ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2015 р. Справа № 911/3799/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Прокурора Києво-Святошинського району в інтересах держави в особі Комунального підприємства «Готельно-гуртожитковий комплекс» Вишневої міської ради, м.Вишневе

до Приватного підприємства «Стиль-Ідея-Втілення», м.Вишневе

за участю третьої особи: Вишневої міської ради

про стягнення 42484,73 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: не зявився

Від третьої особи: не зявився

Від прокуратури: ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Прокурора Києво-Святошинського району в інтересах держави в особі Комунального підприємства «Готельно-гуртожитковий комплекс» Вишневої міської ради (далі позивач) до Приватного підприємства «Стиль-Ідея-Втілення» (далі відповідач) за участю третьої Вишневої міської ради про стягнення 42484,73 грн.

Провадження у справі №911/3799/15 порушено відповідно до ухвали суду від 27.08.2015 року та призначено справу до розгляду на 15.09.2015 року.

Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду спору, у судове засідання 15.09.2015 року не зявились. Розгляд справи відкладався до 01.10.2015 року.

В судовому засіданні 01.10.2015 року позивачі та прокуратура підтримали уточнені позовні вимоги.

Відповідач та третя особа, належним чином повідомлені про час і місце розгляду спору, у судове засідання 01.10.2015 року без поважних причин не зявились, про причини неявки суд не повідомили, відповідач відзив на позов не подав. Від позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за відсутності його представника.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника прокуратури, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

Комунальне підприємство «Готельно-гуртожитковий комплекс» є власністю територіальної громади м. Вишневе, створено на підставі рішення Вишнівської міської ради № 43 від 19.06.1997 (надалі Засновник), перереєстровано на підставі рішення Засновника № б/н від 11.03.2003 року.

Відповідно до п.п. 1) п. 3.1 розділу 3 статуту КП «Готельно-гуртожитковий комплекс», для здійснення своєї статутної діяльності підприємство має право продати, передати, обмінювати, здавати в оренду, надавати в тимчасове користування, списувати з балансу належне йому майно за згодою Засновника.

01.01.2007 року між Комунальним підприємством «Готельно-гуртожитковий комплекс» (позивач) та ПП «Стиль-Ідея-Втілення» (відповідач) укладено Договір оренди нерухомого майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Вишневого на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 30/8 від 23.04.2008 року (далі - Договір).

Строк дії вищевказаного Договору оренди нерухомого майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Вишневого викладений в п. 10.1 - з 01.01.2007 року по 01.01.2010 року.

Згідно з п. 1.1. Договору Комунальне підприємство «Готельно-гуртожитковий комплекс» Вишневої міської ради зобовязалась передати, а ПП «Стиль-Ідея-Втілення» зобовязувалось прийняти у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, вбудоване нежитлове приміщення площею 39 м. кв., розміщене за адресою: Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Святошинська, 46 на першому поверсі будинку, вартість якого визначена експертним шляхом і становить 13 467 грн. (надалі-Майно).

Відповідно до довідки, виданої Комунальним підприємством «Готельно-Гуртожитковий комплекс» 12.06.2015 року № 37-15, вказане майно перебуває на балансі підприємства.

Відповідно до п. 10.4 Договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору, по закінченні строку його дії протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий термін і а тих самих умовах, які були передбачені Договором. Таким чином договір дійсний до цього часу.

Згідно довідки №36-15 від 12.06.2015 року заяв про припинення договору оренди від ПП «Стиль-Ідея-Втілення» не надходило.

Розділом 3 Договору встановлено розмір орендної плати за майно в сумі 246,64 грн. за перший місяць. Орендна плата за наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п. 3.5 Договору орендна плата сплачується сприятливим для сторін способом, в т. ч. в безготівковому, готівковому порядку, але не пізніше 15 числа поточного місяця.

Таким чином, згідно укладеного Договору Комунальним підприємством «Готельно-гуртожитковий комплекс» Вишневої міської ради та відповідачем встановлено строк внесення орендарем орендної плати щомісячно, не пізніше 15 числа місяця на рахунок позивача (п. 3.5. Договору).

Однак, відповідач в порушення умов Договору свої зобовязання зі сплати орендних платежів своєчасно та в повному обсязі не виконав. У звязку з чим, за відповідачем утворилась заборгованість з орендної плати в сумі 23 231,38 грн. за період січня 2014 року по червень 2015 року.

Згідно розрахунку, наданого Комунальним підприємством «Готельно-гуртожитковий комплекс», сума боргу за кожен день прострочення включає індекс інфляції, а тому втрати від інфляції вже передбачені в розрахунку.

Відповідно до п. 3.9 Договору оренди від 01.01.2007 року орендна плата, нарахована несвоєчасно або в неповному обсязі підлягає індексації і стягується на користь орендодавця відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі 0,5 % суми заборгованості, з урахуванням індексації, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який нараховувалась пеня від суми простроченого платежу на кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Позивач в позові просить стягнути пеню за період з січня 2014 року по травень 2015 року по кожному періоду прострочення в залежності від розміру простроченої суми протягом не більше 183 днів, всього 18433,75 грн. Також, позивач просить стягнути 819,6 грн. 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язань за період з січня 2014 року по червень 2015 року по кожному періоду прострочення в залежності від розміру простроченої суми.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічна норма міститься в ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України.

Статтею 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що оренда є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Тобто, орендар зобовязаний вносити орендодавцеві платіж за користування майном. Розмір, форма, і строки внесення орендної плати встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Частиною 3 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з нормою ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» за невиконання зобовязання за договором оренди сторони несуть відповідальність встановлену законодавством України та договором.

Таким чином, враховуючи наведене, заборгованість відповідача з орендної плати складає 23 231,38 грн.

Стягнення пені передбачено п. 3.9 Договору оренди від 01.01.2007 року в розмірі 0,5 % суми заборгованості, з урахуванням індексації, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Однак, позивачем неправомірно нараховано пеню в розмірі 0,5 % від прострочених платежів, що суперечить умовам п. 3.9 Договору оренди.

Оскільки, в розрахунку позивачем не вказано періодів нарахування, суд позбавлений можливості здійснити власний правильний розрахунок пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, тому позов в частині вимоги про стягнення пені підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 4.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Як передбачено п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Відповідно до п. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не зявився на виклик у засідання господарського суду і його незявлення перешкоджає вирішенню спору.

Після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право звернутись до господарського суду повторно в загальному порядку.

Як визначено ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних проведений на фактичні суми заборгованості за фактичні періоди прострочення в розмірі, передбаченому ст. 625 Цивільного кодексу України. Таким чином, вимога про стягнення 3% річних обґрунтована і підлягає задоволенню в сумі 819,6 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення 23231,38 грн. боргу та 819,6 грн. 3% річних. В частині стягнення пені позов підлягає залишенню без розгляду у звязку з неможливістю здійснення правильного розрахунку.

Сплата судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розміру судового збору, який підлягає сплаті з заявленого позову.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 33, 34, 49, 75, п. 5 ст. 81, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Стиль-Ідея-Втілення» (08132, АДРЕСА_1, ) на користь Комунального підприємства «Готельно-гуртожитковий комплекс» (08132, вул. Святошинська, 46, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область, ) 23 231, 38 грн. боргу з орендної плати та 819, 6 грн. 3% річних.

3. Стягнути з Приватного підприємства «Стиль-Ідея-Втілення» (08132, АДРЕСА_1, ) в доход Державного бюджету України 1034,28 грн. судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В частині стягнення 18 433,75 грн. пені позов залишити без розгляду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик