РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2015Справа №910/17359/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ"

до Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" Кадирова В.В.

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна насіннєва компанія"

третя особа Публічне акціонерне товариство "ЗЛАТОБАНК"

про визнання недійсним договору.

Суддя Полякова К.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Павленко О.В. (дов.№б/н від 06.08.2015)

від третіх осіб 1, 2: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" до Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" Кадирова В.В. за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна насіннєва компанія" та Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" про визнання недійсним договору про надання овердрафту №100/12-OVER від 11.05.2012 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний Договір про надання овердрафту №100/12-OVER від 11.05.2012, у редакції додаткової угоди від 19.12.2012 укладений з боку позичальника із перевищенням повноважень, передбачених статутом підприємства позивача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.07.2015 порушено провадження у справі №910/17359/15, розгляд справи призначений на 22.07.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.07.2015, в порядку статті 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 19.08.2015.

19.08.2015 на виконання розпорядження керівника апарату суду №04-23/1231 здійснено повторний автоматичний розподіл справи №910/17359/15, за результатами якого головуючим суддею у справі визначено суддю Полякову К.В.

Ухвалою суду від 21.08.2015 справа №910/17359/15 прийнята до свого провадження суддею Поляковою К.В. та призначена до розгляду на 08.09.2015 року.

За наслідками судового засідання 08.09.2015 судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 01.10.2015 у зв'язку із неявкою позивача та третіх осіб.

До судового засідання 01.10.2015 позивач не направив свого представника, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні 01.10.2015 заперечував проти заявлених позовних вимог, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Треті особи до судового засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином.

Нормами ст. 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихсь обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п. 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, незважаючи на те, що позивач та треті особі на виклик суду не з'явились, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті, із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

11.05.2012 між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «Міжнародна насіннєва компанія» укладено Кредитний договір, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у вигляді овердрафту з максимальним лімітом за ним 10 363 000,00 грн., з кінцевою датою повернення - не пізніше 31 травня 2012 року включно, зі сплатою 25 % річних за користування овердрафтом.

18.07.2012 між Відповідачем та ПАТ «Златобанк» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого відбулася заміна кредитора у зобов'язанні, в тому числі, за Кредитним договором від 11.05.2012 року №100/12-0VER, у зв'язку із чим АТ «Дельта Банк» набув статусу нового кредитора.

Зазначена обставина доведена до відома Позичальника шляхом надсилання останньому листа від ПАТ «Златобанк» за вих. №1266 від 24.07.2012 року.

Додатковим договором від 19.12.2012, укладеним, між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Агро XXI», Кредитний договір викладено у новій редакції, відповідно до умов якого надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (траншами), у межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 28 442 998,60 грн., зі сплатою 25 % річних - за користування кредитом, наданим в гривні, а 12 % річних - за користування кредитом, наданим в доларах США та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 01.12.2017 року.

Додатковим договором від 30.01.2013, укладеним між позивачем та відповідачем, до Кредитного договору змінено процентну ставку за користування кредитом, наданим в гривні, до 21.9 % річних.

Надалі, додатковим договором від 30.12.2013, укладеним між сторонами, змінено розміри відсоткових ставок за користування кредитом та внесено зміни до порядку нарахування та сплати комісії за обслуговування кредиту.

Із матеріалів справи вбачається, що додатковим договором від 11.02.2014, додатковим договором від 04.03.2014, додатковим договором від 30.04.2014, додатковим договором від 11.06.2014, додатковим договором від 31.07.2014 вносилися зміни до статті 2 Кредитного договору щодо порядку нарахування та сплати комісії за обслуговування кредиту.

Саме укладення зазначених вище Кредитного договору та додаткових угод до нього стало передумовою для звернення до суду TOB «Агро XXI» з вимогою про визнання їх недійсними, оскільки вони «начебто» укладені директором Позивача з перевищенням повноважень, що, в свою чергу, спричинило їх недійсність.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро ХХІ» стверджує, що укладений договір про надання овердрафту має бути визнаний недійсним з підстав того, що Загальні збори учасників товариства позивача, як вищий орган, не надавали своєї згоди на укладання додаткових угод та не приймали рішення щодо надання повноважень директору щодо підписання додаткових договорів.

Відповідач у відзиві на позов, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилається на безпідставність позову, та надає до суду копії рішень Зальних зборів товариства позивача, оформлені протоколом, якими надано згоду на внесення змін до договору про надання овердрафту та повноваження директору на підписання таких змін. Також, ПАТ «Дельта Банк» вказує на вчинення зі сторони позивача дій, що свідчать про схвалення у подальшому оспорюваного правочину.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

03.12.2012 загальними зборами учасників ТОВ «Міжнародна насіннєва компанія» прийнято рішення, оформлене протоколом №206, яким, зокрема переведено заборгованість за оспорюваним договором на ТОВ «Агро XXI» шляхом укладення договору уступки та надано повноваження директору Товариства на підписання усіх необхідних документів, відповідно до рішень, зазначених у даному протоколі, на умовах, запропонованих Банком.

Відповідно до пункту «і» частини 5 статті 41 і статті 59 Закону України «Про господарські товариства» до компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю віднесено затвердження договорів, укладених на суму, що перевищує вказану в статуті товариства.

Пункт 11.9. статуту Позивача передбачає, що директор або будь-яка особа, якій повноваження директора були делеговані, не має права на вчинення правочинів (укладення, зміну, розірвання договорів або інших угод), витрату коштів або відчуження майна, сума (вартість) якого (их, ї) перевищує 100 000.00 грн. без попередньої згоди загальних зборів учасників товариства.

Відповідно до пункту 11.10. цього статуту директор або особа, якій повноваження директора були делеговані, не має права на укладення, зміну, розірвання, незалежно від суми, кредитних договорів, договорів позики, позички, поруки, застави, іпотеки, а також інших договорів, згідно з якими товариство бере на себе виконання зобов'язань за третіх осіб та договорів про відступлення права вимоги товариства до боржника за договором третій особі без попередньої згоди загальних зборів учасників.

Із матеріалів справи вбачається, що з метою недопущення порушень статутних положень позивача, 14.12.2012 проведені загальні збори учасників ТОВ «Агро XXI», за результатами яких прийнято ряд рішень, оформлених протоколом №141, відповідно до яких Позивач прийняв на себе заборгованість за Договором про надання овердрафту №100/12-ОVER від 11.05.2012, що укладений між ТОВ «Міжнародна насіннєва компанія» та Банком, а також надано відповідні повноваження директору Позивача Арсоновій-Воронецькій Галині Михайлівні на укладення із Банком відповідних договорів та підписання усіх інших документів на умовах, запропонованих Банком.

Вищевикладені обставини, які підтверджені належними доказами, наявними у матеріалах справи, спростовують твердження позивача про те, що загальні збори ТОВ «Агро XXI» не приймали жодних рішень щодо прийняття на себе зобов'язань за оспорюваним договором.

Також, суд відзначає наступне, що укладенню 11.05.2012 оспорюваного договору про надання овердрафту передувало проведення загальних зборів учасників ТОВ «Міжнародна насіннєва компанія» та прийняття рішень, оформлених протоколом від 10.05.2012 року №190, відповідно до яких вирішено звернутися із клопотанням до ПАТ «Златобанк» про отримання короткострокового кредиту овердрафт у сумі 10 363 000,00 гривень, строком до 31.05.2012, під 25% річних для поповнення обігових коштів та уповноважено генерального директора товариства на укладення із Банком такого договору. Отже, укладення Кредитного договору від 11.05.2012 року №100/12-OVER відбулося у відповідності вимогам чинного законодавства, статутних документів з наданням уповноваженій особі товариства відповідного дозволу на вчинення такого правочину.

Разом з тим, суд вказує на безпідставність тверджень ТОВ «Агро XXI» про відсутність рішень загальних зборів, якими попередньо схвалено укладення додаткових договорів до спірного правочину з АТ «Дельта Банк» та надання відповідних повноважень директору товариства на їх укладення, з огляду на наступне.

Так, перед укладенням Додаткового договору від 19.12.2012, загальні збори учасників Позивача прийняли рішення від 14.12.2012, оформлене протоколом №141, яким попередньо вирішено змінити умови кредитування за Кредитним договором (вид кредиту, валюта кредиту, термін користування кредитом, розмір процентних ставок), які в подальшому відобразилися безпосередньо в тексті оспорюваної угоди, а також уповноважено директора товариства Арсонову-Воронецьку Г.М. на укладення із Банком Додаткової угоди (змін) до Кредитного договору, а також на підписання усіх інших документів, пов'язаних із виконанням вказаного договору.

Надалі, рішенням Загальних зборів позивача від 17.01.2013 року, оформлене протоколом №160, вирішено змінити умови кредитування (зміна процентної ставки за користування кредитом, наданим у гривні), які в подальшому відобразилися безпосередньо в тексті оспорюваної угоди, а також надано повноваження директору товариства Арсоновій-Воронецькій Г.М. на укладення із Банком Додаткової угоди (змін) до Кредитного договору та підписання усіх необхідних документів, на умовах, запропонованих АТ «Дельта Банк». Тобто, вказане рішення передувало укладанню Додаткового договору від 30.01.2013 року.

Як вбачається із матеріалів справи, перед укладенням Додаткового договору від 30.12.2013, загальні збори учасників Позивача прийняли рішення від 29.11.2013, оформлене протоколом №242/1, яким вирішено змінити умови кредитування (в подальшому викладені в тексті оспорюваної угоди) та уповноважили директора товариства Табатадзе Р.Д. на підписання усіх необхідних документів, на умовах, запропонованих АТ «Дельта Банк», із зазначенням решти істотних умов цих Договорів та інших супутніх документів на розсуд Табатадзе Р.Д.

Протоколом №257/1 оформлене рішення Загальних зборів учасників позивача від 10.02.2014, яким вирішено змінити умови кредитування (в подальшому викладені в тексті оспорюваної угоди) та уповноважили директора товариства Табатадзе Р.Д. на підписання усіх необхідних документів, на умовах, запропонованих АТ «Дельта Банк», із зазначенням решти істотних умов цих Догооврів та інших супутніх документів на розсуд Табатадзе Р.Д. Надалі між банком та позивачем укладено додатковий договір від 11.02.2014 року.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що перед укладенням Додаткового договору від 04.03.2014, Додаткового договору від 30.04.2014, Додаткового договору від 11.06.2014, Додаткового договору від 31.07.2014 загальні збори учасників Позивача прийняли рішення від 31.03.2014, оформлене протоколом №267/01, та рішення від 24.04.2014, оформлене протоколом №275, яким вирішено змінити умови кредитування (в подальшому викладені в текстах оспорюваних угод) та уповноважили директора товариства Табатадзе Р.Д. на підписання усіх необхідних документів, на умовах, запропонованих АТ «Дельта Банк», із зазначенням решти істотних умов цих Договорів та інших супутніх документів на розсуд Табатадзе Р.Д.

Вищевказані рішення загальних зборів учасників ТОВ «Агро XXI», оформлені відповідними протоколами, - не оскаржувалися та є чинними на день розгляду даного господарського спору.

Частиною 1 статті 241 Цивільного кодексу України передбачено, що, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Відповідно до пункту 3.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, який не мав належних повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 Цивільного кодексу України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т.ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Із наданих до суду банківських виписок про рух грошових коштів на рахунках ТОВ «Агро XXI» за період з 11.05.2012 по 17.08.2015, позивач частково здійснював платежі у рахунок погашення заборгованості за спірним Кредитним договором (сплата нарахованих відсотків, останній платіж проведений 04.11.2014 року), що свідчить про визнання останнім наявності обов'язку здійснювати погашення боргу та підтверджує наявність у позивача зобов'язання за цим Договором та Додатковими угодами до нього.

Разом з цим, листом від 27.03.2014 за вих. №АІ-190-03-14, підписаним директором, ТОВ «Агро XXI» звернувся до АТ «Дельта Банк» з проханням скасувати, починаючи з січня 2014 року комісію за обслуговування кредитів, у тому числі і за Додатковим договором від 30.12.2013 до Кредитного договору, у зв'язку із скрутним матеріальним становищем Позичальника.

Враховуючи викладене, з урахуванням положень статті 241 ЦК України, банківські виписки по рахунках та зазначене звернення посадової особи (директора) Позивача до АТ «Дельта Банк», підтверджують факт схвалення та визнання такого правочину ТОВ «Агро XXI».

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки, позивач не довів суду належними доказами своїх вимог, з встановлених у судовому засіданні обставин, тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" визнані судом необґрунтованими, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, підстав для визнання недійсним договору про надання овердрафту №100/12-OVER від 11.05.2012 суд не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32-34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" до Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" Кадирова В.В. за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна насіннєва компанія" та Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" про визнання недійсним договору про надання овердрафту №100/12-OVER від 11.05.2012 - відмовити повністю.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частину у судовому засіданні 01.10.2015 року.

Повне рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 06.10.2015 року

Суддя К.В. Полякова