ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2015 р. Справа №917/1859/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство Арсенал»

до публічного акціонерного товариства «Полтавхіммаш»

про стягнення 331214грн. 54коп.

Суддя Тимошенко К.В.

Представники:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1

Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 331214грн. 54коп., з яких: 305300грн. 01коп. основного боргу, 24261грн. 17коп. пені, 1246грн. 29коп. річних та 407грн. 07коп. інфляційних.

Відповідач в засідання суду не з'явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням (а.с.70).

Відповідач у відзиві позов не заперечує і посилається на те, що акт приймання-передачі цілісного майнового комплексу з під охорони сторонами не підписаний, а також на помилки в розрахунку річних і пені (а.с.86-87). Контррозрахунок відповідачем не наданий.

В засіданні суду відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача суд встановив:

Позивач просить стягнути з відповідача 305300грн. 01коп. основного боргу, 24261грн. 17коп. пені, 1246грн. 29коп. річних та 407грн. 07коп. інфляційних.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 01.09.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Агентство Арсенал» (позивачем) та публічним акціонерним товариством «Полтавхіммаш» (відповідачем) був укладений договір про надання охоронних послуг №ПР 83/14, згідно якого позивач з травня по липень 2015р. надав відповідачу охоронні послуги на суму 305300грн. 01коп., а відповідач за надані послуги не розрахувався, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 305300грн. 01коп.

Дослідивши надані у справі докази, суд при вирішенні спору виходить з наступного:

Згідно наданої позивачем копії договору про надання охоронних послуг №ПР 83/14 від 01.09.2014р. (далі-договір) (копія договору а.с.9-14) відповідач (замовник) замовляє, а позивач (охорона) надає охоронні послуги, а саме приймає під охорону цілісний майновий комплекс публічного акціонерного товариства "Полтавхіммаш".

Згідно п. 4.1. договору вартість послуг становить 101766грн. 67коп. щомісяця.

Пунктом 2.4 договору сторони визначили, що оплата відповідачем вартості послуг здійснюється щомісячно протягом п'яти банківських днів з дати підписання акту наданих послуг обома сторонами. Оплата здійснюється в безготівковому порядку шляхом перерахування суми грошових коштів на поточний рахунок позивача на підставі наданого позивачем рахунку.

Як зазначає позивач у позовній заяві, в період з травня по липень 2015р. відповідачу надано охоронні послуги на суму 305300грн. 01коп., що підтверджується наданими позивачем копіями актів надання послуг: №99 від 31.05.2015р., №118 від 30.06.2015р. та №139 від 31.07.2015р., підписаних сторонами та засвідченим печатками обох сторін (а.с.15-17).

Позивач вказує, що відповідач за надані послуги не розрахувався, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 305300грн. 01коп.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України (далі -ГК), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідач наявність та суму баргу не заперечує, доказів сплати боргу не навів та не надав.

Доказів того, що відсутність акту приймання-передачі майна з під охорони звільняє відповідача від обов'язку оплачувати надані послуги чи змінює строк виконання відповідачем зобов'язань з оплати наданих послуг, відповідач та його представник в засіданні суду не навів.

Згідно статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З врахуванням викладеного посилання відповідача на відсутність акту приймання-передачі майна з під охорони не може бути враховане.

Таким чином вимога позивача про стягнення 305300грн. 01коп. боргу обґрунтована та підлягає задоволенню.

За неналежне виконання умов договору позивач також просить стягнути з відповідача 24261грн. 17коп. пені, 1246грн. 29коп. річних та 407грн. 07коп. інфляційних.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з цього вимога про стягнення річних за надані у травні, червні та липні 2015р. охоронні послуги правомірна, але сума річних позивачем завищена.

Як зазначалося вище, оплата за договором здійснюється замовником протягом п'яти банківських днів з дати підписання акту наданих послуг обома сторонами (п. 4.2 договору).

Крім того, відповідно до частини 5 статті 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Позивачем зазначена норма ЦК України та умови договору щодо строку оплати не враховані при розрахунку річних. Так, згідно наданого позивачем розрахунку, позивач нараховує річні по акту №99 від 31.05.2015р. з 06.06.2015р. по 25.08.2015р. Враховуючи, що 1 червня 2015р. є вихідним днем, то згідно п.4.2 договору останній день строку оплати - п"ятий банківський день припадає на вихідний день 06.07.2015р. (субота) отже за правилами ч. 5 ст. 254 ЦК України днем закінчення строку оплати є 08.06.2015р., відповідно оплата за вказаний період прострочена з 09.06.2015р. Аналогічні помилки позивач допустив і при розрахунку річних по актах №118 від 30.06.2015р. та №139 від 31.07.2015р. В результаті зазначених помилок розмір річних, позивачем завищено. З врахуванням цього вимога про стягнення річних за прострочку оплати по договору №ПР 83/14 від 01.09.2014р. підлягає задоволенню частково в сумі 1212грн. 83коп.

Пунктом 4.3 договору встановлено що, за у разі, якщо відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання щодо здійснення оплати послуг в строки, передбачені п.4.2 даного договору, позивач має право нараховувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми оплати за кожний день прострочення.

При здійсненні розрахунку пені позивачем також не враховані умови п.4.2 договору і строк оплати всупереч договору визначений без врахування банківських днів. Так, по акту №139 від 31.07.2015р. п'ятим банківським днем є 07.08.2015р., отже відповідач вважається таким, що прострочив оплату послуг з 08.08.2015р. Пеня за період з 08.08.2015р. по 25.08.2015р. на суму боргу по вказаному акту складає 3011грн. 18коп., отже позивачем пеня за несвоєчасну оплату послуг по акту №139 від 31.07.2015р. завищена на 82грн. 53коп. В цій сумі позов необґрунтований і задоволенню не підлягає. В решті суми пені позов обґрунтований, отже вимога про стягнення пені за прострочку оплати по договору №ПР 83/14 від 01.09.2014р. підлягає задоволенню частково в сумі 24178грн. 64коп.

Відповідач контррозрахунок не надав. Посилання відповідача на те, що строк оплати по актах № 118 від 30.06.2015р. та №139 від 31.07.2015р. спливає 08.07.2015р. та 08.08.2015р. відповідачем не обгрунтоване і представник відповідача в засіданні суду повідомив, що ці дати вказані у відзиві помилково. З врахуванням наведеного ці доводи відповідача судом не можуть бути враховані.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

За період прострочки оплати послуг, наданих у травні 2015р., у червні 2015р. та у липні 2015р. мала місце дефляція.

Згідно п. 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Вищий господарський суд України в п.2 Інформаційного листа від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 роз'яснив, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожен місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Таким чином позов в частині стягнення інфляційних не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту четвертого частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода у наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Аналогічні положення закріплено в статті 43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Полтавхіммаш» (36007, Полтавська область, м.Полтава, вул.Маршала Бірюзова, б.85, ідентифікаційний код 00217449) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство Арсенал» (52030, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт.Кіровське, вул.Дніпрова, буд.16, ідентифікаційний код 37707664) 305300грн. 01коп. основного боргу, 24178грн. 64коп. пені, 1212грн. 83коп. річних, 6613грн. 83коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Суддя Тимошенко К.В.

Повне рішення складено 12.10.2015р.