ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" жовтня 2015 р.Справа № 916/3435/15

За позовом: приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство"

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зелений шлях"

про зобов'язання передати майно та стягнення 419 760,00 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: позивач, приватне акціонерне товариство "Українське Дунайське пароплавство", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою в якій просить суд:

- зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зелений шлях" передати до приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" 19 одиниць 20-ти футових контейнерів та 40 одиниць 40-ка футових контейнерів, що були передані їх в оренду за Договором №ОУИ-065 від 31.01.2012р., а саме:

- UDSU4000089, UDSU4004227, UDSU40023553, UDSU4003344, UDSU4004021, UDSU4003597, UDSU4002651, UDSU4003452, UDSU4003806, UDSU4000011, UDSU4002435, UDSU4003494, UDSU4002712, UDSU4003323, UDSU4002564, UDSU4002121, UDSU4000047, UDSU4000052, UDSU4000319, UDSU4003133, UDSU4003410, UDSU4000427, UDSU4004232, UDSU4002672, UDSU400957, UDSU4000263, UDSU4001845, UDSU4003370, UDSU4002950, UDSU4000160, UDSU4001969, UDSU4002820, UDSU4004124, UDSU4002780, UDSU4002965, UDSU4002775, UDSU4003112, UDSU4004037, UDSU4001995, UDSU4002923, UDSU2416884, UDSU2416375, UDSU2409817, UDSU2415213, UDSU2402263, UDSU2419034, UDSU2410232, UDSU2412240, UDSU24183697, UDSU2412657, UDSU2409930, UDSU2413289, UDSU2417854, UDSU2418676, UDSU2408106, UDSU24178106, UDSU2417860, UDSU2419543, UDSU2405581;

- стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зелений шлях" на користь приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" суму неустойки за час прострочення у розмірі 419 760,00 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.08.2015р. позовну заяву (вх.№3435/15) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/3435/15 та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

21.09.2015р. позивач звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог (вх.№2-5144/15), відповідно до якої просив суд:

- зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зелений шлях" передати до приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" 19 одиниць 20-ти футових контейнерів та 40 одиниць 40-ка футових контейнерів, що були передані їх в оренду за Договором №ОУИ-065 від 31.01.2012р., а саме:

- UDSU4000089, UDSU4004227, UDSU40023553, UDSU4003344, UDSU4004021, UDSU4003597, UDSU4002651, UDSU4003452, UDSU4003806, UDSU4000011, UDSU4002435, UDSU4003494, UDSU4002712, UDSU4003323, UDSU4002564, UDSU4002121, UDSU4000047, UDSU4000052, UDSU4000319, UDSU4003133, UDSU4003410, UDSU4000427, UDSU4004232, UDSU4002672, UDSU400957, UDSU4000263, UDSU4001845, UDSU4003370, UDSU4002950, UDSU4000160, UDSU4001969, UDSU4002820, UDSU4004124, UDSU4002780, UDSU4002965, UDSU4002775, UDSU4003112, UDSU4004037, UDSU4001995, UDSU4002923, UDSU2416884, UDSU2416375, UDSU2409817, UDSU2415213, UDSU2402263, UDSU2419034, UDSU2410232, UDSU2412240, UDSU24183697, UDSU2412657, UDSU2409930, UDSU2413289, UDSU2417854, UDSU2418676, UDSU2408106, UDSU24178106, UDSU2417860, UDSU2419543, UDSU2405581;

- стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зелений шлях" на користь приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" суму неустойки за час прострочення у розмірі 419 760,00 грн., 209 880,00 грн. заборгованості, 31 841,83 грн. пені, 1 628,46 грн. 3% річних, 12 358,02 грн. індексу інфляції, яка судом прийнята до розгляду.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не зявлявся, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення повернуті на адресу суду з відміткою про вручення останньому поштової кореспонденції, відзив на позов та витребувані документи суду не надав, своїм правом на захист не скористався.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, подані позивачем докази, суд встановив:

31 січня 2012р. між приватним акціонерним товариством "Українське Дунайське пароплавство" (Орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зелений шлях" (Орендар) було укладено договір оренди контейнерів ОУИ-065, згідно умов п.1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов'язується передати Орендареві, а Орендар зобов'язується прийняти за обумовлену цим Договором плату в строкове платне користування 20 футові та 40 футові контейнери (далі - Майно), що є власністю Орендодавця.

Відповідно до п.4.1. Договору Орендар сплачує Орендодавцеві плату за користування майном шляхом перерахування Орендарем коштів на рахунок Орендодавця із розрахунку 10 (десять) грн. за добу за 1 од. 20 футового контейнера та 20 (двадцять) грн. за 1 год. 40 футового контейнера, в т.ч. ПДВ.

Пунктом 5.4. Договору встановлено, що у випадку затримки оплати більше ніж на 3 банківських дні з моменту настання дати оплати, за кожен день прострочення з Орендаря протягом місяця стягується пеня від суми не одержаної орендної плати в розмірі подвійної ставки НБУ.

Цей Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (п.7.1. Договору).

На підставі актів прийому-передачі позивачем відповідачу було передано 20 футові та 40 футові контейнери.

Додатковою угодою №1 від 29.07.2013р. сторони погодили внесення змін в договір оренди, у зв'язку із зміною зобов'язаної та управненої сторони.

Так, у зв'язку з тим, що Орендарем неналежним чином виконувались обов'язки по сплаті орендної оплати, ПрАТ "УДП" звернулось до директора ТОВ "ТД "Зелений шлях" із листом № ЧМ-7 від 12.01.2015 року, у якому повідомляло про те, що ПрАТ "УДП" не бажає більше подовжувати строк дії договору оренди контейнерів № ОУИ - 065 та просило Відповідача повернути взяті в оренду контейнери до м. Ізмаїл.

У період з січня 2015 року по день подачі позову ПрАТ "УДП" неодноразово зверталось із аналогічними листами до директора ТОВ "ТД "Зелений шлях" (лист № ГУИ/26 16.02.2015 року та № ГУИ/69 від 12.05.2015 року) у яких просило повернути взяті в оренду контейнери до м. Ізмаїл.

13.05.2015 року ТОВ "ТД "Зелений шлях" повідомило ПрАТ "УДП" листом №11/13МАУ15/О, що контейнери, передані компанії відповідно до договору ОУИ-065 знаходяться у експлуатації за межами контейнерного майданчика сел. Великодолинське, вул. Ентузіастів, 2 та відмовився від зустрічі із комісією пароплавства.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору, за ним утворилась заборгованість в сумі 209 880,00 грн. (січень 2015 року - 30 690,00 грн., лютий 2015 року - 27 720,00 грн., березень 2015 року - 30 690,00 грн., квітень 2015 року - 29 700,00 грн., травень 2015 року - 30 690,00 грн., червень 2015 року - 29 700, 00 грн., липень 2015 року - 30 690,00 грн.).

З врахуванням вищенаведених обставин, позивач був вимушений звернутись до господарського суду Одеської області за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання. Управнена сторона має право не приймати виконання зобов'язання частинами, якщо інше не передбачено законом, іншими нормативно-правовими актами або договором, або не випливає із змісту зобов'язання. Зобов'язана сторона має право виконати зобов'язання достроково, якщо інше не передбачено законом, іншим нормативно-правовим актом або договором, або не випливає із змісту зобов'язання. Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання у разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Управнена сторона, приймаючи виконання господарського зобов'язання, на вимогу зобов'язаної сторони повинна видати письмове посвідчення виконання зобов'язання повністю або його частини.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

В свою чергу, порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частинами 1, 3 ст.283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Орендар зобовязаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості приведеного позивачем в позовній заяві та не спростованого відповідачем, останнім в порушення вищезазначених приписів закону та договору оренди, договірні зобовязання щодо оплати орендних платежів не виконані належним чином, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість, в сумі 209 880,00 грн. (січень 2015 року - 30 690,00 грн., лютий 2015 року - 27 720,00 грн., березень 2015 року - 30 690,00 грн., квітень 2015 року - 29 700,00 грн., травень 2015 року - 30 690,00 грн., червень 2015 року - 29 700, 00 грн., липень 2015 року - 30 690,00 грн.), у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає загальна сума заборгованості, встановлена судом в розмірі 209 880,00 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення, 31 841,83 грн. пені, 1 628,46 грн. 3% річних, 12 358,02 грн. індексу інфляції, 419 760,00 грн. неустойки.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 358 362,73 грн. курсової різниці суд

Оцінюючи вимоги про стягнення 3% річних, суд зазначає наступне:

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, на думку суду, право позивача вимагати від відповідача сплатити 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами, належним до сплати за договором оренди.

Перевіривши розрахунок позивача трьох процентів річних в сумі 1 628,46 грн., суд встановив, що позовні вимоги в цій частині відповідають вимогам чинного законодавства, їх розрахунок здійснений позивачем належним чином, у звязку з чим підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Оцінюючи вимоги про стягнення пені, суд зазначає наступне:

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є господарські санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців.

Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Частина перша статті 223 ГК України передбачає, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено ГК України.

За змістом пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Поняття позовної давності міститься в статті 256 ЦК України, відповідно до якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відтак частина шоста статті 232 ГК України передбачає строк та порядок, у межах якого нараховуються штрафні санкції, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України.

Як було встановлено судом, за порушення зобов'язань за договором позивач нарахував відповідачу у відповідності до приписів договору пеню в сумі 31 841,83 грн., при цьому судом встановлено що наданий позивачем розрахунок пені здійснений належним чином.

Щодо позовної вимоги позивача в частині стягнення з відповідача індексу інфляції, суд зазначає наступне:

Інфляційні збитки є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, стягнення яких передбачене статтею 625 Цивільного кодексу України. Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Перевіривши розрахунок позивача індексу інфляції в сумі 12 358,02 грн., суд встановив, що позовні вимоги в цій частині відповідають вимогам чинного законодавства, їх розрахунок здійснений позивачем належним чином, у звязку з чим підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача 419 760,00 грн. суд зазначає наступне:

Частиною 1 ст.785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У відповідності до п.7.2. Договору строк цього Договору починає свій перебіг у момент його підписання та діє до 31.12.2014р. Продовження терміну дії Договору здійснюється шляхом укладення додаткової угоди або нового Договору.

Таким чином, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, що свідчать про продовження строку дії договору оренди, зазначений договір припинив свою дію з 31.12.2014р.

Приймаючи до уваги те, що відповідач мав повернути контейнери ще в січні 2015р., але всупереч вимогам взятим зобов'язанням за довогором, таке повернення не здійснив, у зв'язку з чим, позивач правомірно заявив вимогу про стягнення з відповідача неустойку.

Приписами ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України визначено, що якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

При цьому, судом встановлено, що здійснений позивачем розрахунок містить помилки, у зв'язку з чим судом було самостійно розраховано неустойку наступним чином:

Відповідно до п.4.1. Договору Орендар сплачує Орендодавцеві плату за користування майном шляхом перерахування Орендарем коштів на рахунок Орендодавця із розрахунку 10 (десять) грн. за добу за 1 од. 20 футового контейнера та 20 (двадцять) грн. за 1 год. 40 футового контейнера, в т.ч. ПДВ.

Згідно актів приймання передачі, позивачем відповідачу в користування було передано

19 двадцятифутових контейнерів та 40 сорокафутових контейнерів.

Таким чином, відповідачем використовувались зазначені контейнери з 31.12.2014 - 13.08.2015, що складає 226 днів.

Отже, 19 (кількість 20-ти футових контейнерів) х 10 (грн.) х 226 (кількість днів користування після припинення договору) х 2 = 85 880,00 грн.

40 (кількість 40-ка футових контейнерів) х 20 (грн.) х 226 (кількість днів користування після припинення договору) х 2 = 361 600,00 грн.

Таким чином загальна сума неустойки складає 447 480,00 грн., але з врахування того, що позивачем суму неустойки було заявлено в меншому розмірі, судом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача неустойка в розмірі 419 760,00 грн.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зелений шлях" передати до приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" 19 одиниць 20-ти футових контейнерів та 40 одиниць 40-ка футових контейнерів, що були передані їх в оренду за Договором №ОУИ-065 від 31.01.2012р., суд зазначає наступне:

Стаття 766 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право за своїм вибором:

1) вимагати від наймодавця передання майна і відшкодування збитків, завданих затримкою;

2) відмовитися від договору найму і вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Приписами п.7.10. Договору встановлено, що після розірвання Договору, зберігаються положення, що стосуються повернення контейнерів Орендодавцю, сплати за його використання, також за Орендарем зберігається відповідальність за збереження орендованого майна до моменту повернення контейнера і повного виконання фінансових зобов'язань.

З врахуванням наведеного, позивачем правомірно заявлено позовну вимогу про зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зелений шлях" передати до приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" 19 одиниць 20-ти футових контейнерів та 40 одиниць 40-ка футових контейнерів, що були передані їх в оренду за Договором №ОУИ-065 від 31.01.2012р.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищезазначені матеріали справи та проаналізовані положення чинного законодавства України, суд, вбачає доведеними та обґрунтованими заявлені позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" про зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зелений шлях" передати до приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" 19 одиниць 20-ти футових контейнерів та 40 одиниць 40-ка футових контейнерів, що були передані їх в оренду за Договором №ОУИ-065 від 31.01.2012р. та у звязку з чим, стягненню з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зелений шлях" на користь позивача підлягає 209 880,00 грн. заборгованості, 31 841,83 грн. пені, 1 628,46 грн. 3 % річних, 12 358,02 грн. індексу інфляції, 419 760,00 грн. неустойки.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 15 816,88 грн.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" задовольнити повністю.

2. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зелений шлях" (65104, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, буд. 18, каб. 310, код ЄДРЮОФОП 36501411) передати до приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Краснофлотська, 28, код ЄДРЮОФОП 01125821) 19 одиниць 20-ти футових контейнерів та 40 одиниць 40-ка футових контейнерів, що були передані їх в оренду за Договором №ОУИ-065 від 31.01.2012р., а саме:

- UDSU4000089, UDSU4004227, UDSU40023553, UDSU4003344, UDSU4004021, UDSU4003597, UDSU4002651, UDSU4003452, UDSU4003806, UDSU4000011, UDSU4002435, UDSU4003494, UDSU4002712, UDSU4003323, UDSU4002564, UDSU4002121, UDSU4000047, UDSU4000052, UDSU4000319, UDSU4003133, UDSU4003410, UDSU4000427, UDSU4004232, UDSU4002672, UDSU400957, UDSU4000263, UDSU4001845, UDSU4003370, UDSU4002950, UDSU4000160, UDSU4001969, UDSU4002820, UDSU4004124, UDSU4002780, UDSU4002965, UDSU4002775, UDSU4003112, UDSU4004037, UDSU4001995, UDSU4002923, UDSU2416884, UDSU2416375, UDSU2409817, UDSU2415213, UDSU2402263, UDSU2419034, UDSU2410232, UDSU2412240, UDSU24183697, UDSU2412657, UDSU2409930, UDSU2413289, UDSU2417854, UDSU2418676, UDSU2408106, UDSU24178106, UDSU2417860, UDSU2419543, UDSU2405581.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зелений шлях" (65104, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, буд. 18, каб. 310, код ЄДРЮОФОП 36501411) на користь приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Краснофлотська, 28, код ЄДРЮОФОП 01125821) 209 880 (двісті дев'ять тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 00 коп. заборгованості, 31 841 (тридцять одна тисяча вісімсот сорок одна) грн. 83 коп. пені, 1 628 (одна тисяча шістсот двадцять вісім) грн. 46 коп. 3 % річних, 12 358 (дванадцять тисяч триста п'ятдесят вісім) грн. 02 коп. індексу інфляції, 419 760 (чотириста дев'ятнадцять тисяч сімсот шістдесят) грн. 00 коп. неустойки, 15 816 (п'ятнадцять тисяч вісімсот шістнадцять) грн. 88 коп. витрат на оплату судового збору.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК України

Повний текст рішення складено 19 жовтня 2015 р.

Суддя О.В. Цісельський