КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р. Справа№ 925/708/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Коршун Н.М.

при секретарі Рибаруку М.М.

за участю представників:

від позивача Грищенка І.Д. - дов. №1192/12 від 16.04.2013 р.

від відповідача Зельської О.М. - дов. б/н від 31.03.2015 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Комунального підприємства «Черкасиводоканал»

Черкаської міської ради

на рішення господарського суду Черкаської області

від 06.07.2015 р. (суддя Потапенко В.В.)

у справі №925/708/15

за позовом Комунального підприємства «Черкасиводоканал»

Черкаської міської ради (далі - КП «Черкасиводоканал»)

до Державного підприємства

«Черкаський консервний комбінат»

(далі - ДП «Черкаський консервний комбінат»)

про стягнення 81 488,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 06.07.2015 р. у справі №925/708/15 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із згаданим рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю й стягнути з відповідача на користь позивача за угодою про реструктуризацію боргу від 18.01.2012 р. борг в сумі 81 488,21 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржене рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За твердженнями апелянта, місцевий суд не взяв до уваги положень ст. 204 ЦК України та ст. 207 ГК України й безпідставно погодився із доводами відповідача про те, що укладена між позивачем та відповідачем угода про реструктуризацію боргу від 18.01.2012 р. є недійсною з моменту її укладення, оскільки її вчинено під впливом помилки та тяжких обставин. На думку скаржника, судом першої інстанції всупереч вимогам ст.ст. 32-33, 43, 82 ГПК України, не надано належної оцінки згаданій угоді, не враховано визнання відповідачем боргу в зв'язку з її укладенням тощо.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу №925/708/15 за апеляційною скаргою КП «Черкасиводоканал» передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2015 р., в зв'язку з перебуванням судді Коршун Н.М. у відпустці змінено склад суду та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 06.10.2015 року.

Розпорядженням заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 р., в зв'язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному змінено склад суду та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 р., з огляду на неявку представника відповідача відкладено розгляд справи №925/708/15 на 20.10.2015 року.

В судове засідання з'явилися представники сторін, представник позивача в судовому засіданні доводи скарги підтримав, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржене рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача доводи скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

На підставі ст. 101 ГПК України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, КП «Черкасиводоканал» звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом до ДП «Черкаський консервний комбінат» про стягнення 81 488,21 грн. В обґрунтування позовних вимог посилалося на рішення господарського суду Черкаської області від 26.04.2006 р. у справі №05/955 про стягнення з ДП «Черкаський консервний комбінат» на його користь 118 376,50 грн. боргу, 1 183,77 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, загалом - 119 678,27 грн., на виконання якого 22.06.2006 р. видано наказ. Разом з тим, 17.02.2006 р. було порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Черкаський консервний комбінат» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, 14.04.2006 р. надруковано оголошення про банкрутство відповідача. Однак державним виконавцем не надіслано стягувачу (позивачу) повідомлення з роз'ясненням про право звернення до суду з заявою про визнання позивача кредитором й останнього не було включено до реєстру конкурсних кредиторів.

В подальшому, 18.01.2012 р. між позивачем та відповідачем було укладено угоду про реструктуризацію боргу, за умовами якої станом на 18.01.2012 р. борг відповідача перед позивачем складав 126 488,21грн., на виконання якої відповідач сплатив 45 000,00 грн., а надалі припинив оплату, а у відповіді на претензію посилався на не відповідність угоди вимогам закону. В зв'язку з невиконанням згаданої угоди позивач звернувся до суду за захистом своїх прав тощо.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, відтак відмовив в їх задоволенні.

Так, відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд зазначав, що вимоги позивача до відповідача виникли до порушення справи про банкрутство останнього, відтак позивач є конкурсним кредитором боржника (відповідача). Одночасно судом встановлено, що протягом 30 днів з моменту опублікування оголошення про банкрутство відповідача позивач не звернувся у встановленому порядку до суду із заявою з вимогами до боржника і відповідно не був включений до реєстру вимог кредиторів, відтак в силу приписів ч. 2 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» №2343-XII від 14.05.1992 р. (в редакції, що діяла на час провадження справи про банкрутство відповідача) вимоги конкурсних кредиторів, які заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не розглядаються і вважаються погашеними.

Крім цього, господарський суд в порядку ч. 3 ст. 35 ГПК України посилався на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 29.02.2012 р. у справі №2а/2370/494/2012, в мотивувальній частині якої зазначено, що наказ господарського суду Черкаської області від 22.06.2006 р. №05/955 щодо стягнення з ДП «Черкаський консервний комбінат» на користь КП «Черкасиводоканал» заборгованості в сумі 119 678,27 грн. на підставі ч. 2 ст. 14 Закону №2343-XII виконанню не підлягає.

Таким чином, місцевий суд дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення боргу, щодо якого судом вже було прийнято рішення і видано наказ на його виконання, ця вимога згідно Закону №2343-XII від 14.05.1992 р. є погашеною.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, як підставними та обґрунтованими.

Так, як встановлено матеріалами справи, 07.02.2006 р. КП «Черкасиводоканал» подало до господарського суду позовну заяву про стягнення з ДП «Черкаський консервний комбінат» заборгованості за надані послуги по водопостачанню та водовідведенню.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 26.04.2006 р. у справі №05/955 з ДП «Черкаський консервний комбінат» стягнуто на користь КП «Черкасиводоканал» 119 678,27 грн., з яких: 118 376,50 грн. - основний борг; 1 183,77 грн. - витрати по сплаті державного мита; 118,00 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

За твердженнями позивача, 22.06.2006 р. на виконання згаданого рішення видано наказ, який надіслано на виконання до Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції та відкрито виконавче провадження.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 17.02.2006 р. у справі №14/1090 порушено провадження про банкрутство ДП «Черкаський консервний комбінат» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. В подальшому, 14.04.2006 р. в друкованому органі - газеті «Голос України» надруковано оголошення про банкрутство ДП «Черкаський консервний комбінат».

Положеннями ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» №2343-XII від 14.05.1992 р. (в редакції, що діяла на момент порушення провадження справи про банкрутство відповідача) (далі - Закон України №2343-XII) визначено, що кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника є конкурсними кредиторами.

З огляду на те, що вимоги позивача до відповідача виникли до порушення провадження у справі про банкрутство ДП «Черкаський консервний комбінат», позивач є конкурсним кредитором відповідача.

Конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують (ч. 1 ст. 14 Закону України №2343-XII).

В свою чергу ч. 2 ст. 14 Закону України №2343-XII передбачено, що вимоги конкурсних кредиторів, які заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Як встановлено в судовому засідання, в тому числі підтверджено позивачем, протягом 30 днів з моменту опублікування оголошення про банкрутство ДП «Черкаський консервний комбінат» позивач не звернувся до суду з заявою з вимогами до боржника і відповідно не був включений до реєстру вимог кредиторів, затвердженого ухвалою суду від 17.08.2006 р. у справі №14/1090 про банкрутство відповідача. Одночасно п. 5 згаданої ухвали господарським судом зазначено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними.

Оскільки позивачем, як конкурсним кредитором по відношенню до відповідача, в межах справи про банкрутство ДП «Черкаський консервний комбінат» у встановлені ч. 1 ст. 14 Закону України №2343-XII строки не заявлено вимог до боржника згідно рішення господарського суду Черкаської області від 26.04.2006 р. у справі №05/955, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ці вимоги на підставі ч. 2 ст. 14 Закону України №2343-XII вважаються погашеними.

Твердження позивача про те, що Придніпровським відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції не повідомлено КП «Черкасиводоканал» про зупинення виконавчого провадження та про право звернення до господарського суду з заявою про визнання кредитором не заслуговують на увагу, адже дії чи бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для звільнення позивача від зобов'язань на підставі ч. 1 ст. 14 Закону України №2343-XII щодо подання до господарського суду заяви з вимогами до боржника.

Посилання апелянта на укладену 18.01.2012 р. між позивачем та відповідачем угоду про реструктуризацію боргу, якою відповідач визнав борг на суму 126 488,21грн., є безпідставним, оскільки цю угоду укладено з приводу заборгованості, щодо якої судом вже прийнято рішення й на його виконання видано наказ, що не дозволяє стягнення боргу на підставі цієї угоди. Таким чином, місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради залишити без задоволення, рішення господарського суду Черкаської області від 06.07.2015 р. у справі №925/708/15 - без змін.

Матеріали справи №925/708/15 повернути за належністю до господарського суду Черкаської області.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Н.М. Коршун