ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2015 р.Справа № 922/5206/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в о. відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" енергетична компанія "Укренерго", м. Харків 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна фінансова інспекція України,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техностар", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 5998,80 грн.
за участю :

Представник позивача - Страшко В.М., за довіреністю №243 від 19.06.2015 року;

Представник відповідача - не з'явився;

Представник 3-ої особи - Медведєва І.А., за довіреністю №25/7/101-Д від 29.07.2015 року;

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" в о. відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" енергетична компанія "Укренерго" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Техностар", м. Харків про стягнення коштів в розмірі 5998,80 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на проведення перевірки Державною фінансовою інспекцією України, в результаті якої було складено Акт ревізії фінансово - господарської діяльності Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" за період з 01.07.2011 року по 30.06.2013 року та виявлено завищення вартості робіт, виконаних в межах укладеного між позивачем та відповідачем Договору№150-22/49П-12 від 31.05.2012 року, на суму 5 998,80 грн., яку й заявлено до стягнення позивачем.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.09.2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 06.10.2015 року о 11:00 годині. Крім того, вказаною ухвалою суду було залучено до участі у справі - Державну фінансову інспекцію України, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Ухвалою суду від 06.10.2015 року розгляд справи було відкладено на 13 жовтня 2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримував позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Державної фінансової інспекції України, позов ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" в о. відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" енергетична компанія "Укренерго" підтримував та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 13.10.2015 року не з"явився, у відзиві (вх. № 39977) проти позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні. В обгрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що позивачем не доведена реальність завдання відповідачем йому збитків, що не відповідає нормам ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 623 ЦК України.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Державною фінансовою інспекцією України було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та його відокремлених підрозділів за період з 01.07.2011 року по 30.06.2013 року. Під час ревізії фінансово - господарської діяльності відокремленого підрозділу «Сумські магістральні електричні мережі» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (скорочено - Сумські МЕМ», правильності формування прямих матеріальних витрат, встановлено, що до складу інших матеріальних витрат у 2012 році включено витрати на проведення капремонт з відновленням захисту металоконструкцій на ВРП 110 кВ ПС «Шостка», які проводилися підрядним способом за договором № 150-22/49П-12 від 31.05.2012 року, укладеним між державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (замовник), в особі директора відособленої структурної одиниці Північної енергетичної системи Позігуна М.П., що діє на підставі довіреності, посвідченої 25.02.2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сидоренком А.В., зареєстрованою в реєстрі за № 559 та товариством з обмеженою відповідальністю «Техностар» (підрядник), в особі директора Волокітіної Тетяни Вікторівни, що діє на підставі Статуту.

Відповідно до умов Договору, підрядник зобов'язується виконати роботи з реконструкції ВРП 100 кВ ПС 330кВ «Конотоп» шляхом заміни ВМТ 110 кВ «ШВС» ком. 8 та «Королевець» ком. 9 на елегазові (пункт 1.2. Договору). Вартість робіт становить 1 750 800, 00 грн. з ПДВ (пункт 3.1 Договору). Додатковою угодою № 2 зменшено ціну Договору та викладено в наступній редакції: ціна цього Договору є твердою та становить 1 665 250,85 грн. разом з ПДВ.

Згідно Акта приймання - передачі устаткування №01 від 24.12.2012 року за Договором, ТОВ «Техностар» передав Сумським МЕМ обладнання на загальну суму 1 137 700,39 грн.

Згідно актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) за грудень 2012 року від 24.12.2012 № 1, № 2, № 2/1, №3 відповідачем виконано роботи з реконструкції ВРП - 110 кВ ПС 330 кВ «Конотоп» на загальну суму 513 531,67 грн., в тому числі: згідно акта №1 - на 269 689,56 грн., №2 - на 161 750,77 грн., №3 - на 25 834,56 грн. та №2/1 - на 56 256,78 грн..

За виконані роботи по Договору Сумськими МЕМ на розрахунковий рахунок ТОВ «Техностар» були перераховані кошти в повному обсязі в розмірі 1 651 232,06 грн. (том ІІІ, арк.с. 9-11).

В ході зустрічної звірки, зіставленням вартості придбання матеріалів з їх вартістю, включеною до актів приймання виконаних робіт форми КБ-2в для Сумських МЕМ встановлено завищення вартості матеріалів по Договору від 31.05.2012 № 150-22/49П-12 на суму 5 998,80 грн.

Позивач у позовній заяві стверджує, що таким чином, при виконанні вищезазначених робіт, недотримані вимоги п. 3.3.12 ДБН Д. 1.1-1-2000 (чинні на момент проведення перевірки), і дане порушення було відображено в акті ревізії фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» за період з 01.07.2011 року по 30.06.2013 року від 18.10.2013 року № 05-21/259 (копія витягу з акту, т. ІІІ а.с. 14-17).

З метою усунення виявлених порушень, ДФІ України на адресу ДП «НЕК «Укренерго» було направлено вимогу про усунення порушень від 25.11.2013 р. № 05-14/1914 (т. ІІІ а.с. 12-13), яка відповідачем виконана не була.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, шляхом стягнення з відповідача, на підставі ст. ст. 224, 225 ГК України, збитків у розмірі 5 998,80 грн., які складаються з суми завищеної вартості матеріалів.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За приписами частини першої та другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та визначено, що особа, якій їх завдано, має право на їх відшкодування.

Частиною другою ст. 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до приписів ст. ст. 837, 843, 845 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

У даному спорі правовідносини між сторонами виникли на підставі договору, в якому сторони вільно на власний розсуд визначили об'єм робіт, що підлягають виконанню та їх вартість, оскільки відповідно до наведених вимог законодавства ці умови є обов'язковими для сторін.

Судом встановлено, що зобов'язання за договором сторонами виконані повністю, приймання-передачу робіт оформлено відповідними актами, підписаними сторонами без будь-яких зауважень. Позивач повністю оплатив вартість виконаних відповідачем робіт, яка була визначена сторонами в договорі.

Договір в частині визначення ціни не був визнаний в установленому порядку недійсним повністю або частково з підстав її завищення, до нього також не були внесені відповідні зміни.

Відсутні і інші належні та допустимі докази протиправної поведінки відповідача у вигляді порушення договірного зобов'язання (акт ревізії не може підтверджувати порушення відповідачем умов договору), отже, відсутні правові підстави, передбачені ст. ст. 22, 611 Цивільного кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України для відшкодування збитків через відсутність усіх елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що виявлені Інспекцією порушення не можуть змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

Оскільки між сторонами у спорі укладений договір підряду, а кошти які позивач просить стягнути з відповідача отримано останнім як оплату належно виконаних за договором робіт, то такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору і вони не можуть вважатися ані збитками, ані безпідставно набутим майном.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним судом України у постанові від 02.07.2012 у справі №5006/18/13/2012.

Крім того, слідує зазначити, що у Правилах визначення вартості будівництва ДБН Д. 1.1-1-2000, зазначено: «Вартість будівництва визначається: - на стадії визначення виконавця робіт (проведення тендеру) - ціна тендерної пропозиції претендента (договірна ціна, яка може встановлюватися твердою, динамічною, періодичною).

За твердої договірної ціни взаєморозрахунки провадяться на підставі виконаних обсягів робіт та їхньої вартості, визначеної в договірній ціні.

За динамічної договірної ціни: Вартість прямих витрат при взаєморозрахунках за обсяги виконаних робіт визначається на підставі нормативних витрат трудових і матеріально-технічних ресурсів, виходячи з фізичних обсягів виконаних робіт та уточнених цін ресурсів, передбачених в договірній ціні.

Тверді договірні ціни встановлюються незмінними на весь обсяг будівництва і не уточнюються, за винятком випадків, якщо:

а) замовник змінює в процесі будівництва проектні рішення, що викликає зміну обсягів робіт та вартісних показників;

б) в процесі будівництва в проектній документації та інвесторських кошторисах; виявлено безперечні помилки, які не було виявлено на стадії тендерної пропозиції та складання договірної ціни, а підрядник не є виконавцем проектно-кошторисної документації;

в) виникають обставини непереборної сили - надзвичайні обставини та події, які не можуть бути передбачені сторонами під час укладання договору (контракту);

г) уповільнення темпів або зупинення виконання робіт за рішенням замовника, або; з його вини, якщо це спричинило додаткові витрати підрядника;

д) зміни законодавства з питань оподаткування, якщо це впливає на вартість робіт».

Відповідач в процесі реалізації Договору здійснив витрати, які передбачені у локальних кошторисах до договору, не перевищивши жодного з них, про якісь беззаперечні помилки в інвесторських кошторисах, мова йти не може, оскільки в Акті ревізії фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» за період з 01.07.2011 по 30.06.2013 р. № 05-21/259 від 18.10.2013 р., складеного ДФІ України, який став підставою для позову, про це немає жодної згадки. До того ж ані Позивач, ані ДФІ не зазначили у акті ревизії, вартість яких конкретно матеріалів та чому вони вважають завищеною, і чому це є беззаперечною помилкою, та в чому полягають порушення чинного порядку визначення вартості будівництва.

В силу приписів ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень).

На підставі зазначеного можна зробити висновок про те, що посилання на недотримання відповідачем вимог п. 3.3.12 ДБН Д. 1.1-1-2000, як позивачем, так і третьою особою, є безпідставним.

Враховуючи вказане суд відмовляє в позові повністю.

Стосовно посилання позивача на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/21004/13-а та на ст. 35 ГПК України, слід зазначити, що у п. 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначається, що преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

В судовому рішенні, на яке посилається позивач, найменування відповідача навіть не згадується, не кажучи вже про обставини, які встановлені судовим рішенням. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності. Таким чином, зазначене судове рішення Окружного адміністративного суду м. Києва, не містить жодних обставин, які не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати у даній справі, що складаються з 1 827,00 грн. судового збору, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 11, 22, 224, 225, 509, 627, 628, 629, 632, 837, 843, 845 ЦК України, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 16.10.2015 р.

Суддя Т.С. Денисюк

Справа №922/5206/15.