РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2015Справа №910/21241/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМФІНАНС ГРУП"

до Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

про стягнення заборгованості за договором у розмірі 834 807,78 грн.

Суддя Полякова К.В.

Представники сторін:

від позивача: Галєнков А.В. (дов.№б/н від 01.09.2015),

від відповідача: Цівінська Н.М. (дов. №2-19д від 19.12.2014),

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМФІНАНС ГРУП" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" про стягнення заборгованості за договором у розмірі 834 807,78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача обов'язку оплати поставленого товару за договором поставки №УГВ10600/11-15 від 24.03.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2015 порушено провадження у справі № 910/21241/15 та призначено її до розгляду на 08.09.2015 року.

За наслідками судового засідання 08.09.2015 судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 01.10.2015 у зв'язку із неявкою відповідача до судового засідання.

Під час судового засідання 01.10.2015 представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені у позові, доповненнях до позову та письмових поясненнях у справі.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, надав пояснення, аналогічні тим що викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.03.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промфінанс Груп" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" (покупець) було укладено договір поставки №УГВ 10600/11-15 від (далі за текстом - договір), згідно п.1.1 якого постачальник зобов'язується поставляти покупцеві товар, зазначеній в специфікації, що додається до договору і є його невід'ємною частиною, а покупець прийняти і оплатити товар.

За умовами договору найменування (асортимент) товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість договору вказується в специфікації (п. 1.2 договору).

Ціна договору вказана у специфікації, загальна вартість договору визначається загальною вартістю товару. Розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем після пред'явлення постачальником рахунка на оплату товару та підписаного сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника з урахуванням ПДВ, на умовах, зазначених у специфікаціях. До рахунку додаються: підписаний уповноваженими представниками сторін акт приймання-передачі товару або видаткова накладна (п. 3.1, п 4.1, п. 4.2 договору).

Строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників вказується в специфікації до цього договору. Датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до відповідача з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. (п. п. 5.1., 5.3 договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.05.2015, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання зобов'язань.

Відповідно до специфікації №1 від 24.03.2015 до договору оплата товару здійснюється протягом 30 календарних днів з дати постачання, загальна вартість товару складає 29 900 000,00 грн., у тому числі ПДВ 4 983 333,33 грн.

За порушення строків оплати покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі 0,001% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня (п.7.12. договору).

Позивачем на виконання умов договору здійснено поставку товару АДП відповідачу у період з 24.03.2015-15.06.2015 у кількості 997 тон на загальну суму 29 810 291,99 грн., що підтверджується складеними та підписаними обома сторонами актами приймання-передачі, наявними у матеріалах справи.

На рахунок Постачальника надійшли кошти за відвантажений товар у загальному розмірі 28 975 484,21 грн., що свідчить про те, що Покупець не розрахувався з Постачальником за поставку АДП від 15 червня 2015 у кількості 27,920 тон на загальну суму 834 807,78 грн.

У підтвердження вказаної поставки, позивачем до матеріалів справи надано акт приймання-передачі, підписаний обома сторонами, та відповідний рахунок на сплату № 47 від 15.06.2015 року.

У зв'язку із тим, що відповідачем не здійснено оплати у встановлений у пункті 4.1 Договору та п.4 Специфікації строк, а саме: «оплата по факту поставки протягом 5 банківських днів з дати постачання», 11.08.2015 на адресу ПАТ «Укргазвидобування» надіслано вимогу про оплату, в якій повторно вкладено рахунок на оплату № 47 від 15.06.2015, який станом на день розгляду спору не оплачений, що зумовило звернення із даним позовом до суду.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач у своєму відзиві та під час судового розгляду зауважувало на тому, що позивачем не надано до підписаного акту приймання-передачі постачальником не надано рахунок на оплату.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частина 2 вказаної статті містить у своєму змісті посилання на положення ст. 11 ЦК України, що є переліком підстав з яких виникають зобов'язання.

Відповідно п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Спір між сторонами виник у зв'язку з простроченням виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати товару, одержаного за договором поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується позивачем, що відповідачем частково сплачено вартість поставленого за договором товару.

Враховуючи наведене, позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача 834 807,78 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо зауважень відповідача про відсутність доданого до акту приймання-передачі рахунку на оплату, що свідчить про відсутність у ПАТ «Укргазвидобування» обов'язку проведення такої оплати, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частина 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає перелік основних реквізитів первинних бухгалтерських документів, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Такими реквізитами є: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Наявні у матеріалах справи акти приймання - передачі містять підписи уповноважених представників сторін.

Враховуючи викладене, актами приймання - передачі зафіксовано факт здійснення господарської операції та факт встановлення договірних правовідносин, які є документальним підтвердженням передачі відповідачу товару та доказом права вимоги щодо оплати грошових коштів за поставку цього товару.

Суд відзначає, що ненадання рахунків - фактур не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а тому наявність або відсутність рахунків-фактур не звільняє відповідача від обов'язку сплатити заборгованість. Тотожна правова позиція викладена Вищим господарським судом у постанові від 29.08.2012 у справі № 5011-55/3525-2012.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З системного аналізу вищевикладеного, враховуючи, що відповідачем не спростовано доводів позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

З огляду на задоволення позову судові витрати згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Промфінанс Груп" до Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" про стягнення заборгованості за договором у розмірі 834 807,78 грн. - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 26/28; ідентифікаційний код 30019775) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Промфінанс Груп» (02660, місто Київ, вулиця Червоноткацька, будинок 42; ідентифікаційний код 39473047) 834 807 (вісімсот тридцять чотири тисячі вісімсот сім) гривень 78 копійок основного боргу та 16 696 (шістнадцять тисяч шістсот дев'яносто шість) гривень 16 копійок витрат зі сплати судового збору.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частину у судовому засіданні 01.10.2015 року.

Наказ видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України, після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 06.10.2015 року.

Суддя К.В. Полякова