ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2015 р. Справа № 914/1810/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Давид Л.Л.

Суддів Кордюк Г.Т.

Юрченка Я.О.

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради №2302-вих.1716 від 31.07.2015 року (вх. № ЛАГС 01-05/3575/15 від 11.08.2015 року)

на рішення господарського суду Львівської області від 23.07.2015 року

у справі №914/1810/15 (суддя - Цікало А.І.)

за позовом Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цар - їжа", м. Львів

про розірвання договору купівлі-продажу нежитлових приміщень способом викупу від 29.03.2012 року №2749 та стягнення неустойки в розмірі 218376 грн. 00 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Чернобай С.С.- представник (довіреність №2302-вих-2279 від 12.10.15 р);

від відповідача: Попович Н.Є. - представник (довіреність №7 від 15.07.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 23.07.2015 р. у справі №914/1810/15 відмовлено в задоволенні позовних вимог Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів (надалі - Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Персея", м. Львів (надалі - Відповідач) про розірвання договору купівлі-продажу нежитлових приміщень способом викупу від 29.03.2012 р. №2749 та стягнення неустойки в розмірі 218 376,00 грн.

Дане рішення мотивовано тим, що згідно ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач - Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу за №2302-вих.1716 від 31.07.2015 року (вх. № ЛАГС 01-05/3575/15 від 11.08.2015 року) та письмові пояснення, б/н від 08.10.2015 р. (вх. № апеляційного суду 01-04/6386/15), в яких посилається на неповне з»ясування судом обставин справи та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, невірне застосування норм матеріального та процесуального права, а саме:

Скаржник вказує, що у жовтні 2012 р. ТОВ «Цар-їжа» звернулось до Галицького районного суду м. Львова із позовом, у якому просило визнати протиправними дії управління комунальної власності Львівської міської ради щодо відмови у видачі ТОВ «Цар-їжа» акта прийняття-передачі у власність об»єкта договору купівлі-продажу від 29.03.2012 р. №2749 - нежитлових приміщень на 1-му поверсі загальною площею 66,2 кв. м., що знаходиться у будинку №27 на площі Ринок у м. Львові. Також просило зобов»язати УВК Львівської міськради видати ТОВ «Цар-їжа» акт приймання-передачі у власність об»єкта договору купівлі-продажу - нежитлових приміщень на 1-му поверсі площею 66,2 кв. м., що знаходиться в будинку №27 на площі Ринок у м. Львові. Постановою Галицького районного суду м. Львова від 19.12.2012 р. позов задоволено. Дану постанову скасовано постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2014 р. З жовтня 2012 р. до 05.11.2014 р. тривало судове провадження щодо спору між тими ж сторонами , що й в оскаржуваному рішенні, щодо правовідносин, які виникли із того ж Договору купівлі-продажу, предметом якого була в тому числі вимога ТОВ «Цар-їжа» до Управління комунальної власності ДЕП Львівської міської ради вчинити певні дії за договором (підписати Акт приймання-передачі). Вважає, що до встановлення обставин по цій справі, Управління комунальної власності ДЕП Львівської міської ради не мало можливості звернутися до суду із вимогами про розірвання договору купівлі-продажу нежитлових приміщень способом викупу від 29.03.2012 р. №2749 та стягнення неустойки, оскільки обставини щодо правомірності цих вимог саме і встановлювались іншим судом.

Відповідно до цього, Скаржник вважає, що згідно з ч. 3 ст. 264 Цивільного кодексу України після переривання перебіг позовної давності починається заново, а тому висновки місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову є хибними.

Вважає, що вищевикладені обставини є підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та просить прийняти нове рішення, яким задоволити позов.

Відповідач, ТОВ «Цар-їжа», у відзиві б/н від 28.09.2015 р. (вх. № апеляційного суду 01-04/6112/15 від 28.09.2015 р.) заперечує доводи апеляційної скарги, посилаючись на те, що безумовною підставою для переривання перебігу позовної давності є вчинення боржником дій, які свідчать про визнання ним боргу. Однак, з матеріалів справи і з пояснень представника Позивача, вбачається, що ТОВ «Цар-їжа» жодних дій , спрямованих на визнання боргу в частині сплати неустойки чи пені за прострочення грошового зобов»язання не вчиняло. Відсутніми є платіжні відомості, розрахункові документи чи звернення посадових осіб ТОВ «Цар-їжа» на адресу Управління комунальної власності щодо повної чи часткової сплати штрафних санкцій, гарантування сплати боргу чи прохання про відстрочення сплати такого. Таким чином, вважає, що Відповідач з моменту проведення повної оплати вартості об»єкту продажу - 03.05.2012 р. жодних дій по визнанню обов»язку сплатити неустойку у розмірі 20%, а відтак підставності розірвання Договору - не вчиняв. Ініціювання Товариством у жовтні місяці 2012 р. позову в порядку адміністративного судочинства щодо зобов»язання Управління комунальної власності ДЕП ЛМР визнати протиправними дії такого щодо відмови у видачі ТОВ «Цар-їжа» акта приймання - передачі у власність об»єкта Договору купівлі-продажу, не може трактуватись як визнання боржником свого обов»язку сплатити штрафні санкції, оскільки позов і обґрунтовано повнотою та своєчасністю виконання взятих на себе Боржником зобов»язань. Відповідно до цього, рішення місцевого господарського суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 14.08.2015 р. прийнято апеляційну скаргу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради за вих. №2302 вих.783 від 23.03.2015р. (вх. № ЛАГС 01-05/1409/15 від 26.03.2015р.) на рішення господарського суду Львівської області від 10.03.2015р. у справі №914/4510/14 та призначено до розгляду в судове засідання на 14.09.2015 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Кордюк Г.Т. та Юрченка Я.О. (а.с.57).

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

В зв»язку з неврученням Відповідачу ухвали про призначення справи до розгляду від 14.08.2015 р. (причини невручення: «за зазначеною адресою не проживає») з метою забезпечення рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, судовою колегією відкладено розгляд справи в судове засідання на 28.09.2015 р. в складі колегії: головуючий суддя Давид Л.Л., судді Кордюк Г.Т. та Юрченка Я.О. (а.с.76-77).

28.09.2015 р. в канцелярію суду від представника Відповідача поступило клопотання б/н від 28.09.2015 р. про відкладення розгляду справи, в зв»язку з перебуванням на слідчих діях по кримінальному провадженню за №001613, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.07.2015 р. у м. Дрогобичі, проведення яких було заплановано значно раніше.

Відтак, враховуючи вищенаведене клопотання, судовою колегією розгляд справи відкладено на 12.10.2015 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Кордюк Г.Т. та Юрченка Я.О. (а.с.89-90).

В судове засідання 12.10.2015 р. з»явились представники обох сторін, які підтримали свої доводи і заперечення.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення господарського суду Львівської області нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

29.03.2012 р. Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Цар-їжа» укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень способом викупу №2749, який посвідчено 29.03.2012 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Красовською А.В., зареєстровано в реєстрі за №2267 (а.с.18-19), згідно п.1.1. якого Продавець зобов»язується , відповідно до ухвали Львівської міської ради 3-ої сесії 6-го скликання від 30.06.2011 р. №605, передати у власність покупцю нежитлові приміщення на 1-му поверсі: 17-1/15,1 кв. м.; 17-2/3,5 кв.м.; 17-3/0,8 кв. м.; 17-4/0,9 кв. м., 17-5/40,1 кв. м.; 17-6/3,0 кв.м.; 17-7/1,5 кв.м.; 17-8/1,3 кв.м., загальною площею 66,2 кв. м., що знаходяться в будинку №27 по пл. Ринок у м. Львові (реєстраційний номер у реєстрі прав власності на нерухоме майно 5890703).

У відповідності до п.1.2.Договору право власності на об»єкт продажу переходить до покупця з моменту сплати повної вартості придбаного об»єкта продажу, отримання акта прийому-передачі об»єкта продажу та державної реєстрації цього Договору.

Покупець зобов»язаний сплатити Продавцеві 109180,00 грн. за придбаний об»єкт продажу протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення цього Договору (п.2.1. Договору).

Відтак, Договір нотаріально посвідчений 29.03.2012 р., а тому Відповідач повинен сплатити Позивачу вартість об»єкту продажу до 28.04.2012 р. включно. Повна оплата вартості об»єкту продажу була здійснена Відповідачем 03.05.2012 р., тобто з порушенням строку, встановленого п.2.1.Договору, що не заперечується сторонами.

У відповідності до вимог п.7.2. Договору у випадку повної або часткової несплати ціни об»єкта продажу протягом строку, встановленого у п.2.1. цього Договору, Договір підлягає розірванню, об»єкт продажу повертається продавцю, а покупець сплачує неустойку (штраф) у розмірі 20% ціни, за яку куплений об»єкт продажу , яка стягується без необхідності обґрунтування її розміру , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про розмір неустойки за повну несплату покупцями коштів за об»єкти приватизації» від 17.09.2008 р. №846.

Відтак, у зв»язку з порушенням Відповідачем умов Договору, Позивач, відповідно до норм Закону України «Про приватизацію державного майна» та п.7.2. Договору звернувся до суду із позовом про розірвання Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень способом викупу від 29.03.2012 р. №2749 та стягнення неустойки в розмірі 218 376,00 грн.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду керувалась наступним.

У відповідності до вимог ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Договір є обов»язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст.626, ст. 629 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов»язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вказано вище, 29.03.2012 р. Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Цар-їжа» укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень способом викупу.

Покупець зобов»язаний сплатити Продавцеві 109180,00 грн. за придбаний об»єкт продажу протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення цього Договору (п.2.1. Договору).

Відтак, Відповідач повинен був здійснити оплату за придбаний об»єкт продажу згідно умов Договору до 28.04.2012 р. включно, проте Відповідачем здійснено оплату лише 03.05.2012 р., що, відповідно, свідчить про порушення Відповідачем умов Договору в частині оплати за придбаний об»єкт продажу.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2014 р. у справі №876/5029/13 встановлено, зокрема, що згідно умов Договору та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.11.2011 р. №1210 «Про перенесення робочих днів у 2012 році», згідно із яким було перенесено робочий день з понеділка 30 квітня - на суботу 28 квітня, останнім днем сплати коштів було 28.04.2012 р., в той час, як останній платіж в розмірі 873 504 грн. ТОВ «Цар-їжа» внесено 03.05.2012 р. з порушенням строків, визначених п.2.1. Договору (а.с.20-22).

У відповідності до вимог ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ті самі обставини.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події , з якою пов»язано його початок.

Частиною 1 ст. 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку.

Апелянт вважає, що вданому випадку має місце переривання позовної давності на час розгляду справи за позовом ТОВ "Цар-їжа" про визнання протиправними дії Управління комунальної власності Львівської міської ради щодо відмови у видачі ТОВ "Цар-їжа" акта прийняття-передачі у власність об"єкта договору купівлі-продажу від 29.03.2012 р. № 2749 - нежтитлових приміщень на 1-му поверсі загальною площею 66,2 кв. м., що знаходиться у будинку №27 на площі Ринок у м. Львові.

З даного приводу судова колегія зазначає, що у п.4.4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» вказано, що у досліджені обставин, пов»язаних із вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку (ч.1 ст. 264 ЦК України) необхідно у кожному випадку встановлювати , коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що перевивання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку позовної давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов»язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред»явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу , а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитом акта звірки взаєморозрахунків , який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому, якщо виконання зобов»язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата , саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

З наведеного слідує, що безумовною підставою для переривання перебігу позовної давності є вчинення боржником дій, які свідчать про визнання ним боргу.

Відповідач з моменту проведення повної плати вартості об»єкту продажу - 03.05.2012 р. - жодних дій по визнанню обов»язку сплати неустойки у розмірі 20%, а відтак підставності розірвання Договору - не вчиняв. Ініціювання ТОВ «Цар-їжа» у жовтні місяці 2012 р. позову в порядку адміністративного судочинства щодо зобов»язання Управління комунальної власності ДЕП ЛМР визнати протиправними дії такого щодо відмови у видачі ТОВ «Цар-їжа» акта приймання - передачі у власність об»єкта Договору купівлі-продажу, не можна трактувати як визнання боржником свого обов»зку сплатити штрафні санкції. Такі дії Відповідача свідчать про протилежне. Вважаючи порушеним своє право на користування викупленим об»єктом комунальної власності, Відповідач звернувся з позовом в адміністративний суд про визнання протиправними дій Управління комунальної власті ДЕП ЛМР щодо непідписання акту прийому-передачі придбаних ним приміщень (а.с.20-22).

Судова колегія вважає безпідставним твердження Скаржника щодо неможливості його звернутися до суду з вимогою про розірвання Договору до або в період судового провадження у справі в порядку адміністративного судочинства про визнання дій Управляння протиправними, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 264 Цивільного кодексу України позовна давність переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги , право на яку має позивач. В даному випадку Управління комунальної власності жодних позовів як по вимозі про розірвання Договору купівлі-продажу так і по вимозі щодо стягнення штрафних санкцій в період з 29.04.2012 р. по 05.06.2015 р. не ініціювало, жодних інших дій, спрямованих на невиконання умов Договору, а саме - повернення отриманих в повному обсязі за продаж об»єкту коштів на рахунок Товариства (Боржника) не вчиняв. Ініціатором судового спору в порядку адміністративного судочинства виступило саме ТОВ «Цар-їжа».

Також, судова колегія, вважає невірним трактування Позивачем положень процесуального законодавства щодо неможливості розгляду справи до вирішення пов»язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

У відповідності до вимог ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, однією з підстав зупинення є саме зупинення провадження у справі у разі неможливості розгляду однієї справи до вирішення пов»язаної з нею іншої справи , що розглядається іншим судом.

Відтак, застосування ст. 79 Господарського процесуального кодексу України можливе за наявності уже двох проваджень, тобто ініційованих двох пов»язаних судових справ. Однак, як вбачається з обставин та матеріалів справи в судовому провадженні перебував лише один спір в порядку адміністративного судочинства, порушений за ініціативою самого боржника - ТОВ «Цар-їжа»

Судова колегія зазначає, що Закон не встановлює жодних перешкод особі звернутися до суду за захистом порушеного права у зв»язку з наявністю у провадженні того або іншого суду пов»язаного спору. Це право сторони, яка таким в даному випадку зобов»язана була скористатись, чого Управлінням комунальної власності ДЕП Львівської міської ради не зроблено.

Як вбачається з матеріалів та обставин справи, Договір укладено 29.03.2012 р., обов»язок виконання зобов»язання настав - 28.04.2012 р., а відтак зобов»язання вважалось простроченим з 00 год. 29.04.2012 р. У зобов»язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов»язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов»язання мало бути виконане.

В даному випадку, строк позовної давності у три роки сплив 30.04.2015 р., а щодо стягнення неустойки - 30.04.2013 р. Претензія скерована лише 12.05.2015 р , а позов ініційовано лише 05.06.2015 р. тобто із спливом строку позовної давності.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія зазначає, що саме факт бездіяльності боржника (Товариства) щодо визнання чи часткового виконання зобов»язання (сплати штрафних санкцій чи повернення майна) та бездіяльність кредитора (Управління комунальної власності ДЕП Львівської міської ради) щодо стягнення штрафних санкцій та розірвання Договору купівлі-продажу свідчать про відсутність підстав для зупинення перебігу позовної давності, а відтак про підставність застосування такої судом першої інстанції до спірних правовідносин.

У відповідності до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, обставини, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, в порядку статтей 33, 34 ГПК України, апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відносяться на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суд, - ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 23.07.2015 р. у справі №914/1810/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради №2302-вих.1716 від 31.07.2015 року - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

повний текст постанови складено 15.10.2015 р.

Головуючий суддя Давид Л.Л.

Судді Кордюк Г.Т.

Юрченко Я.О.