КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2015 р. Справа№ 910/14421/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Коротун О.М.

Зубець Л.П.

за участю секретаря судового засідання Гройсберг К.М.

за участю представників

від позивача: не з'явилися

від відповідача: Биков О.І. - дов. від 02.09.2015 року № 3

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю „Страхове товариство „Домінанта" на рішення господарського суду міста Києва від 31.07.2015 року

у справі № 910/14421/15 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю „Страхове товариство „Домінанта" (м. Київ)

до Публічного акціонерного товариства „Банк Національний Кредит" (м. Київ)

про стягнення 202 630 грн. 14 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулося Товариство з додатковою відповідальністю „Страхове товариство „Домінанта" з позовом до Публічного акціонерного товариства „Банк Національний Кредит" про стягнення з відповідача на користь позивача суми депозиту у розмірі 200 000 грн., суми процентної ставки за користування депозитом у розмірі 2 630 грн. 14 коп.

Рішенням від 31.07.2015 року господарський суд міста Києва в задоволенні позовних вимог відмовив повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду ТДВ „СТ „Домінанта" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 31.07.2015 року по справі № 910/14421/15 повністю і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2015 року апеляційна скарга ТДВ „СТ „Домінанта" була прийнята до провадження та призначено розгляд справи № 910/14421/15 у судовому засіданні за участю представників сторін.

В судове засідання 08.10.2015 року повноважні представники позивача не з'явилися та про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Після обговорення судова колегія дійшла висновку, що неявка повноважних представників позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

В судовому засіданні 08.10.2015 року представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має залишено без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

22.04.2015 року Публічне акціонерне товариство „Банк Національний Кредит» (Банк) та Товариство з додатковою відповідальністю „Страхове товариство „Домінанта" (вкладник) уклали договір про депозитний вклад „Стандартний" № DU174/2014-33 строком на місяць (в національній валюті).

Відповідно до п. 2.1 договору від 22.04.2015 року № DU174/2014-33 вкладник передає, а банк приймає на депозитний рахунок № 2651.6.074756.052 в Світловодське відділення ПАТ „Банк Національний Кредит", МФО 320702 грошові кошти в сумі 200 000 грн. в національній валюті на умовах цього договору.

Згідно з п. 2.2 договору від 22.04.2015 року № DU174/2014-33 депозит розміщується на строк з 22.04.2015 року до 23.05.2015 року включно, а згідно з пунктом 2.3 - банк сплачує вкладнику процентну ставку за користування депозитом у розмірі 20% річних.

Пунктом 2.5 договору від 22.04.2015 року № DU174/2014-33 визначено, що внесення/повернення грошових коштів на депозитний рахунок підтверджується випискою з депозитного рахунку, засвідченою штампом банку та підписом уповноваженого працівника банку. У виписці зазначається: найменування Банка, найменування вкладника, номер депозитного рахунку, кошти, зараховані/списані на/з депозитного рахунку, залишок коштів на депозитному рахунку, а також дата зарахування та списання коштів з депозитного рахунку. У випадку, якщо вкладник не звернувся до банку із заявою про повернення суми депозиту не пізніше ніж за 10 календарних днів до дати закінчення депозиту, цей договір вважається пролонгованим на той же строк та процентна ставка на наступний період вважається поновленою за згодою сторін на рівні процентної ставки, що діє в банку на дату пролонгації депозиту. Інші умови депозиту залишаються без змін. Кількість пролонгацій необмежена.

На виконання умов договору позивач перерахував на користь відповідача депозитні кошти у розмірі 200 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 22.04.2015 року № 1269.

26.05.2015 р. позивач звернувся до відповідача із заявою від 25.05.2015 року № 2552/1 про дострокове розірвання договору від 22.04.2015 року № DU174/2014-33 та повернення суми депозиту, а також суми процентів за користування грошовими коштами (депозитом) протягом 3 робочих днів з моменту подання такої заяви до банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1160 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) за приписами ст. 530 ЦК України.

Згідно п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою НБУ від 03.12.2003 року № 516, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком.

Банк виплату вкладу не здійснив. Таким чином невиплаченою являється повна сума вкладу у розмірі 200 000 грн.

Втім на підставі постанови Правління Національного банку України „Про віднесення Публічного акціонерного товариства „Банк Національний Кредит" до категорії неплатоспроможних" від 05.06.2015 року № 358 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення „Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ „Банк Національний Кредит" від 05.06.2015 року № 114, згідно з яким з 08.06.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ „Банк Національний Кредит".

Положеннями ст. 76 Закону України „Про банки і банківську діяльність" передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Статтею 1 вказаного Закону унормовано, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

П. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банків.

Відповідно до ст. 2 Закону кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Згідно із ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 37 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду; уповноважена особа Фонду має право, зокрема, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі договору від 22.04.2015 року № DU174/2014-33 у відповідача перед позивачем виникли зобов'язання, зокрема, щодо повернення депозитних коштів, а також сплати відсотків за користування такими коштами.

Таким чином, враховуючи, що відповідач є кредитором позивача за договором від 22.04.2015 року № DU174/2014-33 щодо виконання відповідачем зобов'язань за зазначеним договором, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що вимога позивача про стягнення заборгованості, є саме вимогою кредитора та не може бути виконана відповідачем в силу положень ч. 5 ст. 36 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у зв'язку із введенням у відповідача тимчасової адміністрації з 08.06.2015 р.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 25.03.2015 року у справі № 910/9232/14 та від 20.05.2015 року у справі № 910/11139/14.

З огляду на те, що ТДВ „СТ „Домінанта" є кредитором ПАТ „Банк Національний Кредит" щодо майнового зобов'язання з дострокового повернення вкладу та з урахуванням встановленої Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (п. 1 ч. 5 ст. 36) заборони на задоволення вимог кредиторів банку щодо майнових зобов'язань, місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позову.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування рішення господарського суду.

Колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю „Страхове товариство „Домінанта" на рішення господарського суду міста Києва від 31.07.2015 року у справі № 910/14421/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 31.07.2015 року у справі № 910/14421/15 залишити без змін.

3. Справу № 910/14421/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді О.М. Коротун

Л.П. Зубець