РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2015Справа №910/21064/15

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відоктемленого підрозділу Трипільської теплової електростанції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" до державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" про стягнення 18674,13 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Желінська Т. М. (довіреність № 486/22 від 31.12.2014);

від відповідача - Андрощук Є К. (довіреність № 1543-НЮ від 16.07.2015);

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електростанції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" (далі по тексту - відповідач) про стягнення 18674,13 грн.

Позов мотивований безпідставним списанням відповідачем з рахунку позивача вартості додаткових робіт проведених залізницею у зв'язку з нерівномірним завантаження вантажу у залізничні вагони.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2015 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 09.09.2015.

09.09.2015 представником відповідача через відділ діловодства суду подано письмовий відзив на позов, у якому відповідач вказує, що відповідно до статті 315 Господарського кодексу України, оскільки претензії позивача щодо повернення коштів подані залізниці подані у березні та квітні були повернуті заявнику без розгляду, то факт звернення позивача з вказаними претензіями не надає заявнику право на звернення до суду з позовом до залізниці. А також відповідач зазначає, що у зв'язку з тим, що термін розгляду претензії від 07.05.2015 № 19-2141 на момент подачі позову триває, то позивач позбавлений права звернення до суду до моменту отримання відповіді на претензію або закінчення строку її розгляду.

Ухвалою суду від 09.09.2015 відкладено розгляд справи на 08.10.2015.

24.09.2015 від представника позивача надійшло пояснення на відзив відповідача на позовну заяву в яких позивач зазначив, що відповідно до статті 130 Статуту залізниць України визначений вичерпний перелік підстав для звернення до залізниць з претензіями та позовами це: втрата вантажу, недостача, псування або пошкодження вантажу, прострочення доставки вантажу, втрата багажу чи вантажобагажу для яких визначений обмежені строки давності, тоді як претензії та позови, що стосуються розрахунків із залізницею виникають з інших правових підстав. Також позивач зазначив, що укладеним договором позивач надавав право відповідачу списувати кошти з його особового рахунку лише за надані послуги та його згодою. Позивач наголошує, що платежі, збори, які виникли через затримку вагонів (контейнерів) з вантажними під час перевезення з вини відправника оформлюються станцією відправлення для стягнення цих платежів, зборів з відправника.

Представник позивача в судовому засіданні 08.10.2015 підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні 08.10.2015 надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що перевірка стану навантаження у спірних вагонах була здійснена виключно для забезпечення безпеки руху поїздів, що є обов'язковим для залізниці. Також відповідач зауважує, що у відповідності до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, якщо витрати виникли на залізниці призначення, то такі витрати покладаються на одержувача. Відповідач вказує, що п. 4.3 розділу 3 Тарифного керівництва № 1 встановлено, що крім збору за зважування на вагах залізниці нараховується збір за маневрову роботу, якщо вагони подаються на ваги локомотивом залізниці. Відповідач зазначив, що нормами Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення не передбачено у випадку виникнення перешкоди в перевезенні вантажу з вини вантажовідправника повідомляти про це вантажоодержувача, а тому списання додаткових зборів з рахунку позивача здійснене у відповідності до вимоги зазначеної угоди.

Також представник відповідача в судовому засіданні 08.10.2015 надав додаткові пояснення по справі в яких зазначив, що Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення має обов'язкову силу для залізниць, вантажовідправників та вантажоодержувачів та діє не залежно від державної приналежності сторін договору перевезення.

В судовому засіданні 07.10.2015 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, судом встановлено наступне.

22.05.2013 між сторонами у справі укладено договір № 2036103 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Відповідно до п. 7.1. договору, договір набирає чинності з дати його підписання і діє три роки.

На виконання п. 2.2.1 договору, у позивача для централізованих розрахунків із відповідачем було відкрито особовий рахунок № 2036103 та присвоєно код 3371.

Як передбачено п. 3.1. договору, вантажовласник здійснює попередню оплату залізниці (відповідач) на рахунок № 04 в АБ "Експрес-Банк" м. Київ, МФО 322959, код 04713033. Одержувач ЄТехПД ДТГО "Південно-західна залізниця". Одержані кошти залізниця зараховує на особовий рахунок вантажовласника. Послуги вантажовласнику за цим договором надаються за умови наявності коштів на його особовому рахунку.

Відповідно до п. 2.2.3. договору, відповідач брав на себе зобов'язання здійснювати розрахунки за перевезення вантажів і надані послуги.

Пунктами 2.1.1, 2.2.2 та 2.2.3 договору встановлено, що розрахунок провідних платежів, послуг та додаткових зборів проводиться згідно ставок Тарифного керівництва № 1 з урахуванням коефіцієнтів і зборів, оголошених Укрзалізницею на підставі належного оформлення планів та заявок.

Порядок розрахунків за перевезення і послуги врегульований статтею 62 Статуту залізниць України, Правилами розрахунків за перевезення вантажів, тобто спеціальними нормами права та Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за вантаж встановлену плату.

Згідно з ч. 1 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Відповідно до ч. 2 ст. 908 ЦК України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Ч. 2 ст. 916 ЦК України встановлено, що плата за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти, що здійснюється транспортом загального користування, визначається за домовленістю сторін, якщо вона не встановлена тарифами, чи у встановленому порядку.

У березні-травні 2015 року відповідачем з рахунку Трипільської ТЕС ПАТ "Центренерго" списано грошові кошти в сумі 18674,13 грн. за усунення нерівномірного завантаження у вагоні № 61800660, 53794061, 608874429 з вугіллям (накладна № АТ 512355, АТ 512748, АУ 316161) на залізничній станції Хутір Михайлівський, що засвідчено актом загальної форми № 70, № 92, № 116. Ці кошти були включені до накопичувальної картки №№ 10030114, 02040180, 25040243, які підписані одержувачем вантажу із запереченнями.

В міжнародних залізничних накладних вантажовідправниками вагонів є - ООО «Краснобродский Южный».

Незважаючи на наявність заперечень у накопичувальній картці, кошти були списані залізницею, що підтверджується відміткою залізниці на накопичувальній картці та випискою із особового рахунку ТехПД 1ДТГО "Південно-західна залізниця" - переліком № 20150310, 20150402, 20150425.

30.03.2015, 22.04.2015 та 07.05.2015 позивач звертався до відповідача з претензіями про повернення безпідставного списаних коштів в розмірі 18674,13 грн по кожному випадку окремо.

Претензії від 30.03.2015 та 22.04.2015 залишені відповідачем без розгляду, оскільки позивачем до претензій прикладені копії, а не оригінали накладних (листи від 21.04.2015 № М-7/805, від 1205.2014 № М-7/916).

Відповідь на претензію позивача від 07.05.2015 станом на день вирішення спору відповідачем не була надана.

Статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 передбачено, що обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, визначає Статут залізниць України.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Статуту залізниць України вантажовідправник (відправник вантажу, вантажовласник) - зазначений в документі на перевезення вантажу (накладній) юридична чи фізична особа, яка довіряє вантаж залізниці для його перевезення.

Завантаження у вагони здійснюється вантажовідправником, який зобов'язаний здійснювати завантаження з виконанням технічних умов (статті 30 і 32 Статуту залізниць України).

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Статуту залізниць України вантажовідправник, вантажоодержувач, порт, підприємство (організація) зобов'язані також відшкодувати залізниці збитки, завдані внаслідок пошкодження рухомого складу, перевантаження, неправильного навантаження, застосування неякісної упаковки або неправильного кріплення вантажу.

Договором № 2036103 не передбачено зобов'язання позивача, який є отримувачем вантажу, контролювати рівномірне завантаження вантажовідправниками вагонів з вугіллям.

Згідно зі ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ними у накладній.

Відповідно до п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, у графі „Правильність внесених у накладну відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду і розбірливо розписується, засвідчуючи правильність відомостей, вказаних ним у перевізному документі.

Вантажовідправник ООО «Краснобродский Южный», завантаживши вагони та склавши перевізні документи, передали їх залізницею до перевезення, остання прийняла вказані вагони без зауважень, про що свідчать відбитки печатки станції відправлення на залізничних накладних, жодних порушень щодо нерівномірності завантаження вагонів залізницею при завантаженні зафіксовано не було.

Відповідно до параграфу 7 статті 9, пар. 1, 4 ст. 13 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) залізниці відшкодовуються витрати пов'язані з виправленням завантаження. Такі витрати на транзитній дорозі відшкодовує той хто сплачує провізні платежі.

Згідно з ст. 36 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення в разі відсутності в даній Угоді необхідних положень застосовуються постанови, викладені у внутрішніх законах та правилах відповідної країни, залізниця якої являється учасницею даної Угоди.

Відповідно до Правил розрахунків за перевезення вантажів (Абз. 2 п. 2.3), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, встановлено, що з договором залізниця відкриває особовий рахунок кожному відправнику (одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника.

Пунктом 2.5 Правил розрахунків за перевезення вантажів встановлено, що платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу кошти для перевезень і додаткових послуг.

Відповідно до 1 і 2 абзацу п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг.

Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).

Відповідно до пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів списання коштів з рахунку платника здійснюється, зокрема, на підставі накопичувальних карток із зазначенням в них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівників станції і платника, а в разі їх непогодження представник вантажовласника зобов'язаний підписати їх із застереженням. У такому разі спірні питання повинні вирішуватися у претензійно-позовному провадженні.

Відповідно до умов договору від 22.05.2013 року № 2036103 відповідачу надано право списувати кошти з рахунку позивача за надані послуги та виконані роботи.

Підтвердження виконаних робіт та наданих послуг засвідчується підписом представника позивача у накопичувальній картці.

З огляду на зазначене, лише підпис представника відповідача у накопичувальній картці дає право відповідачу списувати кошти з його рахунку.

Позивачем накопичувальні картки підписані із застереженням. Так, позивач вказав про те, що відмовляється сплачувати нараховану суму, оскільки правила завантаження порушені вантажовідправниками.

Крім того, відповідно до абз. 6 п. 5.1 роз'яснення президії Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" від 29.05.2002 року № 04-5/601 було роз'яснено, що залізниця не має права списувати спірні суми із попередньої оплати.

Таким чином, враховуючи відсутність правових підстав у відповідача для списання спірних грошових сум з рахунку позивача, так як позивач підписав накопичувальні картки із застереженням, що є доказом відсутності його згоди на списання спірної суми, а тому безакцептне списання відповідачем зазначених коштів із с особового рахунку позивача суперечить встановленому законодавством порядку, а відтак відповідач зобов'язаний повернути позивачу грошові кошти в сумі 18674,13 грн, як отримані без достатньої правової підстави.

Відповідно до абз. 6 п. 5.1 роз'яснення президії Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" від 29.05.2002 року № 04-5/601 господарським судам слід враховувати, що для повернення зайво нарахованих грошових коштів застосовується скорочений 6-місячний строк позовної давності, який обраховується з дня списання коштів з особового рахунка платника в ТехПД.

Оскільки відповідачем було списано з рахунку позивача спірні кошти у березні-травні 2015 та враховуючи, що позивач подав позовну заяву 12.08.2015 (штамп на конверті), то суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено скорочений 6-місячний строк позовної давності.

Відповідно до статті 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

За таких обставин та керуючись ст. ст. 49, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця» (01034, м. Київ, Шевченківський район, вул. Лисенка, буд. 6, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електростанції (Київська обл., м. Українка, вул. Промислова, 1; ) 18674 (вісімнадцять тисяч шістсот сімдесят чотири) грн 13 коп. безпідставно списаних коштів та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 13.10.2015.

Суддя Я.А. Карабань