ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.10.15р. Справа № 904/7260/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан плюс", м. Дніпропетровськ

про відшкодування збитків у розмірі 125 000,00 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Найдьонова Я.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю № 119-12/14 від 04.06.15р.;

ОСОБА_2, представник за довіреністю № 159-09/15 від 28.09.15р.;

від відповідача: ОСОБА_3, директор

ОСОБА_4, представник за довіреністю № 1 від 01.08.15р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Дніпроважмаш" (далі-позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан плюс" (далі-відповідач) про відшкодування збитків у розмірі 125 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 17.08.15р. порушено провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.09.15р.

29.09.15р. у судовому засіданні оголошено перерву до 13.10.15р.

13.10.15р. повноважні представники позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, повноважний представник позивача надав для долучення до матеріалів справи додаткові докази в підтвердження заявлених позовних вимог.

В свою чергу, повноважні представники відповідача заявлені позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити позивачу в їх задоволенні у повному обсязі.

У судовому засіданні 13.10.15р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.08.14р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 20-14/366 (далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого позивач доручає, а відповідач зобов'язується виконати комплекс робіт по реконструкції котла ДКВР з заміною існуючих газових пальників на петельні пальники потужністю 2,0 МВт.

За приписами п. 1.2. Договору, до складу планованого комплексу робіт входить:

- проект реконструкції пальників котла, включаючи його експертизу;

- виготовлення та постачання трубчастих нагрівачів з пелетними пальниками з автоматикою безпеки та регулювання;

- монтаж трубчастих нагрівачів з пелетними пальниками і допоміжного обладнання;

- налагоджувальні роботи і введення в експлуатацію. Виконання комплексу робіт згідно з календарним графіком (Додаток 1).

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що вартість робіт зазначених у п. 1.1., 1.2. складає 440000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 73 333,33 грн.

Як зазначено у п. 2.2. Договору, для виконання всього комплексу робіт позивач сплачує аванс у розмірі 125 000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 20 833,33 грн. на протязі 5 банківських днів з моменту підписання даного Договору.

Другий платіж проводиться позивачем до 30.11.14р. у розмірі 157 500,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 26 250,00 грн. Остаточний розрахунок проводиться до 31.12.14р. у розмірі 157 500,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 26 250,00 грн. (п. 2.3. Договору).

Згідно з п. 3.1. Договору, відповідач зобов'язується виконати роботи на протязі 30 робочих днів з моменту передоплати.

Положеннями п. 4.1.1. Договору передбачено, що позивач зобов'язується здійснювати контроль і технічний нагляд за відповідністю якості, обсягів та вартості виконаних робіт. При виявленні відхилень позивач видає відповідачі письмовий припис про їх усунення, а при необхідності приймає рішення про призупинення робіт, визначених у розділі 1 цього договору.

Відповідач зобов'язується своїми силами, виконати роботи, передбачені договором у строки, встановлені п. 3.1. і здати роботи позивачеві за актом здачі-приймання виконаних робіт (п. 4.2.1. Договору).

У п. 4.2.2. Договору зазначено про те, що у випадку виявлення недоліків у роботі відповідача, позивач складає з його участю акт з переліком необхідних доробок і строками їх виконання.

Як зазначено у п. 4.2.4. Договору, відповідач зобов'язується забезпечити функціонування котла ДКВР з встановлюваними пелетними пальниками, в іншому випадку відповідач зобов'язується повернути отриманий аванс на виконання робіт протягом 10 днів після підписання сторонами відповідного акта.

За приписами п. 5.2. Договору наявність недоліків та строки їх усунення фіксується двохстороннім актом позивача та відповідача. Якщо відповідач на протязі терміну, вказаного в акті виявлених недоліків, не виправить недоліки у виконаних робіт, позивач має право усунути недоліки силами іншого виконавця, з оплатою витрат відповідачем.

Відповідно до п. 6.1. Договору, сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх обов'язків по Договору, згідно з діючим законодавством України.

Договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.12.14р. (п. 9.1. Договору).

На виконання умов вищезазначеного Договору, а саме п. 2.2. позивачем було сплачено відповідачу аванс у розмірі 125 000,00 грн., що підтверджує платіжне доручення №16861 від 26.09.14р. (а.с. 11).

Як зазначає позивач, станом на 22.07.15р. відповідач не виконав прийняті на себе зобов'язання в частині належного виконання робіт за Договором та здачі їх позивачу за актом здачі-приймання виконаних робіт.

Так, 04.02.15р. комісією позивача було здійснено пробний пуск котла ДКВР після проведеної реконструкції із заміною газових пальників ГМГ-4 на петельні пальники потужністю 2,0 МВт/г. За результатами пробного пуску котла після реконструкції комісією було виявлено, що проведена спеціалістами відповідача реконструкція котла ДКВР із заміною газових пальників ГМГ-4 на петельні пальники загальної теплової потужністю 2 МВт/г не відповідає умовам Договору. По факту теплова потужність котла після запуску склала 0,036 МВт/г замість 2,0 МВт/г, гарантованих відповідачем, що підтверджується Актом № 20-1 від 04.02.15р. про запуск котла після реконструкції (а.с. 12).

Позивачем на адресу відповідача був направлений лист з вих. №20/57-107 від 13.03.15р. про повернення авансових грошових коштів у розмірі 125 000,00 грн., у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків по Договору (а.с. 13).

З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача була направлена претензія з вих. № 69-15/307 від 15.04.15р. з вимогою повернути та перерахувати позивачу авансові грошові кошти у розмірі 125 000,00 грн. (а.с. 14).

В свою чергу відповідач листом № 115 від 15.05.15р. повідомив позивача про те, що відповідачем були виконані всі умови Договору. Крім того, відповідач повторно просив позивача привести в належний технічний стан конвективну частину котла й відрегулювати розрідження в топці котла. При виконанні даних вимог, обладнання, встановлене відповідачем (трубчасті нагрівачі), видасть необхідні параметри пари, обумовлені договором (а.с. 15).

Листом з вих. № 20/57-239 від 11.06.15р. позивач запросив представника відповідача для складання Акта у відповідності до умов п. 4.2.2. Договору (а.с. 16).

Як зазначає позивач, відповідач недоліки не усунув, кошти не повернув, для підписання Акту не з'явився, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися з позовною заявою до суду.

Враховуючи вищевикладене, посилаючись на п. 1 ч. 2 ст. 22 та ч. 2 ст. 852 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача збитки у розмірі 125 000,00 грн.

Відповідач заявлені позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачу в їх задоволенні у повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідач підтверджує факт укладання між сторонами вищезазначеного Договору та перерахування позивачем авансу у розмірі 125 000,00 грн.

Крім того, відповідач стверджує, що останній виконав усі роботи по Договору (про це свідчить кошторис виконаних робіт та відповідні рахунки купівлі необхідного обладнання та матеріалів для здійснення цих робіт), не включаючи пусконалагоджувальні роботи, не з його вини.

Як зауважує відповідач, під час проведення налагоджувальних робіт останнім було встановлено по факту пусконалагоджувальних робіт, що котел ДКВР видавав пару в тепловій потужності - 1,8 МВт/год. Згідно з предмету Договору трубчасті нагрівачі (встановлені відповідачем) мають видавати пару - 2,0 МВт/год потужності, але з технічних умов, незалежних від відповідача. Цього досягти було неможливо, оскільки стан котла ДКВР був неналежним. Виявити несправність котла стало можливим під час проведення пусконалагоджувальних робіт. Відповідач неодноразово звертався до позивача з проханням привести в належний технічний стан конвективну частину котла й відрегулювати розрідження в топці котла. При виконанні даних вимог, обладнання встановлене відповідачем видало б необхідні параметри пари, обумовлені Договором. Про це свідчать листи від 31.03.15 р. № 72 та від 15.05.15р. № 115 направлені відповідачем позивачу. Адже, згідно умов п. 4.1.7. Договору позивач зобов'язується надати обладнання котлу (виключаючи пальники) в справному стані. Однак, дана вимога позивачем не була виконана. Таким чином, відповідач не в змозі в повному обсязі виконати роботи та підписати акт здачі-приймання виконаних робіт.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Визначення поняття збитків наведено також у ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, у відповідності з якою під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

В силу ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При цьому, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи, шкідливий результат такої поведінки (збитки), причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками, вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити про те, що саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Згідно з ч. 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства України, укладений між сторонами Договір та обставини справи, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки:

По-перше, 125 000, 00 грн. не є збитками, а є авансовим платежем відповідно до п. 2.2. Договору.

По-друге, за приписами п. 4.1.7. Договору позивач зобов'язується надати обладнання котла (виключаючи пальники) у справному стані.

Позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що обладнання котла (виключаючи пальники) було у справному стані.

Господарський суд звертає увагу на лист відповідача з вих. № 115 від 15.05.15р., яким останній повторно просив позивача привести в належний технічний стан конвективну частину котла й відрегулювати розрідження в топці котла. При виконанні даних вимог, обладнання, встановлене відповідачем видасть необхідні параметри пари, обумовлені Договором.

На вищевказаний лист з вих. № 115 від 15.05.15р. позивач ні яких обґрунтованих пояснень ані суду ані відповідачу не надав, жодних дій щодо приведення в належний технічний стан конвективної частини котла й відрегулювання розрідження в топці котла не здійснив.

По-третє, відповідно до п. 4.1.1. Договору позивач зобов'язується здійснювати контроль і технічний нагляд за відповідністю якості, обсягів та вартості виконаних робіт. При виявленні відхилень позивач видає відповідачі письмовий припис про їх усунення, а при необхідності приймає рішення про призупинення робіт, визначених у розділі 1 цього договору.

Позивач не надав суду жодного письмового припису про усунення виявлених недоліків, відповідно до умов вищезазначеного п. 4.1.1. Договору.

По-четверте, суд звертає увагу на той факт, що укладений між сторонами Договір діє до 31.12.14р., а позивач провів перевірку виконаної відповідачем роботи лише 04.02.15р., що підтверджує Акт № 20-1.

По-п'яте, у п. 4.2.2. Договору зазначено про те, що у випадку виявлення недоліків у роботі відповідача, позивач складає з його участю акт з переліком необхідних доробок і строками їх виконання.

Позивач не надав суду жодного Акту в якому зазначено перелік необхідних доробок і строки їх виконання.

Господарський суд зауважує, що в матеріалах справи є лише лист позивача за вих. № 20/57-107 від 13.03.15р. та претензія з вих. № 69-15/307 від 15.04.15р. про повернення авансового платежу у розмірі 125 000,00 грн..

В матеріалах справи є також лист з вих. № 20/57-239 від 11.06.15р., яким позивач пропонував відповідачу з'явитися до останнього для складання Акту, відповідно до п. 4.2.2. Договору. Суд звернув увагу на той факт, що у зазначеному листі не вказано конкретної дати, місця та часу на який повноважний представник відповідача повинен з'явитися. Крім того, позивачем не надано суду доказів направлення та отримання вищевказаного листа.

Таким чином, суд вважає, що жодного листа, припису або претензії з переліком необхідних доробок і строками їх виконання позивачем на адресу відповідача направлено не було.

По-шосте, п. 4.2.4. Договору передбачено, що відповідач зобов'язується забезпечити функціонування котла ДКВР з встановлюваними пелетними пальниками, в іншому випадку відповідач зобов'язується повернути отриманий аванс на виконання робіт протягом 10 днів після підписання сторонами відповідного акта.

Таким чином, позивач не позбавлений права звернутися до господарського суду з позовом щодо стягнення з відповідача, у разі неналежного виконання ним своїх обов'язків по Договору, авансового платежу у розмірі 125 000,00 грн.

Враховуючи усі вищезазначені обставини, господарський суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Викладене є підставою для відмови позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 509, 525, 526, 530, 599, 623, 627, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 224, 225 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 15.10.15р.

Суддя ОСОБА_5