РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р. Справа № 906/842/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Гулова А.Г.

суддя Петухов М.Г. ,

суддя Маціщук А.В.

при секретарі судового засідання Вавринчук А.І.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

на рішення господарського суду Житомирської області від 03.09.2015р.

у справі №906/842/15 (суддя Лозинська І.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м.Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Коростишів Коростишівського району Житомирської області

про стягнення 23829,68грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 03.09.2015р. у справі №906/842/15 відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 23829,68грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати і прийняти нове - про задоволення позову.

Мотивуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що позивачем жодних інструкцій або розпоряджень щодо неперерахування коштів на арештований рахунок порушено не було;

- судом при винесенні оскарженого рішення не взято до уваги, що відповідач був обізнаний про виконавче провадження щодо стягнення суми коштів з нього, а тому навмисно вніс кошти через касу з метою несплати боргу за виконавчим провадженням та уникненням відповідальності за кредитні зобов'язання перед позивачем. В касі банку обов'язково повідомили його про те, що рахунки заблоковані арештом, а тому кошти підуть на транзитний рахунок. Відповідачем жодним чином не доказано своєї необізнаності;

- також суд не прийняв до уваги, що взаємодія позивача та ДВС України з приводу інформування про кошти на арештованих рахунках взагалі не стосуються оспорюваних правовідносин та судової справи і жодним чином не впливають на них.

ФОП ОСОБА_1 у письмовому відзиві від 10.10.2015р. на апеляційну скаргу заперечила проти доводів та вимог апеляційної скарги, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони повноважних представників у судове засідання не направили.

Враховуючи норми ст. 101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що неявка у засідання суду представників сторін, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення, колегія суддів розглянула апеляційну скаргу за відсутності представників останніх.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 10.10.2011р. ФОП ОСОБА_1 (клієнт) звернулась до ПАТ КБ "Приватбанк" (банк) із заявою про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки, яка оформлена на бланку типової форми у вигляді анкети, містить підпис представника банку скріплений печаткою та підпис клієнта.

Згідно із вказаною заявою ФОП ОСОБА_1 вчинені дії, які свідчать про укладення з позивачем договору банківського обслуговування, відповідач приєдналася до "Умов та правил надання банківських послуг" і "Тарифів" банку, що розміщені в мережі інтернет на сайті http://www.privatbank.ua, які разом із цією заявою складають договір банківського обслуговування від 10.10.2011р.

Відповідно до умов цього договору ФОП ОСОБА_1 було відкрито в національній валюті: два поточні рахунки № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та картковий рахунок № НОМЕР_3, встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_4.

Позивачем, на виконання умов договору, було надано відповідачці кредитний ліміт в розмірі 8000,00грн, що підтверджується довідкою № 08.7.0.0.0/38 від 22.05.2015р. про розмір встановленого ліміту кредитних коштів.

26.06.2013р. відповідачкою було знято з рахунку 8000,00грн. кредитних коштів, що підтверджується банківською випискою з 10.10.2011р. по 19.05.2015р. про рух коштів по рахунках ОСОБА_1

27.06.2013р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Коростишівського районного управління юстиції винесено постанову про арешт коштів боржника ФОП ОСОБА_1 на її рахунках НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_7 в ПАТ КБ "Приватбанк", яка отримана відповідачкою 21.08.2013, про що свідчить відмітка, зроблена нею на примірнику постанови ВДВС.

На виконання вказаної постанови, державним виконавцем було надіслано на адресу ПАТ КБ "Приватбанк" лист від 08.07.2015р. № 3660 з постановою про арешт коштів боржника від 27.06.2013р.

Після отримання банком постанови державного виконавця від 27.06.2013р. позивач своїм листом від 15.07.2013р. №20.1.0.0.0/7-20130715/856 повідомив ДВС про те, що згідно з п. 10 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ №22 від 21.01.2004р. накладено арешт та зупинено всі видаткові операції за рахунками відповідачки (як за рахунок власних коштів, так і наданого банком кредитного ліміту). Також позивач повідомив, що у постанові державного виконавця про накладення арешту на кошти від 27.06.2013р., що обліковуються на рахунку НОМЕР_8 та належать відповідачу ФОП ОСОБА_1, відповідно до ч.2 ст.21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001р. страхові кошти , зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону. Крім того, позивач зазначив, що рахунки за НОМЕР_9 та НОМЕР_6 не обслуговуються.

24.07.2013р. відповідачкою на виконання своїх зобов'язань за договором від 10.10.2011р. було внесено до оплати банку 8210,00грн., із вказівкою про зарахування їх на рахунок ФОП ОСОБА_1 НОМЕР_4, однак кошти були зараховані банком на транзитний рахунок № НОМЕР_10.

ФОП ОСОБА_1 листами від 04.11.2013р. та від 25.11.2013р. зверталась до ПАТ "КБ "Приватбанк" з проханням з'ясувати обґрунтованість нарахованих до стягнення боргових зобов'язань, з огляду на повне погашення заборгованості по кредиту 24.07.2013 та неповідомлення працівниками банку, при отриманні коштів на погашення боргу, інформації про арешт рахунків.

У відповідь на вказані звернення, банк листами від 11.11.2013р. та від 26.11.2013р. повідомив відповідачку, що до позивача надійшла постанова державного виконавця про арешт коштів ФОП ОСОБА_1, яка прийнята до виконання на підставі п.10.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, тому банк не має змоги виконати її вимоги, оскільки відповідно до п.10.6 зазначеної Інструкції під час дії даної постанови банк протягом операційного дня відповідно до вимог ст. 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" зупиняє видаткові операції за рахунком клієнта та здійснює арешт усіх надходжень на рахунок клієнта до забезпечення суми коштів, що зазначена в такому документі про арешт коштів, або до отримання передбачених законодавством документів про звільнення коштів з-під арешту. Відтак, задоволення її вимог, на думку банку, не підлягає задоволенню з огляду на законність дій по нарахуванню штрафних санкцій, що випливає з вимог ст. 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність", п. п. 10.1, 10.6, 10.9, 10.11 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. № 22.

05.05.2015 ПАТ "КБ "Приватбанк" було надіслано відповідачці претензію №11010ZRWKS0А0 від 17.04.2015р. про сплату боргу за договором від 10.10.2011р., а саме:

- 8000,00грн. простроченої заборгованості за тілом кредиту;

- 7352,89грн. простроченої заборгованості за відсотками;

- 1665,33грн. заборгованості з комісії за користування кредитом;

- 5420,66грн. заборгованість з пені.

Однак, дані вимоги були залишені ФОП ОСОБА_1 без відповіді та задоволення.

За наведених обставин, ПАТ "КБ "Приватбанк" звернулось до господарського суду Житомирської області з позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення 23829,68грн., з яких:

- 8000,00грн. - заборгованість за кредитом;

- 7751,11грн. - заборгованість по процентам;

- 6341,24грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

- 1737,33грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду Житомирської області від 03.09.2015р. у справі №906/842/15 відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 23829,68грн.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_1, 10.10.2011р. звернувшись із заявою про відкриття банківського рахунку та картки зі зразками підписів та відбитка печатки, що підписана сторонами та скріплена печаткою банку, вчинено дії щодо укладення з позивачем договору банківського обслуговування, згідно з яким відповідачка приєдналася до "Умов та правил надання банківських послуг" і "Тарифів" банку, що розміщені в мережі інтернет на сайті http://www.privatbank.ua, які разом із цією заявою складають договір банківського обслуговування, та взяла на себе зобов'язання виконувати умови договору від 10.10.2011р.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до п. 3.2.1.2.1.8 Умов та правил надання банківських послуг у разі накладення арешту на грошові кошти, розміщені на рахунку клієнта та/або пред'явлення стягувачем платіжної вимоги на списання грошових коштів з рахунку клієнта, далі арешт, сторони домовились про зміну розміру кредитного ліміту до розміру, наданого банком на дату настання арешту. При цьому, терміном повернення кредиту є дата настання арешту. У випадку якщо клієнт не погашає заборгованість за кредитом, заборгованість за кредитом вважається простроченою. Під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (пп. 3.2.1.4.1.4 п. 3.2.1.4 умов).

До настання термінів, визначених п. 3.2.1.4.1.3 розрахунки за кредитом здійснюються відповідно до п. п. 3.2.1, 4.1.1, 3.2.1.4.1.2, 3.2.1.4.4. З моменту настання строків визначених п. 3.2.1.4.1.3 розрахунки здійснюються у відповідності з п. 3.2.1.4.1.3 зі сплатою всіх штрафних санкцій (пені, штрафи) передбачених п. 3.2.1 Умов та правил. При отриманні платіжної вимоги на примусове списання грошових коштів з рахунку клієнта, банк здійснює списання тільки особистих коштів клієнта. Кредитний ліміт може бути відновлений після зняття арешту в установленому законодавством порядку.

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Пунктом 10.6 постанови Національного Банку України від 21.01.2004 №22 "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" із змінами, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/8976, передбачено, зокрема, що залежно від наявності/відсутності коштів на рахунку клієнта, на кошти якого накладено арешт, банк здійснює такі дії:

- якщо на рахунку є кошти в сумі, що визначена документом про арешт коштів, то банк арештовує їх на цьому рахунку та продовжує виконання операцій за рахунком клієнта. Документ про арешт коштів банк обліковує на відповідному позабалансовому рахунку;

- якщо на рахунку клієнта недостатньо визначеної документом про арешт коштів суми коштів, то банк арештовує на цьому рахунку наявну суму коштів, обліковує цей документ на відповідному позабалансовому рахунку і не пізніше ніж наступного робочого дня письмово повідомляє орган, який надіслав документ про арешт коштів, про недостатність коштів для його виконання;

- якщо на рахунку клієнта немає коштів для забезпечення виконання документа про арешт коштів, то банк обліковує його на відповідному позабалансовому рахунку і не пізніше ніж наступного робочого дня письмово повідомляє орган, який надіслав документ про арешт коштів, про відсутність коштів для його виконання.

Як встановлено судом, отримавши з листом від 08.07.2015р. №3660постанову ВДВС Коростишівського РУЮ від 27.06.2013р. ВП №38230309 про накладення арешту на кошти боржника ФОП ОСОБА_1, що містяться на рахунках №№ НОМЕР_11, НОМЕР_6, НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_7 в ПАТ КБ "Приватбанк", позивач листом від 15.07.2013р. №20.1.0.0.0/7-20130715/856 повідомив ВДВС Коростишівського РУЮ про накладення арешту на кошти ФОП ОСОБА_1, одночасно зазначивши, що кошти, які обліковуються на рахунку НОМЕР_8 не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів на підставі ч.2 ст.21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", а рахунки НОМЕР_9 та НОМЕР_6 не обслуговуються, однак не повідомив Відділ державної виконавчої служби Коростишівського РУЮ про відсутність коштів на інших рахунках позивача.

Відповідно до пункту 3.2.1.2.1.8 "Умов та правил надання банківських послуг", зокрема, передбачено, що у разі накладення арешту на грошові кошти, розміщені на рахунку клієнта, сторони домовились про зміну розміру кредитного ліміту до розміру, наданого банком на дату настання арешту. При цьому, терміном повернення кредиту є дата настання арешту, у випадку, якщо клієнт не погашає заборгованість за кредитом, заборгованість за кредитом вважається простроченою.

Проте, позивач всупереч ч.2 ст. 55 ЗУ "Про банки та банківську діяльність", умов договору від 10.10.2011р., не повідомив відповідача про те, що у зв'язку з накладенням арешту на кошти останнього, датою повернення кредиту є 15.07.2013р.

Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (ст. 1074 ЦК України).

За ст. 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність", арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.

Зупинення видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту, крім випадків, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму". Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми.

Відповідно до п. 1.24 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з виписки банку за період 10.10.2011р. по 19.05.2015р. по рахунку НОМЕР_4 підприємця ОСОБА_1, звіту про дебетові та кредитові операції по вказаному рахунку за липень 2013р., 24.07.2013р. ФОП ОСОБА_1 готівкою внесла кошти у розмірі 8210,00грн на свій поточний рахунок НОМЕР_4, проте, незважаючи на те, що по рахунку зупинено лише видаткові операції, банком ці кошти безпідставно зараховано на транзитний рахунок по бездоговірних платежах юридичних осіб НОМЕР_12.

Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Коростишівського РУЮ про арешт коштів боржника від 27.06.2013, з ФОП ОСОБА_1 належать до стягнення на користь ДП "Меркс Мобіле" кошти в сумі 5084,91 грн.

Як вбачається з листа ВДВС Коростишівського РУЮ від 24.07.2015р., виконавчий документ про стягнення з відповідачки на користь ДП "Меркс Мобіле" 5084,91 грн. не виконано.

Таким чином, не виконавши розпорядження відповідачки про зарахування коштів на її рахунок НОМЕР_4, згідно з умовами договору від 10.10.2011р., не виконавши постанову ВДВС Коростишівського РУЮ від 27.06.2013р. про накладення арешту на грошові кошти, які надійшли на вказаний рахунок та не повідомивши орган ДВС про надходження коштів на вказаний вище рахунок, банк, утримуючи на транзитному рахунку кошти клієнта в сумі 8210,00 грн., тим самим порушив право відповідачки на розпорядження належними їй коштами в сумі 8210,00грн.

Оцінюючи наведені докази в їх сукупності та встановлені на їх підставі обставини справи, апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідачкою, на виконання кредитного договору від 10.10.2011р., 24.07.2013р., тобто вчасно та в повному обсязі, внесено кошти в сумі 8210,00грн., якими банк самостійно розпорядився.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, ст. 202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Отже, доводи позивача, наведені в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції судовою колегією не встановлено, тому доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі оскарженого рішення.

Судові витрати за подання апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 49, 105 ГПК України, у зв'язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Житомирської області від 03.09.2015р. у справі №906/842/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ КБ "Приватбанк" - без задоволення.

2. Справу № 906/842/15 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Гулова А.Г.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Маціщук А.В.