ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2015 р.Справа № 922/4649/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград
до Публічного акціонерного товариства "ЕЛЕКТРОМАШИНА", м. Харків
про визнання недійсним пункту договору та стягнення 24227,33 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. № ББУ/ПУ44/ВП/15 від 20.02.2015 року

відповідача - ОСОБА_2, дов. № 15 від 05.05.2015 року

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про визнання недійсним пункту 6.9 протоколу узгодження розбіжностей від 20 березня 2014 року до договору № 14-16/83-КП від 10 січня 2014 року та стягнення з відповідача 24227,33 грн. штрафа за договором № 14-16/83-КП від 10 січня 2014 року.

Представник позивача у судовому засіданні 24 вересня 2015 року підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 24 вересня 2015 року, у відзиві на позовну заяву та у доповненні до відзиву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні 24 вересня 2015 року було оголошено перерву до 12 жовтня 2015 року до 14 годин 20 хвилин.

12 жовтня 2015 року судове засідання було продовжено у тому ж складі суду.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні, у відзиві на позовну заяву та у доповненні до відзиву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, судом встановлено наступне.

10 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (позивачем, покупцем) та Публічним акціонерним товариством "ЕЛЕКТРОМАШИНА" (відповідачем, постачальником) було укладено договір поставки № 14-16/83-КП.

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник в порядку та на умовах, передбаченим цим договором, взяв на себе зобов*язання поставити у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості, в строки, по ціні і з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в цьому договорі та Специфікаціях, які є невід*ємними частинами цього договору.

Згідно Cпецифікації від 16 вересня 2014 року до договору поставки № 14-16/83-КП відповідач повинен поставити Публічному акціонерному товариству "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" продукцію відповідними партіями на загальну суму 484546,56 грн., в строки: 30% до 30 жовтня 2014 року; 30% до 25 листопада 2014 року та 40% до 25 грудня 2014 року.

Відповідно до видаткової накладної № РН-20010 від 17 лютого 2015 року партія продукції поставлена була з порушенням встановленого строку.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Договір поставки № 14-16/83-КП було укладено з протоколом розбіжностей від 24 січня 2014 року та протоколом узгодження розбіжностей від 20 березня 2014 року до договору.

Сторони в пункті 6.9 протоколу узгодження розбіжностей від 20 березня 2014 року до договору поставки № 14-16/83-КП передбачили, що стягнення штрафних санкцій з постачальника можливе за умови сплати покупцем 100% вартості отриманої продукції.

Тобто, стягнення штрафу поставлене в залежність від події, яка повинна настати, або не настати. Відповідно до чатсин 1. 2 статті 212 Цивільного кодексу України правочини, щодо яких правові наслідки пов*язують з настанням певної обставини нерідко називають "умовними правочинами", маючи під ними на увазі правочини, щодо яких виникнення, припинення або видозміни цивільних прав і обов*язків пов*язані з настанням певної події. При цьому вказана подія має відповідати двом вимогнам: вона ще тільки має настати в майбутньому; ще невідомо точно, настане вона чи ні.

Частинами 3, 4 статті 212 Цивільного кодексу України передбачені засоби запобігання недобросовісному сприянню настання умови або створенню перешкод для настання умови з боку учасників правочину.

Як вбачається з протоколу узгодження розбіжностей від 20 березня 2014 року до договору поставки № № 14-16/83-КП в пункті 6.9 сторони застосовують приписи статті 212 Цивільного кодексу України про правочини, щодо яких правові наслідки пов*язуються з настанням певної обставини.

Але відповідно до глави 49 Цивільного кодексу України, штрафні санкції відносяться до способів забезпечення виконання зобов*язання. Виконання зобов*язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов*язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Фактично, в протоколі узгодження розбіжностей від 20 березня 2014 року до договору поставки № № 14-16/83-КП сторони обумовили так звані "міри оперативного діяння (впливу)" щодо можливості стягнення штрафних санкцій з постачальника тільки за умови сплати покупцем 100% вартості отриманої продукції. Такі дії в цивільно-правовій доктрині становлять самостійний вид наслідків невиконання або неналежного виконання зобов*язань. Вони не тягнуть виникнення самостіного зобов*язання і не становлять предмет цього зобов*язання, оскільки є односторонньою дією кредитора зі зміни або припинення зобов*язання.

Таким чином приписи статті 212 Цивільного кодексу України передбачені сторонами в протоколі узгодження розбіжностей від 20 березня 2014 року до договору поставки № № 14-16/83-КП не відповідають вимогам законодавства і не можуть бути застосовані в частині визначення способів забезпечення виконання зобов*язання.

Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим кодексом, іншими законами та договором.

За змістом статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статтей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до пункту 6.2. договор поставки від 10 січня 2014 року в разі поставки (недопоставки) продукції в строки, передбачені договором або відповідною Специфікацією, постачальник виплачує покупцю неустойку у вигляді штрафу у розмірі 5% від вартості продукції по відповідній Специфікації.

Згідно статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 6, 509, 525, 526, 536, 610, 611 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним пункту 6.9 протоколу узгодження розбіжностей від 20 березня 2014 року до договору № 14-16/83-КП від 10 січня 2014 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ЕЛЕКТРОМАШИНА" (61016, м. Харків, вул. Муранова, 106, розрахунковий рахунок НОМЕР_1 у ПАТ "Мегабанк", м. Харків, МФО 351629, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Леніна, 76, розрахунковий рахунок 2940 у ПАТ "ПУМБ", МФО 334851, ) 24227,33 грн. штрафа за договором № 14-16/83-КП від 10 січня 2014 року та 1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Повне рішення складено 16.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_3