КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2015 р. Справа№ 910/15048/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 05.10.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015 (повне рішення складено 30.06.2015)

у справі №910/15048/14 (суддя Нечай О.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Ірком-Ект»

до Київської міської ради

про поновлення договору оренди земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі №910/15048/14 позов задоволено повністю. Визнано укладеною з 21.07.2011 додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 21.07.2006 №66-6-00359 (кадастровий номер - :66:041:0002) площею 4767 кв. м, за адресою: вул. Павла Усенка, 8, у Дніпровському районі міста Києва, в наступній редакції: «Додаткова угода про поновлення строку дії договору оренди земельної ділянки (державна реєстрація від 21 липня 2006 року №66-6-00359) Київська міська рада, іменована в подальшому «орендодавець», з одного боку, та ТОВ «Науково-виробнича фірма «Ірком-Ект», іменований в подальшому «орендар», з другого боку, відповідно до рішення п. 6 Київської міської ради від 24.10.2002 №69/229 та на підставі рішення Київської міської ради від 29.11.2005 №538/2999, та згідно зі ст. ст. 21, 33 Закону України «Про оренду землі» уклали цю додаткову угоду: 1. Поновити строк дії договору оренди земельної ділянки (державна реєстрація від 21.07.2006 р. за №66-6-00359) на 5 (п'ять) років. 2. Всі інші умови вищевказаного договору, не зачеплені даною угодою, залишаються незмінними. 3. Ця додаткова угода є невід'ємною частиною договору оренди земельної ділянки (державна реєстрація від 21.07.2006 р. за №66-6-00359)». Стягнуто з Київської міської ради на користь ТОВ «Науково-виробнича фірма «Ірком-Ект» 1 218,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Київська міська рада звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі №910/15048/14 повністю та прийняти нове рішення суду, яким у позові відмовити.

В своїх доводах скаржник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою від 24.07.2015 Київським апеляційним господарським судом поновлено Київській міській раді строк на апеляційне оскарження, прийнято до свого провадження зазначену апеляційну скаргу та призначено справу №910/15048/14 до розгляду у судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Ірком-Ект» на підставі ст. 96 Господарського процесуального кодексу України надано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі №910/15048/14 - без змін.

Представник позивача брав участь в судових засіданнях, надавав пояснення, заперечував щодо доводів апеляційної скарги та просив рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі №910/15048/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Київської міської ради - без задоволення.

Представник відповідача брав участь в судових засіданнях, надавав пояснення, підтримував доводи апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу Київської міської ради задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі №910/15048/14 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким у позові відмовити.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішень Київської міської ради №69/229 від 24.10.2002 та №538/2999 від 29.11.2005 ТОВ «Науково-виробнича фірма «Ірком-Ект» передано в оренду на 5 років земельну ділянку кадастровий номер :66:041:0002, площею 4767 кв. м, що розташована в м. Києві по вул. П. Усенка, 8, у Дніпровському районі міста Києва для будівництва, експлуатації та обслуговування виробничої бази.

21.07.2006 між Київською міською радою (орендодавець) та ТОВ «Науково-виробнича фірма «Ірком-Ект» (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки №66-6-00359, який зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до умов даного договору орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду (строкове платне користування) вищевказану земельну ділянку.

Згідно з п. п. 4.2, 4.7 договору річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 2 (двох) відсотків від її нормативної грошової оцінки та вноситься орендарем рівними частинами за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом тридцяти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що він укладений на 5 років, тобто до 21.07.2011.

Відповідно до п. 11.7. договору після закінчення строку дії договору, орендар за умови належного виконання своїх обов'язків має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору, у зв'язку з чим повинен не пізніше ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії договору повідомити орендодавця про намір продовжити дію договору.

У листопаді 2010 року ТОВ «Науково-виробнича фірма «Ірком-Ект» звернулось до Київської міської ради з клопотанням про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки на 10 років.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач просив ТОВ «Науково-виробнича фірма «Ірком-Ект» надати необхідні документи для розгляду пропозиції позивача.

Позивачем вимоги відповідача щодо надання документів виконувалися, однак додаткової угоди про продовження (та/або про поновлення) строку дії договору між сторонами укладено не було.

Судом встановлено, що після закінчення строку дії договору, позивач продовжував користуватися та користується спірною земельною ділянкою за призначенням, сплачуючи належним чином та в повному обсязі орендну плату за землекористування.

У липні 2014 року ТОВ «Науково-виробнича фірма «Ірком-Ект» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради про визнання укладеної додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки №66-6-00359 від 21.07.2006.

Позовні вимоги обґрунтовані належним виконанням позивачем порядку реалізації свого переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки, відсутністю заперечень з боку відповідача у встановлений строк користування позивачем земельною ділянкою, що зумовлює поновлення договору оренди на новий строк за тих самих умов.

Заперечуючи щодо позовних вимог відповідач зазначає, що в процесі реалізації позивачем свого переважного права на укладення договору оренди на новий строк сторони не дійшли про це згоди, додаткову угоду про поновлення договору у встановлений строк не укладено та запропонована редакція додаткової угоди суперечить положенням ст. 288 Податкового кодексу України.

При прийняті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, Законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ЗК України право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Судом встановлено, що договір оренди земельної ділянки, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 21.07.2006 за № 66-6-00359, діє з указаної дати та строком на 5 (п'ять років), тобто до 21.07.2011.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка була чинною на час закінчення строку дії договору) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Тобто, з метою скористатись переважним правом на поновлення договору, позивач зобов'язаний звернутись до відповідача у встановленому вказаною статтею порядку та строки.

Як встановлено судом, 19.11.2010 відповідачем було отримано від позивача відповідне, передбачене ст. 33 вказаного Закону, звернення про поновлення договору оренди землі.

Отже, позивач у встановлений п. 11.7. договору строк та до закінчення строку дії договору належним чином скористався правом на поновлення договору оренди спірної земельної ділянки.

Згідно з ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Однак, відповідач не повідомив позивача, протягом установленого ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» місячного строку, про наявність заперечень щодо поновлення договору оренди.

Посилання скаржника на те, що листом №05-584/353/3 від 10.12.2010 відповідач відмовив позивачу у поновленні стоку дії договору, судова колегія вважає помилковим, оскільки зі змісту вказаного листа не вбачається пряма або опосередкована відмова від продовження (поновлення) строку дії договору.

Окрім цього, в матеріалах справи міститься акт обстеження земельної ділянки щодо поновлення договору оренди №407/04П від 30.06.2011. Тобто, твердження відповідача про те, що він відмовив позивачу у поновленні строку дії договору не відповідають дійсності.

Посилання у вказаному листі про необхідність приведення істотних умов договору у відповідність з вимогами чинного законодавства не доводить заперечення відповідача проти продовження строку дії договору на існуючих умовах.

Крім того, чинним законодавством передбачена можливість пізніше привести умови договору у відповідність положень законів, якщо він їм суперечить (зміни у розмір орендної плати, інші умови тощо), шляхом укладання додаткових угод або в судовому порядку.

Відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач після закінчення строку дії договору продовжував користуватись спірною земельною ділянкою та користується нею за призначенням, сплачуючи належним чином та в повному обсязі орендну плату за землекористування, що підтверджується копіями податкових накладних, які містяться в матеріалах справи, тоді як відповідач не розглянув заяву позивача про поновлення строку дії договору у встановленому законом порядку та строки, відповідну додаткову угоду до договору оренди землі не уклав.

Дана обставина фактично свідчить про те, що спірний договір оренди землі є поновленим, а укладення між сторонами додаткової угоди до зазначеного правочину є лише документальним оформлення цього факту, яке не потребує прийняття відповідного рішення Київською міською радою.

Щодо твердження скаржника, що укладення додаткової угоди до договору в запропонованій позивачем та наведеній в позові редакції порушуватиме чинні на даний час положення Податкового кодексу України колегія суддів зазначає наступне.

Наявність або відсутність підстав для поновлення строку дії договору доводиться сторонами та вивчається судом відповідно до законодавства, чинного на час, коли позивач мав право просити про поновлення строку дії договору, тобто станом на 19.11.2010 р. та 21.07.2011 р. відповідно.

Зміна положень чинного законодавства може бути підставою для ініціювання внесення змін у договір, а не відмовою у його поновленні в порядку ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Окрім того, сторони не позбавлені можливості привести істотні умови договору у відповідність до вимог чинного законодавства.

Місцевим господарським судом вірно зазначено, що умови додаткової угоди до договору оренди зводяться виключно до автоматичного поновлення дії спірного договору на тих самих умовах. Тобто, її укладення між сторонами є тільки документальним оформленням вже існуючого факту поновлення спірних орендних правовідносин з 21.07.2011.

Крім цього, як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач своєчасно здійснює оплату за оренду землі у розмірі 3% нормативної грошової оцінки, що відповідає вимогам ст. 288 Податкового кодексу України та заборгованості з орендної плати не має.

Таким чином, з огляду на вищевикладене та враховуючи, що позивач користується спірною земельною ділянкою та сплачує орендну плату відповідно до вимог чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі №910/15048/14 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв'язку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і є таким що відповідає нормам закону.

Зважаючи на те, що доводи відповідача законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі №910/15048/14 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Київської міської ради - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі №910/15048/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі №910/15048/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/15048/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.І. Лобань

Р.В. Федорчук