ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

20 жовтня 2015 р. Справа № 902/1235/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001)

до: Дочірнього підприємства "Теплокомуненерго Маяк" Публічного акціонерного товариства "Маяк" (Хмельницьке шосе, 145, м. Вінниця, 21029)

про стягнення 60 114,12 грн.

Суд:

Суддя Кожухар М.С.

Cекретар судового засідання Матущак О.В.

Представники :

позивача: ОСОБА_1 - за дорученням

відповідача: ОСОБА_2 - за дорученням

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось з позовом до господарського суду Вінницької області про стягнення з Дочірнього підприємства "Теплокомуненерго Маяк" Публічного акціонерного товариства "Маяк" 60 114,12 грн. з яких: 2 183,67 грн. інфляційних втрат та 57 930, 45 грн. 3 % річних.

Ухвалою від 04.09.2015 р. у даній справі порушено провадження та призначено її до розгляду на 22.09.2015 року.

16.09.2015р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 340 від 16.09.2015р., в якому відповідач позовні вимоги не визнає та зазначає таке.

30.09.2011 року між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та ДП "Теплокомуненерго Маяк" ПАТ "Маяк" був укладений договір купівлі-продажу природного газу №14/2480/11. Згідно умов даного договору, позивачем в жовтні 2011 року та протягом вересня - грудня 2012 року було поставлено природний газ на загальну суму 3 921 983,83 грн. Відповідачем частково оплачено поставлений газ в сумі 2 973 125,69 грн. Станом на 02.12.2013р. заборгованість Відповідача перед Позивачем за даним договором складала 948 858,14грн.

02.12.2013р. ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з ДП "Теплокомуненрего Маяк" ПАТ "Маяк" вказаної заборгованості в сумі 948 858,14грн. та інфляційних, 3% річних, пені, штрафу, нарахованих на дану заборгованість за період по 14.11.2013 року.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 21 січня 2014 року, залишеним без змін Постановами Рівненського апеляційного суду від 18.02.2014р. та Вищого господарського суду України від 24.04.2014р., у справі № 902/1653/13 позов ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково, стягнуто з ДП "Теплокомуненерго Маяк" ПАТ "Маяк" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 948 858,14грн. - основного боргу, 24 856,27грн. - 3% річних, 51 169,26грн. - пені, 46 494,05грн. - штрафу, 22 352,83грн. судового збору. В задоволені позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 3 495,44грн., пені в сумі 22 842,19грн., штрафу в сумі 19 926,02грн. відмовлено.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 року № 30 "Про затвердження Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування" між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ДП "Теплокомуненерго Маяк" ПАТ "Маяк", територіальним органом казначейства у Вінницькій області, департаментом фінансів Вінницької обласної державної адміністрації, департаментом фінансів Вінницької міської ради, департаментом енергетики, транспорту та зв'язку Вінницької міської ради укладено договір від 17 жовтня 2014 року № 834/30 про організацію взаєморозрахунків, предметом якого є організація та проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2014 рік" для погашення заборгованості за спожитий природний газ у сумі 948 858,14 грн згідно договору від 30.09.2011 року № 14/2480/11.

За змістом підпунктів 2 і 3 пункту 11 договору про організацію взаєморозрахунків, сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором; після виконання договору сторони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору (пункти 14, 16 договору).

На виконання умов вказаного договору про організацію взаєморозрахунків, ДП "Теплокомуненерго Маяк" ПАТ "Маяк", 27.10.2014р. перерахувало кошти в сумі 948 858,14 грн. на рахунок ПАТ "НАК "Нафтогаз України"в погашення заборгованості за природний газ отриманий за договором №14/2480/14, що підтверджується платіжним дорученням №12 від 20.10.2014р. та випискою по банківському рахунку від 27.10.2014р.

Незважаючи на укладений договір про організацію взаєморозрахунків ПАТ "НАК "Нафтогаз України", 24.10.2014р. звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з ДП "Теплокомуненрего Маяк" ПАТ "Маяк" інфляційних та 3%-річних, нарахованих за період з 15.11.2013р. по 30.09.2014р. на суму основного боргу - 948 858,14грн, в задоволенні якого відмовлено рішенням господарського суду Вінницької області від 10.12.2014 року у справі №902/1522/14, яке залишено без змін Постановою Вищого господарського суду України від 22.04.2015р.

Відмовляючи в задоволенні позову, господарський суд виходив з того, що договором про організацію взаєморозрахунків сторони змінили умови, порядок і строки розрахунків на суму 948 858,14 грн. за природний газ, поставлений на умовах договору від 30.09.2011 року № 14/2480/11. Залишаючи в силі дане рішення, Вищий господарський суд України зазначив, що господарський суд Вінницької області дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України України, оскільки розрахунок між сторонами відбувся на умовах, у порядку та строк, передбачені договором про організацію взаєморозрахунків.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 10.12.2014 року встановлено факт відсутності прострочення виконання грошового зобов'язання за договором №14/2480/11 від 30.09.2011р.

Таким чином, вимога позивача про стягнення передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України інфляційних та 3% річних нарахованих за період з 30.09.2014р. по 27.10.2014р. є безпідставною, оскільки прострочення не відбулось в силу того, що договором про організацію взаєморозрахунків №834/30 від 17.10.2014р. було змінено порядок та строк виконання зобов'язань з оплати природного газу в сумі 948 858,14 грн., отриманого на умовах договору №14/2480/11 від 30.09.2011р., а сама оплата відбулась в межах порядку та строків встановлених договором про організацію взаєморозрахунків.

Крім того, відповідач у відзиві зазначає, що позивачем невірно здійснено розрахунок інфляційних та 3% річних.

Ухвалою суду від 22.09.215р. розгляд справи відкладено на 20.10.2015р.

29.09.2015р. до суду від представника позивача надійшло заперечення на відзив б/н від 24.09.2015р., в якому позивач не погоджується з доводами відповідача, наведеними у відзиві на позовну заяву та окрім іншого зазначає, що нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат позивачем здійснено починаючи з 30.09.2014 року, у той час як договір №834/30 укладено 17.10.2014 року. Договір про організацію взаєморозрахунків не містить положень про розповсюдження його дії на відносини сторін, що склалися до його укладання (зворотня сила). А отже нарахування здійснені позивачем до моменту укладання договору №834/30, є правомірними.

В судове засідання 20.10.2015р. з"явились представники обох сторін.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву № 340 від 16.09.2015р.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

30.09.2011р. між НАК "Нафтогаз України" (Продавець) та ДП "Теплокомуненерго Маяк" ПАТ "Маяк" (Покупець) укладено договір на купівлю-продаж природного газу № 14/2480/11, відповідно до якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у IV кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", далі - газ), для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати газ на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 6.1. Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

В зв"язку з порушенням відповідачем строків оплати, позивач звернувся до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з ДП "Теплокомуненерго Маяк" ПАТ "Маяк" 1117641,37 грн., в тому рахунку: 948858,14 грн. основного боргу, 74011,45 грн. пені, 3495,44 грн. інфляційних втрат, 24856,27 грн. 3 % річних, 66420,07 грн. штрафу за неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по Договору №14/2480/11 від 30.09.2011 р. про закупівлю природного газу за державні кошти за період з 15.11.2012р. по 14.11.2013р. Рішенням господарського суду Вінницької області від 21.01.2014 у справі № 902/1653/13 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 948858,14 грн. основного боргу, 24856,27 грн. 3 % річних, 51169,26 грн. пені, 46494,05 грн. штрафу. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 3495,44 грн., пені в сумі 22842,19 грн., штрафу в сумі 19926,02 грн. відмовлено.

17.10.2014 між Територіальним органом Казначейства у Вінницькій області (сторона перша), Департаментом фінансів Вінницької обласної державної адміністрації (сторона друга), Департаментом фінансів Вінницької міської ради (сторона третя), Департаментом енергетики, транспорту та зв'язку Вінницької міської ради (сторона четверта), Дочірнім підприємством "Теплокомуненерго Маяк" Публічного акціонерного товариства "Маяк" (сторона п'ята), Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання) укладено договір № 834/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік).

Предметом даного договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 ст.14 та п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014р. №30 (п.1 Договору).

Відповідно до п.п. 2-9 Договору, сторони погоджують перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами договору. Казначейство перераховує кошти, які надійшли до спеціального фонду державного бюджету від продажу облігацій внутрішньої державної позики згідно з пунктом 2 статті 16 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2014 рік", стороні першій у сумі 948 858,14 гривень на підставі рішення Мінфіну. Сторона перша перераховує на рахунок сторони другої кошти у сумі 948 858,14 гривень для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню. Сторона друга перераховує на рахунок сторони третьої кошти у сумі 948 858,14 гривень для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню. Сторона третя перераховує на рахунок сторони четвертої кошти у сумі 948 858,14 гривень для погашення частини заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню. Сторона четверта перераховує на рахунок сторони п'ятої кошти у сумі 948 858,14 гривень для погашення частини заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню. Сторона п'ята перераховує на рахунок сторони останньої кошти у сумі 948 858,14 гривень, у тому числі податок на додану вартість 158 143,02 гривень, для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 30.09.2011р. № 14/2480/11 за 2012 рік. Сторона остання перераховує кошти для погашення та обслуговування запозичень, залучених під державні гарантії, сплату податкових зобов'язань і проведення розрахунків з постачальниками імпортованого природного газу.

Відповідно до пп 2 п. 11 Договору, з метою виконання договору, сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Дата та номер договору встановлюються після його підписання сторонами (п. 14 Договору).

На виконання умов договору, відповідач погасив заборгованість перед позивачем в розмірі 948 858,14 грн., що стверджується платіжним дорученням №12 від 20.10.2014р. з призначенням платежу: "погашення заборгованості за природній газ 2012 року згідно з договором від 30 вересня 2011 року №14/2480/11, в т.ч. ПДВ - 158 143,02 грн.. Пункт 24 ст.14 та п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" згідно договору №834/30 від 17.10.2014" та банківською випискою за 27.10.2014р.

В подальшому, у жовтні 2014 року позивач звернувся до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з відповідача 24 956,27 грн. річних та 130 001,54 грн. інфляційних за період з 15.11.2013 року по 30.09.2014 року з підстав порушення зобов'язань за договором від 30.09.2011 року № 14/2480/11 на купівлю-продаж природного газу.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 10.12.2014 року у даній справі (№ 902/1522/14) в позові відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.02.2015 року у справі № 902/1522/14 рішення господарського суду Вінницької області від 10.12.2014р. скасовано; позов задоволено; стягнуто з ДП "Теплокомуненерго Маяк" ПАТ "Маяк" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 130 001, 54 грн. інфляційних втрат, 24 956,27 грн. 3% річних, всього - 154 957, 81 грн., 3099,16 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову та 1549,58 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.04.2015р. постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 10.02.2015 року у справі № 902/1522/14 скасовано, рішення господарського суду Вінницької області від 10.12.2014 року залишено в силі.

На даний час позивачем подано позов, який розглядається у справі № 902/1235/15, про стягнення з відповідача 60 114,12 грн. з яких: 2 183,67 грн. інфляційних втрат (за період з 30.09.2014р. по 27.10.2014р.), 57 930, 45 грн. 3 % річних (за період з 30.09.2014р. по 27.10.2014р.).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши обставини та докази по справі, суд дійшов такого висновку.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 193 Господарського Кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пп. 3.1., 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Як зазначено вище, 17.10.2014 між Територіальним органом Казначейства у Вінницькій області (сторона перша), Департаментом фінансів Вінницької обласної державної адміністрації (сторона друга), Департаментом фінансів Вінницької міської ради (сторона третя), Департаментом енергетики, транспорту та зв'язку Вінницької міської ради (сторона четверта), Дочірнім підприємством "Теплокомуненерго Маяк" Публічного акціонерного товариства "Маяк" (сторона п'ята), Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання) укладено договір № 834/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік), предметом якого є організація та проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" для погашення заборгованості за спожитий природний газ у сумі 948 858,14 грн. згідно договору від 30.09.2011 року № 14/2480/11.

На виконання умов даного договору, відповідач погасив заборгованість перед позивачем в розмірі 948 858,14 грн, що стверджується платіжним дорученням №12 від 20.10.2014р. з призначенням платежу: "погашення заборгованості за природній газ 2012 року згідно з договором від 30 вересня 2011 року №14/2480/11, в т.ч. ПДВ - 158 143,02 грн.. Пункт 24 ст.14 та п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" згідно договору №834/30 від 17.10.2014" та банківською випискою за 27.10.2014р.

Уклавши договір про організацію взаєморозрахунків № 834/30 від 17.10.2014р., сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ (виходячи із моменту перерахування територіальним органом Казначейства грошових коштів з державного бюджету), поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу № 14/2480/11 від 30.09.2011р.

Отже, для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, встановлених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договором № 834/30 від 17.10.2014р, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до пункту 14 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України у постановах від 30.09.2014 р. у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012; від 16.09.2014 р. у справі № 5011-42/1230-2012-69/542-2012, від 01.07.2015р. у справі № 924/1230/14/3-322гс15, у справі № 924/406/14 від 07.10.2015 р.

Частиною 3 ст.82 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 16 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 111-28 ГПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з того, що строк виконання зобов'язань з оплати природного газу в сумі 948 858,14 грн., отриманого на умовах договору № 14/2480/11 від 30.09.2011 р., сторони погодили умовами договору № 834/30 від 17.10.2014р. про організацію взаєморозрахунків, прострочення оплати за умовами якого відповідачем не допущено, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення з Дочірнього підприємства "Теплокомуненерго Маяк" Публічного акціонерного товариства "Маяк" 2 183,67 грн. інфляційних втрат та 57 930, 45 грн. 3 % річних, нарахованих на суму основного боргу.

Крім того, інфляційні нараховані позивачем із суми 1078859,68 грн., яка, як пояснив представник позивача в судовому засіданні, складається із суми боргу 948858,14 грн. та інфляційних, нарахованих за попередній період і у стягненні яких позивачу було відмовлено рішенням господарського суду Вінницької області у справі № 902/1522/14.

Отже, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення з Дочірнього підприємства "Теплокомуненерго Маяк" Публічного акціонерного товариства "Маяк" 2 183,67 грн. інфляційних втрат та 57 930, 45 грн. 3 % річних, задоволенню не підлягають.

Заперечення позивача проти відзиву відповідача на позов судом не приймаються, оскільки спростовуються вищенаведеним.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4-1, 4-2, 4-3, 33, 43, 49, 82, 84, 115 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

В позові відмовити в повному обсязі.

Повне рішення складено 22 жовтня 2015 р.

Суддя Кожухар М.С.

віддрук. прим.: 1 - до справи, 2 - позивачу (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ-601, 01001) - згідно заяви представника позивача б/н та дати (вх. № 06-52/10637/15 від 20.10.2015р.)