РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2015Справа №910/16340/15
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з додатковою відповідальністю Київське виробниче об'єднання "Медапаратура"

до товариства з обмеженою відповідальністю «Снек Прайм»

про стягнення 617 150,65 грн.

Представники сторін:

від позивача: Борт П.С. - представник за довіреністю № б/н від 05.08.2015 року;

від відповідача: не з'явився.

встановив :

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з додатковою відповідальністю Київське виробниче об'єднання "Медапаратура" до товариства з обмеженою відповідальністю "Бриліант" про стягнення 617 150,65 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.11.1999 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю "Бриліант" укладено договір оренди №81.

На виконання умов договору позивачем передано відповідачу нежитлове приміщення.

Проте, відповідач свої зобов'язання виконував неналежним чином.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань, позивач звернувся в суд про стягнення з останнього загальної суми боргу у розмірі 617 150,65 грн., з них 356 098,72 грн. - основного боргу, 109 275,39 грн. - пені, 8 403,14 грн. - грошового еквіваленту 3% річних та 143 373,40 грн. інфляційних витрат.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.06.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 28.07.2015 року.

В судове засідання 28.07.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 26.06.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 010.

Представник позивача подав клопотання про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду м. Києва 28.07.2015 року задоволено клопотання про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів. Продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів. Розгляд справи відкладено на 08.09.2015 року.

04.09.20015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог.

В судове засідання 08.09.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 26.06.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 012.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 08.09.2015 року розгляд справи відкладено на 28.09.2015 року.

В судове засідання 28.09.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 26.06.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 010.

Представник позивача підтримав раніше подану заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму боргу в розмірі 628 303,54 грн., з них 356 098,72 грн. - основного боргу, 20 234,70 грн. - неустойки, 100 135,04 грн. - пені, 10 598,27 грн. - грошового еквіваленту 3% річних та 141 236,81 грн. інфляційних витрат.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Як вбачається з заяви про збільшення позовних вимог, позивачем також заявлено нову вимогу, а саме: стягнення неустойки в розмірі 20 234,70 грн.

У зв'язку з чим, судом не прийнята дана заява позивача в частині стягнення неустойки в розмірі 20 234,70 грн.

Представником позивача подано усне клопотання про зміну найменування та адреси відповідача.

З наданого позивачем витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців за №21328920 станом на 28.09.2015 року вбачається, що відповідач з ідентифікаційним кодом: 30683087 змінив найменування з ТОВ «Бриліант» на ТОВ «Снек Прайм», а також змінено місцезнаходження юридичної особи з 04073, м. Київ, Московський проспект, будинок 21 на 50064, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, Саксаганський район, проспект 30-ти річчя Перемоги, будинок 1.

Відповідно до п.1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, за приписом статті 25 ГПК у разі, зокрема, реорганізації суб'єкта господарювання у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі його правонаступника. Господарським судам необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України "Про акціонерні товариства"). Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Враховуючи вищезазначене, судом задоволено клопотання позивача про зміну найменування та адреси відповідача.

Відповідно до ч. 3 статті 17 ГПК України справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

Пунктом 20.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10..2011 р. «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» передбачено, що якщо господарський суд, який прийняв справу до свого провадження з додержанням правил підсудності, залучив іншого відповідача чи замінив неналежного відповідача і у зв'язку з цим справа стала підсудною іншому господарському суду, питання про підсудність визначається за правилом частини третьої статті 17 ГПК, за винятком випадків, коли наслідком змін на стороні відповідача стає виключна підсудність справи.

Відповідно до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців за №20786826 станом на 25.06.2015 року (звернення до суду) місцезнаходженням відповідача (ідентифікаційний код: 30683087) було 04073, м. Київ, Московський проспект, будинок 21.

Враховуючи вищезазначене, справа підлягає розгляду в господарському суді м. Києва.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

18.11.1999 року між закритим акціонерним товариством Київське виробниче об'єднання «Медапаратура» (орендодавець, правонаступником якого є товариство з додатковою відповідальністю «Київське виробниче об'єднання «Медапаратура») та товариством з обмеженою відповідальністю «Бриліант» (орендатор) укладено договір оренди №81.

Відповідно до п.1.1 договору, орендодавець передав, а орендатор прийняв в оренду без права викупу виробничі та складські приміщення, які розташовані по проспекту Червоних Козаків, 21 та вказані в додатку №1.

Частиною 1 статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Відповідно до п.2.1 договору, передача майна в оренду здійснюється по вартості, що визначена сторонами виходячи з оцінки цього майна на момент здачі в оренду з врахуванням фактичного зносу.

Орендодавець передає орендатору в оренду майно, приміщення, обладнання та інше по акту приймання-передачі. В акті докладно вказується призначення та технічний стан приміщення та обладнання на момент передачі їх в оренду (п.5.1 договору).

20.11.1999 року між сторонами договору підписано акт приймання-передачі виробничих та інших приміщень ЗАТ КВО «Медапаратура» за адресою м. Київ, пр-т Червоних Казаків, 21, яким підтверджується факт передачі в оренду виробничих, складських площ та обладнання нижчеприведеного списку: приміщення на I поверсі АПК на 756 кв.м.

Відповідно до п.3.1 договору, за вказані в пункті 1.1 приміщення, орендатор сплачує орендодавцю орендну плату за погодженими сторонами ставками. З 01.05.2000р. за один кв. метр 4 грн. 70 коп., враховуючи ПДВ.

Сума орендного платежу може переглядатися з ініціативи орендодавця, в зв'язку із зміною рівня ринкових цін та рівня інфляції, але не частіше одного разу в квартал, шляхом оформлення протоколу узгодження ціни з орендатором. Відмова від узгодження нової ціни є підставою для розірвання договору оренди з ініціативи орендатора.

Вказані платежі проводяться щомісячно до 20-го числа поточного місяця за наступний місяць.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Пункт 5 статті 762 Цивільного кодексу України визначає, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до п.8.1 договору, даний договір укладений з 01 грудня 1999 року по 31 грудня 2004 року.

Додатковою угодою №1 від 23.07.2001 року до договору №81 від 18.11.1999р. сторонами п.8.1 договору викладено в наступній редакції: цей договір вступає в силу з 01.12.1999р. та діє до 31.12.2020р.

Відповідно до протоколу узгодження орендних платежів від 01.04.2006 року, з 01 квітня 2006 року: «пункт 3.1 договору, за вказані в пункті 1.1 приміщення орендар сплачує орендодавцю орендну плату по узгодженим сторонами ставкам.

За 1кв.м.- 51,00 грн. враховуючи ПДВ. Сума орендного платежу може переглядатися з ініціативи орендодавця, в зв'язку зі зміною рівня ринкових цін та рівня інфляції, але не частіше одного разу в квартал, шляхом оформлення протоколу узгодження ціни з орендарем.

Відмова від узгодження нової ціни є підставою для розірвання договору оренди за ініціативою орендатора.

Вказані платежі проводяться щомісячно до 20-го числа поточного місяця за наступний місяць.

Таким чином, за місяць орендна плата за користування приміщеннями, загальною площею - 756,00 кв. м., складає - 38 556,00 грн.

Додатковою угодою № 4 від 26 травня 2014 року до договору оренди, зменшено орендну плату з 01 червня 2014 року по 30 листопада 2014 року, на - 50 %.

Сторони погодили розмір орендної плати, за один календарний місяць, за період з 01 червня 2014 року по 30 листопада 2014 року в розмірі 19 278,00 грн., враховуючи ПДВ.

Листом відповідач звернувся до позивача з проханням зменшити орендну площу на 200 кв.м. У зв'язку зі зменшенням орендної площі просили зменшити орендну плату. А також, зазначено графік погашення наявної заборгованості по орендній платі.

01.12.2014 року між сторонами підписано акт прийому-передачі приміщення з оренди, відповідно до умов якого орендар передав, а орендодавець прийняв з оренди нежиле приміщення на II поверсі АПК (літ. «Б»), загальною площею - 214,0 кв.м, що знаходиться за адресою: проспект Московський, 21, м. Київ, 04655, Україна.

Відповідно до додатку №3 від 01.12.2014 року до договору оренди №81 від 18.11.1999 року, загальна площа приміщень, що залишились в оренді складає 542,0 кв.м.

А тому, за місяць орендна плата за користування приміщенням загальною площею 542,0 кв.м складає 27 642,00 грн. з розрахунку за 1кв.м.- 51,00 грн. враховуючи ПДВ.

01.04.2015 року між сторонами підписано додатковою угодою № 6 до договору оренди №81 від 18.11.1999 року, якою встановлено, орендну плату за орендоване приміщення в розмірі 20,0 грн. за один квадратний метр, враховуючи ПДВ, на період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року включно.

Сторони погодили розмір орендної плати, за один календарний місяць на період з 01 квітня по 31 грудня 2015 року включно, в розмірі - 10 840,00 грн., враховуючи ПДВ.

25.06.2015 року позивач звернувся до відповідача з листом №205 щодо дострокового розірвання договору оренди №81 від 18 листопада 1999 року, в якому зазначив, що станом на 25 червня 2015 року існує заборгованість по орендній платі за шістнадцять місяців (десять місяців 2014 року та шість місяців 2015 року) на загальну суму 356 098,72 грн. Також, позивач повідомив про дострокове розірвання договору оренди №81 від 18.11.1999 року із 30.06.2015 року та вимагав звільнити орендовані ТОВ «Бриліант» приміщення площею 542 кв.м на другому поверсі АПК (літ. Б) та підготувати їх для повернення з оренди за актами повернення на 30 червня 2015 року.

Вищезазначений лист отриманий відповідачем 25.06.2015 року, що підтверджується відміткою на ньому про отримання головним бухгалтером відповідача.

Згідно з п.8.7 договору, у випадку несплати орендної плати на протязі 3-х місяців договір розривається орендодавцем в односторонньому порядку.

Відповідно до статті 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

28.07.2015 року між сторонами підписано акт прийому-передачі приміщення з оренди до договору оренди №81 від 18.11.1999 року, відповідно до якого орендар передав, а орендодавець прийняв з оренди нежитлове приміщення II поверсі АПК (літ. «Б»), загальною площею - 542,0 кв.м, що знаходиться за адресою: проспект Московський, 21, м. Київ, 04655, Україна.

Як зазначено позивачем, відповідач з березня 2014 року здійснив лише часткову оплату 24.03.2015 року за орендовані приміщення в розмірі 8 556,00 грн. за березень 2014 року.

Таким чином, відповідачем не було сплачено орендну плату на загальну суму 356 098,68 грн. за період з березня 2014 року по червень 2015 року (включно), а саме:

- за березень 2014 року, в сумі - 20 230,68 грн.;

- за квітень 2014 року, в сумі - 38 556,00 грн.;

- за травень 2014 року, в сумі - 38 556,00 грн.;

- за червень 2014 року, в сумі - 19 278,00 грн.;

- за липень 2014 року, в сумі - 19 278,00 гри.;

- за серпень 2014 року, в сумі - 19 278,00 грн.;

- за вересень 2014 року, в сумі - 19 278,00 грн.;

- за жовтень 2014 року, в сумі - 19 278,00 грн.;

- за листопад 2014 року, в сумі - 19 278,00 грн.;

- за грудень 2014 року, в сумі - 27 642,00 грн.;

- за січень 2015 року, в сумі - 27 642,00 грн.;

- за лютий 2015 року, в сумі - 27 642,00 грн.;

- за березень 2015 року, в сумі - 27 642,00 грн.;

- за квітень 2015 року, в сумі - 10 840,00 грн.;

- за травень 2015 року, в сумі - 10 840,00 грн.;

- за червень 2015 року, в сумі - 10 840,00 грн.

Будь-які інші докази щодо оплати по договору за оскаржуваний період в матеріалах справи відсутні.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з п. 4.1 договору орендар зобов'язаний своєчасно сплачувати орендну плату.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати орендної плати за період з березня 2014 року по червень 2015 року (включно) підлягають частковому задоволенню в розмірі 356 098,68 грн.

В частині основного боргу в розмірі 0,04 грн. відмовити.

У зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 100 135,04 грн., три відсотків річних в розмірі 10 598,27 грн. та індекс інфляції в розмірі 141 236,81 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п.7.1 договору, за невиконання або неналежне виконання обов'язків по договору оренди, сторони несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що своєчасна несплачена або сплачена не в повному розмірі орендна плата, платежі, вказані в п.3.2 цього договору стягується в безспірному порядку за весь період заборгованості з врахуванням пені в розмірі 0,5% суми заборгованості за кожен день прострочення.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Розрахунок пені:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
334 418.6821.03.2015 - 20.04.20153130.0000 %0.164 %17 041.61
345 258.6821.04.2015 - 20.05.20153030.0000 %0.164 %17 026.46
356 098.6821.05.2015 - 27.08.20159930.0000 %0.164 %57 951.40
356 098.6828.08.2015 - 07.09.20151127.0000 %0.148 %5 795.14
Таким чином, загальний розмір пені за перерахунком суду становить 97 814,61 грн.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені підлягає частковому задоволенню в розмірі 97 814,61 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в розмірі 2 320,43 грн. не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком 3% річних за період з 21.02.2014 року по 07.09.2015 року на загальну суму 10 598,27 грн.

Суд погоджується з розрахунком позивача щодо нарахування індексу інфляції за період з 21.02.2014 року по 20.05.2015 року в розмірі 143 373,40 грн.

Розрахунок індексу інфляції з 21.05.2015 року по 07.09.2015 року:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
21.05.2015 - 23.06..681.0041424.39357523.07
24.06.2015 - 07.09..680.982-6381.29349717.39
Таким чином загальний розмір індексу інфляції за період з 21.02.2015 року по 07.09.2015 року підлягає частковому задоволенню в розмірі 138 416,50 грн.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача індексу інфляції в розмірі 2 820,31 грн. не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Снек Прайм" (50064, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, Саксаганський район, проспект 30-ти річчя Перемоги, будинок 1, ) на користь товариства з додатковою відповідальністю Київське виробниче об'єднання "Медапаратура" (04655, місто Київ, пр.-т Московський, 21, ) основний борг в розмірі 356 098 (триста п'ятдесят шість тисяч дев'яносто вісім) грн. 68 коп., пеню в розмірі 97 814 (дев'яносто сім тисяч вісімсот чотирнадцять) грн. 61 коп., три проценти річних в розмірі 10 598 (десять тисяч п'ятсот дев'яносто вісім) грн. 27 коп., індекс інфляції в розмірі 138 416 (сто тридцять вісім тисяч чотириста шістнадцять) грн.. 50 коп. та судовий збір в розмірі 12 058 (дванадцять тисяч п'ятдесят вісім) грн. 03 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Повернути товариству з додатковою відповідальністю Київське виробниче об'єднання "Медапаратура" (04655, місто Київ, пр.-т Московський, 21, ) з Державного бюджету України (р/р 3001, Одержувач: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, ідентифікаційний код 37993783, код платежу: 22030001) судовий збір в сумі 404 (чотириста чотири) грн. 67 коп. як такий, що внесений у більшому розмірі, ніж передбачено законом, перерахований за платіжним дорученням № 1343 від 20.08.2015 року, яке знаходиться в матеріалах справи № 910/16040/15.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 21.10.2015 року.

Суддя С.М. Мудрий