РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2015 р. Справа № 924/1397/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Тимошенко О.М.

судді Демянчук Ю.Г. ,

судді Юрчук М.І.

при секретарі Саган І.О.

за участю представників сторін:

від заявника - не з'явився

від боржника - не з'явився

арбітражний керуючий - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу арбітражного керуючого Юзвенка Василя Григоровича на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 10.09.15 р. у справі № 924/1397/15

за заявою Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області

до Товаристваз обмеженою відповідальністю Фірма "Сприяння" м. Хмельницький

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 10.09.2015 року по справі № 924/1397/15 (суддя Радченя Д.І.) серед іншого встановлено арбітражному керуючому Юзвенко В.Г. оплату послуг (грошову винагороду) за виконання повноважень розпорядника майна в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень, за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника (п. 8 резолютивної частини ухвали).

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, арбітражний керуючий Юзвенко Василь Григорович подав апеляційну скаргу в якій просить змінити п. 8 оскаржуваної ухвали у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права. В обґрунтування скарги зазначає, що порядок визначення та сплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого врегульовано у ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Зокрема, Законом про банкрутство чітко встановлено джерело оплати грошової винагороди арбітражному керуючому, що виконує у справі про банкрутство повноваження розпорядника майна, а саме, така винагорода здійснюється особою, яка подала заяву про порушення справи про банкрутство (кредитор або боржник), шляхом авансування цієї грошової винагороди. Відповідно, вважає, що виключена можливість застосування положень ч. 5 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у випадку вирішення питання щодо джерел фінансування грошової винагороди розпоряднику майна.

В судове засідання апелянт не з'явився, проте через канцелярію суду подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Ініціюючий кредитор - ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області у відзиві на апеляційну скаргу, проти доводів апелянта заперечив. Вказує, що арбітражного керуючого ніхто із учасників провадження не наймає на роботу, а тому відсутні цивільно-правові або господарсько-правові зобов'язання будь-яких осіб щодо оплати послуг арбітражного керуючого чи відщкодування його витрат. Діяльність арбітражного керуючого можна визначити як діяльність з постачання послуг, тобто, здійснювані ним дії, що не є постачанням товарів та споживаються в процесі провадження його діяльності. За визначенням Податкового кодексу України - це постачання послуг, що здійснюється за рішенням органу державної влади (суду). Але це не означає, що суд стає роботодавцем та зобов'язується сплачувати винагороду арбітражному керуючому. Суд не має власних інтересів у справі. Споживачами послуг арбітражного керуючого є усі учасники провадження, які очікують на результат його діяльності: кредитори, боржник, власник боржника, учасники (акціонери) боржника тощо. Посилаючись на ч. 5 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" зазначає, що у загальній процедурі оплата послуг та виплат арбітражного керуючого від дня призначення до дня першого засідання комітету кредиторів здійснюється за рахунок боржника, що не викликає заперечень учасників провадження при наявності майна. Оскільки в боржника наявне майно, суд першої інстанції вірно встановив джерело оплати послуг арбітражного керуючого.

В судове засідання представник ДПІ не з'явився.

Інші учасники провадження у справі письмових відзивів на апеляційну скаргу не подали, явку представників в судове засідання не забезпечили. Всі учасники провадження у справі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення рекомендованої кореспонденції адресатам.

Оскільки явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду скарги без участі представників сторін за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на неї та подані пояснення, дослідивши правильність застосування процесуальних норм судом першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Вінницької області від 10.09.2015 року по справі № 924/1397/15 порушено провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Сприяння", м. Хмельницький Хмельницької області, Проспект Миру, буд.99/9Д, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядженням майном боржника на строк 115 календарних днів, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Юзвенко Василя Григоровича, якому встановлено оплату послуг (грошову винагороду) за виконання повноважень розпорядника майна в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень, за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство в порядку провадження, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно статті 2 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі Закону) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. Цей Закон має пріоритет перед іншими законодавчими актами України у регулюванні відносин, пов'язаних з банкрутством суб'єктів підприємницької діяльності, за винятком випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кандидатура арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) для виконання повноважень розпорядника майна визначається судом самостійно із застосуванням автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

З огляду на наявність заяви про згоду на призначення розпорядником майна у справі про визнання банкрутом ТОВ фірма „Сприяння", м. Хмельницький Хмельницької області визначеного автоматизованою системою кандидатури арбітражного керуючого Юзвенко В.Г., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про призначення розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Юзвенко Василя Григоровича, вул. Ірпінська, 62-А, кв. 40, м.Київ, Україна, 03179, свідоцтво арбітражного керуючого №638 від 29.03.2013 р..

У відповідності до ч. 9 ст. 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в ухвалі про порушення провадження у справі про банкрутство зазначається, зокрема, про призначення розпорядника майна, встановлення розміру оплати його послуг та джерела їх сплати.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції застосував ч. 5 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" при вирішенні джерела оплати грошової винагороди арбітражному керуючому, що виконує у справі про банкрутство повноваження розпорядника майна, а саме - за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника. (п.8 оскаржуваної ухвали).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право, зокрема, отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Порядок визначення та сплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого врегульовано у ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Зокрема, ч. 1 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

Частиною 2 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до порушення провадження у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати. Розмір грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна не може перевищувати п'яти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень. Право вимоги грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень розпорядника майна боржника. Сплата грошової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) здійснюється шляхом її авансування заявником (кредитором або боржником) у розмірі, зазначеному у цій частині. Сума авансованого платежу вноситься на депозитний рахунок нотаріуса та виплачується арбітражному керуючому (розпоряднику майна) за кожний місяць виконання ним повноважень розпорядника майна.

Відтак, законодавцем у Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено джерело оплати грошової винагороди арбітражному керуючому, що виконує у справі про банкрутство повноваження розпорядника майна, а саме, така винагорода здійснюється особою, яка подала заяву про порушення справи про банкрутство (кредитор або боржник), шляхом авансування цієї грошової винагороди.

Відповідно, виключена можливість застосування положень ч. 5 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у випадку вирішення питання щодо джерела фінансування грошової винагороди розпоряднику майна.

Поряд з цим колегія суддів відзначає, що визначення джерела оплати послуг розпорядника майна не ставиться в залежність від майнового стану ініціюючого кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо) та від джерел фінансування того чи іншого кредитора.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів апеляційної інстанції вважає помилковим висновок господарського суду першої інстанції про встановлення джерела оплати послуг арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна згідно ч. 5 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". За таких обставин ухвала господарського суду Вінницької області від 10.09.2015 року по справі № 924/1397/15 підлягає зміні шляхом викладення спірного пункту в іншій редакції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, п. 4 ч. 1 ст. 104, ст.ст. 105, 106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Юзвенка Василя Григоровича від 19.09.2015 р. задоволити.

2. Пункт 8 резолютивної частини ухвали господарського суду Вінницької області від 10.09.2015 року по справі № 924/1397/15 змінити, виклавши в наступній редакції: "8. Встановити розмір грошової винагороди розпоряднику майна Товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Сприяння", (м.Хмельницький Хмельницької області, Проспект Миру, буд.99/9Д , ) арбітражному керуючому Юзвенку Василю Григоровичу у розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання ним повноважень. Сплату грошової винагороди розпоряднику майна здійснювати шляхом її авансування заявником - Державною податковою інспекцією у м. Хмельницькому Головного Управління ДФС у Хмельницькій області згідно ч. 2 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"."

3. Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Демянчук Ю.Г.

Суддя Юрчук М.І.