісіями та процентами, чим порушив умови Договору щодо сплати процентів та комісії, за що відповідачу нараховано штрафні санкції у вигляді штрафу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.08.2015 порушено провадження у справі.

Позивач 29.09.2015 подав суду пояснення щодо розрахунку позовних вимог.

Відповідач 05.10.2015 подав суду відзив на позов, в якому зазначив таке: відповідно до пункту 2.7 Договору сплата процентів за користування кредитом (траншем) здійснюється у валюті наданого кредиту (траншу) щомісячно не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти; нарахування позивачем пені за несвоєчасну оплату або несплату відсотків за користування кредитними коштами до 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, позивачем здійснено неправомірно та з порушенням пункту 2.7 Договору; відповідач не порушував умов договору в частині сплати відсотків за листопад 2014 року та січень 2015 року та, як наслідок, не несе відповідальності у вигляді сплати пені за вказаний період; розрахунок пені за прострочення сплати відсотків за жовтень та грудень 2014 року та несплати відсотків за лютий, березень, квітень, травень та червень 2015 року позивачем здійснений з порушенням вимог пункту 2.7 Договору та чинного законодавства України; разом з тим, відповідач подав суду власний контррозрахунок пені за несвоєчасне повернення відсотків за Договором.

Компанія 19.10.2015 подала суду клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи, на вирішення якої запропонувала поставити такі питання:

«Який розмір відсотків за користування ДАХК «Артем» кредитом підлягає нарахуванню за договором кредитної лінії № НКЛ-2022958 від 02.10.2013р. починаючи з 01.06.2014 по 27.07.2015 (включно) за кожен місяць?»;

«Яку суму становить пеня за несвоєчасне повернення відсотків за період з червня 2014р. по червень 2015р. (включно), яка може бути нарахована за період з 11.07.2014 року по 27.07.2015р. (включно) за договором кредитної лінії № НКЛ-2022958 від 02.10.2013р.?»;

«Чи підтверджується документально розмір пені за період з червня 2014р. по червень 2015р. (включно) за несвоєчасне повернення відсотків по кредиту, визначений ПАТ «Дельта Банк» у позовній заяві вих №18.2-437 від 31.07.2015р. та розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії № НКЛ-2022958 від 02.10.2013р.»;

«Чи підтверджується документально розмір пені за період з червня 2014 року по червень 2015р. (включно) за несвоєчасне повернення відсотків по кредиту, визначений ДАХК «Артем» у відзиві на позовну заяву від 05.10.2015р. та контррозрахунку пені за несвоєчасне повернення відсотків за договором кредитної лінії № НКЛ-2022958 від 02.10.2013р.?»;

«Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості ДАХК «Артем» (по сплаті пені за період з червня 2014 року по червень 2015р. (включно) за несвоєчасне повернення відсотків по кредиту за період з 11.07.2014 року по 27.07.2015р. (включно) перед ПАТ «Дельта Банк» умовам укладеного між вказаними сторонами договору кредитної лінії № НКЛ-2022958 від 02.10.2013р.?».

Проведення вказаної експертизи позивач просить доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; оплату за проведення судової експертизи відповідач бере на себе.

У судовому засіданні 19.10.2015 представник відповідача підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Представник позивача проти призначення судової експертизи не заперечив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про необхідність призначення у справі судової експертизи документів фінансово-кредитних операцій з огляду на таке.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно з частинами першою - третьою статті 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу».

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс; індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів; значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.

У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

Згідно із статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі.

Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

В ході розгляду даної справи виникла необхідність у з'ясуванні питання щодо правильності розрахунків розміру відсотків за користування Компанією кредитом та пені за несвоєчасне повернення відсотків за Договором кредиту.

За змістом пункту 3.1 розділу 3 частини ІІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 30.12.2004 № 144/5; далі - Рекомендації), основним завданням експертизи документів фінансово-кредитних операцій є, зокрема, визначення документальної обґрунтованості оформлення та відображення в обліку операцій з видачі, використання та погашення кредитів.

Згідно з пунктом 3.2 розділу 3 частини ІІІ Рекомендацій орієнтовний перелік вирішуваних питань:

Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника (по сплаті процентів за кредит та погашення основної суми боргу) перед банком умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором?;

Чи відповідає метод нарахування банком процентів за кредитним договором (зазначаються реквізити договору) вимогам Положення про кредитування банку (зазначається назва банківської установи)?

Враховуючи необхідність з'ясування питань, що виникли у вирішенні даного спору і потребують спеціальних знань, господарський суд міста Києва вважає за необхідне призначити у справі судову експертизу документів фінансово-кредитних операцій; проведення такої експертизи слід доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; витрати за проведення судової експертизи покласти на Компанію.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках призначення господарським судом судової експертизи.

У зв'язку з призначенням господарським судом міста Києва судової експертизи документів фінансово-кредитних операцій суд вважає за необхідне на час її проведення провадження у даній справі зупинити.

Керуючись статтями 41, 79, 86 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі №910/20183/15 судову експертизу документів фінансово-кредитних операцій, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (КНДІСЕ, 03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

2. На вирішення судовому експерту поставити такі питання:

- який дійсний розмір відсотків за користування кредитом підлягає нарахуванню за договором кредитної лінії від 02.10.2013 №НКЛ-2022958 за період з 01.06.2014 по 27.07.2015 (включно) відповідно до наявних в матеріалах справи документів?;

- який дійсний розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків за користування кредитом підлягає нарахуванню за договором кредитної лінії від 02.10.2013 №НКЛ-2022958 за період з 11.07.2014 по 27.07.2015 (включно) відповідно до наявних у матеріалах справи документів?

3. Відповідно до статті 4 Закону України "Про судову експертизу" попередити експерта про кримінальну відповідальність за статтями 384 та 385 Кримінального кодексу України.

4. Дану ухвалу та матеріали справи №910/20183/15 скерувати Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (КНДІСЕ, 03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

5. Витрати з проведення судової експертизи покласти на Державну акціонерну холдингову компанію «Артем» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 2/10; ідентифікаційний код 14307699). Зобов'язати названу компанію здійснити попередню оплату експертизи відповідно до виставленого судовим експертом рахунку.

6. Зобов'язати судового експерта надіслати сторонам у справі належним чином засвідчені копії висновку, складеного за результатами проведення судової експертизи.

7. Провадження у справі №910/20183/15 зупинити до закінчення проведення судової експертизи.

Суддя О. Марченко