РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2015Справа №910/16709/15
За позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Волинь»

про стягнення 106414,63 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Шевченко О.М. - представник за довіреністю;

від відповідача: Кокоровець О.В. - представник за довіреністю;

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «АК «Київводоканал» звернулось до суду з позовом до ОСББ «Волинь» про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі в розмірі 106414,63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання за договором від 05.10.2004 № 05017/4-09 в частині оплати наданих послуг з постачання питної води та приймання стічних вод, внаслідок чого за період з 01.06.2012 по 30.06.2014 утворилась заборгованість в розмірі 86364,33 грн. Також, на вказану заборгованість позивачем у відповідності до умов договору та ст. 625 ЦК України нараховано10502,85 грн. інфляційних втрат, 2763,60 грн. 3% річних, 2465 грн. пені та 4318,22 грн. штрафу, які позивач також просить стягнути.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, додатково пояснив, що кількість отриманих послуг підтверджується складеними у відповідності до положень договору та підписаними сторонами актами зняття показань з приладів обліку та дебетово-інформаційними повідомленнями, що підтверджують виставлення рахунків до банківської установи відповідача.

Вказав, що ОСББ виступає колективним замовником (абонентом) комунальних послуг на підставі укладеного з позивачем договору і несе відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами ОСББ послуг. Крім того у спірний період між позивачем та мешканцями багатоквартирного будинку прямих договорів укладено не було.

Також представник позивача зазначив, що відповідачем після порушення провадження у справі сплачено частину заборгованості, а саме 7868,11 грн.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позов.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що ОСББ «Волинь» має статус споживача послуг водопостачання та водовідведення за категорією «інші» а вода та стоки, нараховані позивачем по категорії «населення», були спожиті мешканцями житлового будинку в ОСББ «Волинь». ОСББ вказаних обсягів послуг не споживало, відтак відсутні підстави для їх оплати.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що всі квартири у багатоквартирному будинку в ОСББ «Волинь» обладнані квартирними засобами обліку, тому вказані обсяги послуг повинні оплачувати самі мешканці квартир, незалежно від наявності засобу обліку на багатоквартирному будинку.

Відповідач, здійснив зустрічний розрахунок вартості послуг, спожитих саме ОСББ, як юридичною особою для власних потреб за договором, та здійснив оплату в розмірі 7868,11 грн.

Також вказав, що мешканці квартир продовжують споживати та оплачувати послуги і після спірного періоду, внаслідок чого позивач повинен зарахувати вказані кошти в рахунок боргу за попередній період. Крім того відповідач зазначив, що ОСББ не отримувало від позивача платіжні вимоги доручення на оплату наданих послуг, а додані до матеріалів позовної заяви вказані документи не містять необхідних реквізитів, зокрема номеру рахунку самого ОСББ. Також, позивачем порушено порядок нарахування пені, зокрема пеню нараховано за період, більший одного року. Штраф позивачем, з огляду на не направлення платіжних вимог взагалі нараховано безпідставно.

На підстав викладеного просить відмовити у задоволенні позову.

Крім того відповідачем заявлено про застосування позовної давності до вимог щодо стягнення пені та штрафу.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України, господарським визначається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботи, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що 05.10.2004 між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», після зміни найменування - ПАТ «АК «Київводоканал», (постачальник) та ОСББ «Волинь» (абонент) було укладено договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі № 0517/4-09 (надалі - «Договір»).

Пунктом 1.1 Договору встановлено, що за цим договором постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та прийняти від абонента стічні води, а абонент зобов'язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватись порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, а також дотримуватись норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

За змістом п. 2.2.1 Договору постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги-доручення тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. В разі зміни тарифів у період дії цього договору постачальник доводить абоненту нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків їх введення та розмірів.

Відповідно до п. 2.2.2 Договору, оплата вартості послуг здійснюється Абонентом щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення Постачальником розрахункового документу до банківської установи Абонента.

Згідно з п. 2.2.4 Договору в разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документу, абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг, не пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води.

Відповідно до п. 2.2.5 Договору у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, абонент зобов'язаний у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента, письмово повідомити про це постачальника та у цей же термін направити представника з обгрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова абонента оплатити розрахунковий документ вважатиметься безпідставною.

Отже, за вказаним договором позивач - Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» є підприємством питного водопостачання, яке надає послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення. Відповідач - ОСББ «Волинь» є споживачем послуг з постачання питної води та водовідведення.

Згідно п. 2.1.1 Договору, облік поставленої води здійснюється за показаннями лічильника, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у абонента декількох об'єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за Абонентом.

Відповідно до п. 2.1.4 Договору кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показаннями лічильників стічних вод або за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями лічильників та/або іншими способами визначення об'ємів стоків у відповідності до Правил користування та Правил приймання.

Зняття показань з лічильника (-ків) здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника у присутності представника абонента. В разі, якщо абонент не забезпечить присутності свого представника для зняття показань, дані, що зняті постачальником є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату наданих послуг (п. 2.1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.1.6 Договору облікові дані абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов'язковому звірянню у постачальника. Абонент щоквартально, не пізніше 10-го числа наступного за звітним кварталом місяця направляє до постачальника письмовий звіт по обсягам наданих послуг та проводить з постачальником звіряння обсягів наданих послуг у відповідному обліковому періоді, а також проводить звіряння по проведених розрахунках за надані послуги. Для проведення звіряння абонент направляє свого представника до постачальника із необхідними для цього обліковими документами та бухгалтерськими документами. Звіряння вважається проведеним з моменту отримання постачальником підписаного повноважними особами Акту звіряння розрахунків.

В разі невиконання абонентом цього пункту договору, облікові дані постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених розрахунків вважаються безумовно погодженими абонентом.

У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов'язаний у десятиденний термін з дня направлення постачальником платіжного документу до банківської установи абонента, письмово повідомити про це постачальника та у цей же термін направити представника з обґрунтованими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова абонента оплатити розрахунковий документ постачальника вважатиметься безпідставною (п. 2.2.5 Договору).

З матеріалів справи вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, зауважень щодо наданих послуг з водопостачання та водовідведення за договором від відповідача не надходило. Факт надання позивачем послуг за договором за період з 01.06.2012 по 30.06.2014 належним чином підтверджений матеріалами справи, зокрема актами про зняття показань з приладів обліку, погодженими та підписаними відповідачем, та дебетово-інформаційними повідомленнями за вказаний період.

Доказів існування спору між сторонами щодо кількості або вартості отриманих послуг сторонами не надано.

Відтак, в силу положень п. 2.1.6 та п. 2.2.5 Договору, кількість та вартість наданих позивачем послуг з 01.06.2012 по 30.06.2014 з водопостачання та водовідведення вважаються безумовно погодженими відповідачем.

Так, зазначеними документами підтверджується факт надання позивачем відповідачеві послуг з постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі за період з 01.06.2012 по 30.06.2014 на суму 334070,07 гри., з яких відповідачем сплачено 247705,74 грн., внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 86364,33 грн.

Судом встановлено, що спірна заборгованість за послуги постачання питної води та водовідведення, нарахована позивачем за тарифами по категоріям «населення» та «інші».

В той же час, в ході розгляду справи відповідачем здійснено оплату спожитих послуг на суму 7868,11 грн., нарахованої по тарифам «інші», на підтвердження чого надано платіжне доручення № 139 від 21.09.2015.

Згідно з ч. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відтак, враховуючи факт часткового погашення відповідачем заборгованості за договором, провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 7868,11 грн. підлягає припиненню в зв'язку з відсутністю предмета спору.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання і водовідведення.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі в розмірі 78496,22 грн.

Згідно п.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляційних втрат, трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (п. 2 ст. 625 ЦК України).

Пунктом 4.2. Договору передбачена відповідальність абонента у вигляді сплати пені, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені припиняється через один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 4.6 Договору, за безпідставну відмову оплатити направлений рахунок, або вимогу щодо оплати, Абонент сплачує Постачальнику штраф у розмірі 5 % від суми, яку відмовився сплатити. Сплата штрафу не звільняє Абонента від обов'язку оплатити рахунок Постачальника.

На підставі зазначених норм позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 10502,85 грн. інфляційних, 2763,60 грн. 3% річних, 2465 грн. пені та 4318,22 грн. штрафу за період прострочення оплати послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01.06.2012 по 30.06.2014.

Перевіривши надані позивачем розрахунки зазначених сум, суд дійшов висновку щодо їх арифметичної вірності, законності та обґрунтованості.

Відповідачем в судовому засіданні зроблено заяву про застосування позовної давності до вимог щодо стягнення пені та штрафу.

Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст..258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пунктами 3-5 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Враховуючи, що позивачем нараховано пеню та штраф по платежам за послуги водопостачання, починаючи з липня 2013 року по травень 2014 року включно, суд приходить до висновку про те, що позивачем пропущено, встановлений строк позовної давності в один рік. Відтак позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафу задоволенню не підлягають у зв'язку з пропуском позовної давності.

Стосовно заперечень відповідача слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», об'єднання створюється з метою забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

Споживачем, у розумінні ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Стаття 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» (в редакції, чинній на спірний період) передбачає, що предметом діяльності ОСББ є, серед іншого, «сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг». У зв'язку з цим статтею 22 Закону визначено особливості укладення договорів про надання комунальних послуг в будинках, де створено ОСББ. Відповідно до частини першої зазначеної статті, за наявності технічної можливості проведення поквартирного обліку споживання водо-, тепло-, газо-, електропостачання, гарячого водопостачання та інших послуг власники жилих і нежилих приміщень можуть перераховувати кошти безпосередньо на рахунки підприємств, організацій, які надають ці послуги, за відповідними тарифами для кожного виду послуг у порядку, встановленому законом.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону, ОСББ за договором з постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. У такому випадку об'єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об'єднання комунальних послуг.

Оскільки, як встановлено судом, прямих договорів між позивачем та мешканцями квартир будинку, що належить ОСББ «Волинь» укладено не було, відповідач відповідно до укладеного з позивачем договору № 05017/4-09 від 05.10.2004 на послуги постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі є колективним замовником та виконавцем вказаних комунальних послуг в силу вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків».

Згідно п. 2.1.1 Договору, облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється за показаннями лічильника, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у абонента декількох об'єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за абонентом. Пунктом 3.3.1 Договору передбачено, що абонент зобов'язаний надавати повну та достовірну інформацію (дислокацію об'єктів), яка є невід'ємною частиною Договору, щодо кількості та місцезнаходження всіх об'єктів водоспоживання приєднаних до міських комунальних мереж.

Усі водолічильники, з яких знімались показники та проводились нарахування за спірний період, зареєстровані позивачем (про що свідчать розпорядження на реєстрацію даних щодо водолічильників та відкриття особових рахунків) та знаходились в приміщеннях, які належать ОСББ «Волинь». Дислокації на всі об'єкти водоспоживання та водовідведення надані безпосередньо відповідачем. Крім того, до матеріалів справи долучені листи відповідача з проханнями про включення новозбудованих секцій будинку, який належить ОСББ «Волинь» до існуючого Договору.

Таким чином, договір з відповідачем укладений, як з колективним споживачем, а тому відповідно до умов Договору, норм Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст. 526, 527 ЦК, ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», зобов'язаний виконувати обов'язки за Договором, зокрема щодо своєчасної оплати наданих йому послуг.

Стосовно необхідності зарахування платежів, здійснених мешканцями квартир після 30.06.2014, в рахунок погашення заборгованості за попередні періоди, слід зазначити, що відповідно до умов Договору (п. 2.2.2, 2.2.3) оплата вартості послуг має здійснюватися пбонентом щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента, або у разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документу, абонент має здійснювати оплату вартості наданих йому послуг, ні пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води. В той же час, відповідач уклав договір про надання послуг з Комунальним підприємством «Головний інформаційно-обчислювальний центр», яким уповноважив останнього здійснювати розщеплення платежів та перераховувати грошові кошти, визначеним у дислокації до договору, постачальникам послуг.

У подальшому КП «ГІОЦ» на виконання умов договору про надання послуг здійснювало на замовлення відповідача обробку та розщеплення платежів споживачів житлово-комунальних послуг на складові по видам житлово-комунальних послуг та перераховувало розщеплені кошти із транзитного рахунку КП «ГІОЦ» на рахунки виробників та виконавців житлово-комунальних послуг.

Таким чином, КП «ГІОЦ» проводило розщеплення платежів за послуги з постачання холодної та гарячої води та водовідведення, що надійшли від населення та зараховувало на рахунки ПАТ «АК «Київводоканал» із призначенням платежу: «холодна вода та водовідведення холодної води», «вода для підігріву» та «водовідведення гарячої води», із зазначенням періоду споживання.

Відповідно до п. 1.19. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004, право визначати призначення платежу належить виключно платнику, банк не несе відповідальності за достовірність змісту платіжного доручення, оформленого клієнтом. Відповідальність за відповідність інформації, зазначеної в платіжному дорученні, суті операції, за якою здійснюється переказ, несе платник.

Таким чином, зважаючи на те, що чинним законодавством не передбачене право платника або одержувача коштів, змінювати призначення платежу без згоди іншої сторони, то позивач не міг самовільно змінювати призначення платежів коштів, які були сплачені населенням

Згідно з ч. 1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Оскільки 7868,11 грн. заборгованості сплачені відповідачем після звернення позивача до суду та сплати ним судового збору, витрати зі сплати судового збору, на підставі ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 32-38, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Волинь» (03151, м. Київ, вул. Волинська, 10; ідентифікаційний код 32977400) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А; ідентифікаційний код 03327664) 78496 (сімдесят вісім тисяч чотириста дев'яносто шість) грн. 22 коп. заборгованості за спожиті комунальні послуги, 10502 (десять тисяч п'ятсот дві) грн. 85 коп. інфляційних, 2763 (двi тисячi сімсот шістдесят три) грн. 60 коп. 3% річних та 2128 (двi тисячi сто двадцять вісім) грн. 30 коп. витрат на сплату судового збору.

Припинити провадження у справі в частині стягнення 7868 грн. 11 коп. заборгованості.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко