ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 жовтня 2015 р. справа № 903/920/15

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Савсервіс-Мова" в особі філіалу ТОВ "Савсервіс-Мова" , м. Луцьк

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Луцьк

про стягнення 2 369, 10 грн.

Суддя Шум М.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №1 від 23.07.2015р.;

відповідач: н/з.

Відповідно до ст.20 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу від представника позивача не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: товариство з обеженою відповідальністю "САВСЕРВІС - МОВА" в особі філіалу ТОВ "САВСЕРВІС - МОВА" у м. Луцьку звернулося з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 2 369, 10 грн., з них 1 568, 34 грн. основного боргу, 314, 53 грн. пені, 15, 73 грн. відсотків річних, 470, 50 грн. штрафу, а також 1 827 грн. сплаченого позивачем судового збору.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на невиконання відповідачем умов Договору купівлі-продажу №2168 - МЛ від 23.02.2012р., щодо оплати за поставлений товар згідно видаткової накладної №73023294 від 18.03.2015р. на суму 1 568, 34 грн..

Ухвалою господарського суду Волинської області від 21.08.2015р. було порушено провадження у справі, а справу призначено до розгляду на 29.09.2015р. та зобов'язано сторони надати суду ряд документів, необхідних для об'єктивного розгляду справи по суті.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 29.09.2015р. розгляд справи відкладено на 19.10.2015р. у звязку з неявкою в судове засідання відповідача, неподання останнім витребуваних судом доказів та для зясування всіх істотних обставин справи.

29.09.2015р. через канцелярію суду від представника позивача було зареєстровано заяву з наступними додатками: письмове підтвердження того, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та немає рішення цих органів з такого спору, Положення про філіал ТзОВ «Савсервіс-Мова»., копія додатку №1 до Договору №2168 МЛ від 23.02.2015р..

В судовому засіданні 19.10.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити.

Відповідач вимог ухвал суду від 21.08.2015р., від 29.09.2015р. не виконала, компетентного представника в судове засідання 30.09.2015р. не направила, витребуваних ухвалою суду документів не надала. Ухвала суду від 16.09.2015р. була направлена на адресу відповідача, що зазначена у позовній заяві та у витязі з ЄДРПОУ, а саме: 43000, Волинська обл., м.Луцьк, бульвар Дружби народів, буд. 2, секція 86 «А», кімната 816 та повернулася суду із позначкою За терміном зберігання.

В разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду (пп.3.9.1. п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р.).

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ст.87 ГПК України.

На підставі викладеного суд вважає, що вжив усіх необхідних заходів для повідомлення відповідача про час слухання справи, та з урахуванням вимог ст.69 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

встановив:

23.02.2012р. між товариством з обмеженою відповідальністю "САВСЕРВІС - МОВА" в особі директора філіалу ТОВ "САВСЕРВІС - МОВА" у м. Луцьку ОСОБА_3, що діяв на підставі Положення про філіал (далі Продавець) та ОСОБА_1 (далі Покупець), що діяла на підставі свідоцтва, укладено договір купівлі-продажу №2168- МЛ (далі Договір) .

Згідно п. 1.1 Договору Продавець передає у власність, а Покупець приймає та оплачує ОСОБА_4 на умовах, визначених у даному Договорі.

Згідно п. 1.2 Договору найменування, асортимент, кількість та ціна ОСОБА_4, що є предметом даного Договору, визначаються у накладних, які оформлюються та підписуються Сторонами при прийомі-передачі кожної партії ОСОБА_4. Усі накладні є складовими частинами цього Договору в частині визначення ціни, асортименту, найменування та кількості ОСОБА_4.

Згідно п. 2.1 Договору ціни на ОСОБА_4 встановлюються Продавцем в прайс-листі (не є додатком до даного Договору), формуються в національній валюті України та зазначаються в накладних.

Згідно п.2.3 Договору загальну сума Договору складається із сум, зазначених в накладних, якими оформляється прийом-передача ОСОБА_4, поставленого на підставі даного Договору.

Згідно п.4.1 Договору доставка ОСОБА_4 проводиться окремими партіями протягом строку дії Договору.

Згідно п. 4.4 Договору датою передачі партії ОСОБА_4 вважається дата прийому-передачі ОСОБА_4, зазначена у відповідній накладній (відповідному товаросупроводжувальному документі).

Згідно п. 5.1 Договору Покупець здійснює розрахунки за ОСОБА_4 у формі попередньої оплати у розмірі 100% вартості партії ОСОБА_4, що поставляється по даному Договору.

Згідно п.5.2 Договору Постачальник може надати Покупцю право сплатити вартість поставленого ОСОБА_4 протягом 21 календарних днів з дати поставки.

Згідно п.5.4 Договору сторони щоквартально здійснюють звірки взаєморозрахунків при цьому Покупець зобовязаний оформити зі свого боку Акт звірки взаєморозрахунків та направити його Продавцю в термін до закінчення кожного поточного кварталу.

Згідно п. 6.1 Договору прийом-передача ОСОБА_4 здійснюється представниками сторін в пункті доставки в порядку, визначеному чинним законодавством України та оформлюється шляхом підписання накладних. У питаннях прийому-передачі ОСОБА_4 сторони керуються положеннями Інструкції про порядок прийому продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного вжитку за кількістю, затвердженою Постановою Держарбітражу від 15.06.65р. № П-6 та Інструкції про порядок прийому продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного вжитку за якістю, затвердженою Постановою Держарбітражу від 25.04.66р. № П-7.

Позивач свої зобов'язання взяті в Договорі виконав та передав відповідачу товар на загальну суму 1 568, 34 грн., що стверджується видатковою накладною № 73023294 від 18.03.2015р. на суму 1 568, 34 грн.

На час розгляду справи заборгованість у розмірі 1 568, 34 грн. відповідачем не заперечена та не сплачена. Контррозрахунку заборгованості відповідачем не подано.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст.144 Господарського кодексу України (далі ГК України), майнові права та майнові обовязки субєктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст.193 ГК України та статей 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобовязання. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В даному випадку, відносини між позивачем та відповідачем носять договірний характер, укладений між останніми договір купівлі-продажу №2168 - МЛ від 23.02.2012р. предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався.

З огляду на викладене, враховуючи укладення між сторонами Договору, відпуск позивачем на виконання його умов відповідачу ОСОБА_4, отримання його відповідачем та не проведення при цьому всіх належних розрахунків і платежів, суд прийшов до висновку про підставність предявленого позивачем до відповідача позову в частині стягнені основної суми заборгованості у розмірі 1 568, 34 грн..

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за період з 09.04.2015р. по 08.08.2015р. у розмірі 314, 53 грн. суд зазначає наступне.

Згідно п. 7.1 Договору у разі несвоєчасної оплати вартості ОСОБА_4 Покупець зобов'язаний сплатити Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.ст. 1, 2 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд перевіривши правильність нарахування пені, приходить до висновку, що дана вимога про стягнення з відповідача пені за період нарахування з 09.04.2015р. по 08.08.2015р. у розмірі 314, 53 грн. підставна та підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача про стягнення 3% річних за період з 09.04.2015р. по 08.08.2015р. у розмірі 15, 73 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Перевіривши методику та періоди нарахування останніх за період з 09.04.2015р. по 08.08.2015р., судом встановлено, що заявлений розмір 3% річних у сумі 15,73 грн., підставний та підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача про стягнення штрафу у розмірі 470, 50 грн. суд зазначає наступне.

Згідно п. 7.4 Договору у випадку прострочки Покупцем оплати вартості ОСОБА_4 більше ніж на 60 календарних днів вважається, що Покупець необґрунтовано відмовився від оплати ОСОБА_4 та зобов'язаний сплатити на користь Продавця, крім установленої Договором пені (п. 7.1) штраф за ухилення від оплати у розмірі 30 % від вартості отриманого та не оплаченого в строк ОСОБА_4.

Суд перевіривши правильність нарахування штрафу, приходить до висновку, що дана вимога про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 470, 50 грн. підставна та підлягає до задоволення.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що предявляються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, докази та письмові пояснення сторін, господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про підставність та обґрунтованість предявленого позивачем до відповідача позову, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 2 369, 10 грн., з них 1 568, 34 грн. основного боргу, 314, 53 грн. пені, 15, 73 грн. 3% річних, 470, 50 грн. штрафу.

Беручи до уваги, що спір до суду було доведено з вини відповідача, судові витрати в сумі 1827 грн. в порядку ст.ст.44,49 ГПК України слід покласти на нього.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (43000, Волинська обл., м. Луцьк, бульвар Дружби народів, 2, секція 86 «А», кім. 816, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "САВСЕРВІС - МОВА" в особі філіалу ТОВ "САВСЕРВІС - МОВА" у м. Луцьку (43023, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Конякіна, буд. 2, код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу 34187725) 2 369, 10 грн. (дві тисячі триста шістдесят девять гривень десять копійок) з них 1 568, 34 грн. основного боргу, 314, 53 грн. пені, 15, 73 грн. відсотків річних, 470, 50 грн. штрафу, а також 1 827 грн. сплаченого позивачем судового збору.

Повний текст рішення

складено 19.10.2015р.

Суддя М. С. Шум