ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2015 р. Справа № 926/972/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді Кордюк Г.Т.

суддів Гриців В.М.

Давид Л.Л.

Розглянувши апеляційну скаргу за вих.№573 від 10.09.15 ТОВ "Торговий Дім Укрвторресурс", м.Київ

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.08.15

у справі №926/972/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Укрвторресурс", м.Київ

до відповідача Міського комунального підприємства "Чернівціспецкомунтранс", м.Чернівці

про визнання недійсним договору №130 від 25.07.13

За участю представників сторін:

від позивача - Маслей І.М. - представник;

від відповідача - Боднар С.Б - представник;

Автоматизованою системою документообігу суду справу №926/972/15 розподілено до розгляду судді - доповідачу - Кордюк Г.Т., введено до складу судової колегії суддів Гриців В.М. та Давид Л.Л.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 17.09.15 апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадженя справу призначено до розгляду на 15.10.15.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 27.08.15 у справі №926/972/15 (суддя Гушилик С.М.) в задоволенні позову відмовлено.

При цьому, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем позивач не доведено, що договір № 130 про надання послуг із вивезення та утилізації (захоронення) твердих побутових відходів від 25.07.2013р. не відповідає умовам Типової форми договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, затвердженим Правилами надання послуг з вивезення побутових відходів затверджених постановою КМУ від 10.12.2008р. №1070, також не доведено, що відповідач є монополістом в галузі надання житлово-комунальних послуг - з вивезення твердих побутових відходів, а відтак відсутні підстави для визнання такого договору недійсним.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.08.15 у даній справі та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

При цьому, скаржник посилається на те, що оскаржуване рішення прийнято при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою ту обставину, що в запропонованій відповідачем редакції договору інакше та вільно викладені умови про предмет договору, строки надання послуг, порядок здійснення оплати, обо'язки виконавця, умови розірвання договору та інше.

Також, на думку скаржника, місцевим господарським судом помилково зазначено про наявність вільного вибору позивачем контрагента за договором, оскільки в рішенні Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 26.07.11 №443/12 визначено, що МКП «Чернівціспецкомунтранс» обслуговує Першотравневий та частину Садгірського району міста Чернівці, а територіально підприємства , які надають послуги з вивезення побутових відходів на території м.Чернівці надають послуги у відповідності до укладених договорів із споживачами. Таким чином, як зазначає апелянт вибір контрагента за договором у нього відсутній, крім того, судом не було надано правової оцінки копіям існуючих договорів укладених між відповідачем та іншими суб'єктами, що підтверджує виключне надання послуг з вивезення побутових відходів відповідачем на території Садгірського та Першотравневого районів м.Чернівці.

Скаржник також зазначає про те, що в п.1 спірного договору відсутнє посилання на рішення органу місцевого самоврядування про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів. На думку апелянта, відсутність вказаного рішення органу місцевого самоврядування, пряма вказівка щодо якого міститься в постанові КМУ, посилково визначена судом як така, що не порушує умови Типового договору.

Крім того, апелянт вказує, що судом не надано належної правової оцінки існуванню умови щодо нарахування та оплати мешканцями послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за першу декаду відповідного періоду в розмір 100 %, тоді як оплата мешканцями на цей період проплачено лише 25-30%. Разом з цим, скаржник зазначає, що в рівнозначних договорах які укладені між відповідачем та іншими суб'єктами, містяться суттєві відмінності від тих, які укладені між сторонами у справі.

Також, скаржником зазначено, що твердження місцевого господарського суду стосовно того, що відповідач здійснює діяльність на підставі статуту, а не на підставі договору з органом місцевого самоврядування, суперечить ст.35-1 ЗУ «Про відходи», відповідно до якої орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах визначає виконавця послуг.

Твердження місцевого господарського суду щодо правомірності включення до спірного договору п.33, який міститься посилання на рішення ВК Чернівецької міскої ради №300/10 від 25.05.13, згідно якого відповідач визнається правонаступником забов'язань по заборгованостях КЖРЕПу№12, скаржник вважає неправомірним.

1 жовтня 2015 року на виконання вимог ухвали Львівського апеляційного господарського суду позивачем подано докази про приведення судового збору у відповідність з вимогами чинного законодавства.

15 жовтня 2015 року до суду від відповідач надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить рішення місцевого господарського суду далишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, з підстав законності та обгрунтованості рішення суду.

Присутні у судовому засіданні представники навели свої доводи, міркування та заперечення, викладені безпосередньо в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши пояснення присутніх представників, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.08.15 у даній справі з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Укрвторресурс" (позивач) згідно рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 300/10 від 25.06.2013 року,визнано переможцем конкурсу з виконання робіт (надання послуг) з утримання житлових будинків, споруд, нежитлових будівель і прибудинкових територій комунальної власності територіальної громади м.Чернівців, які знаходяться на балансі комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 12.

Пунктом 4 рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 300/10 від 25.06.2013 року TOB "ТД Укрвторресурс" зобов'язано в місячний термін з дня прийняття цього рішення укласти договори з виробниками-надавачами комунальних послуг з метою вчасного отримання споживачами якісних житлово-комунальних послуг.

10 липня 2013 року між TOB "ТД Укрвторресурс", Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради та Управлінням житлового господарства Першотравневої районної в м.Чернівці ради укладено трьохсторонній Договір на виконання робіт з утримання житлових будинків, нежитлових будівель і прибудинкових територій комунальної власності територіальної громади м.Чернівців.

Відповідно до п.п. 2.2. п.2 трьохстороннього Договору, на TOB "ТД Укрвторресурс" покладено обов'язок надавати роботи та послуги по санітарній очистці, прибиранні

прибудинкових територій, вивезення твердих побутових відходів та рідких нечистот із залученням спеціалізованих організацій.

Постановою КМУ № 1070 від 10.12.2008р. затверджені Правила надання послуг з вивезення побутових відходів" (далі - Правила), якими визначений механізм надання суб'єктами господарювання незалежно від форми власності послуг з вивезення побутових відходів у містах, селищах і селах.

Відповідно до п.4 Правил виконавець послуг з вивезення побутових відходів визначається на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрі України.

Частиною 2 пункту 5 Правил зазначено, що надання послуг з вивезення відходів здійснюється з урахуванням вимог статтей 35, 35-1 Закону України "Про відходи".

Відповідно до ст. 35-1 Закону України "Про відходи" збирання та перевезення побутових відходів у межах певної території здійснюється юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами.

Згідно рішення сесії Чернівецької міської ради № 432 від 25.10.2007 року, у затвердженому статуті (п. 2.2) МКП "Чернівціспецкомунтранс" (відповідач) визначено як виконавця послуг із вивезення та утилізації ТПВ.

Згідно з п.1.4 рішення виконкому Чернівецької міської ради № 517/14 від 23.08.2011 року "Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг в житловому фонді м.Чернівці та визнання такими, що втратили чинність, рішення виконавчого комітету з цих питань" визначено виконавцями житлово-комунальних послуг в житловому фонді м.Чернівці підприємства та організації незалежно від форми їх власності та підпорядкування, предметом діяльності яких є надання відповідних житлово-комунальних послуг - з вивезення твердих побутових відходів - МКП "Чернівціспецкомунтранс" та фірма Альтфатер-Чернівці".

Пунктом 5 Правил визначено, що послуги надаються з урахуванням розміру території, схеми санітарного очищення, затвердженої в установленому порядку, та інших умов, передбачених законодавством у сфері житлово-комунального господарства. Відповідні схеми санітарного очищення (плани-графіки вивезення ТПВ) в м. Чернівці в установленому порядку затверджені органами місцевого самоврядування та доведені до суб'єктів у сфері поводження із ТПВ.

Відповідно до вимог ст.ст. 19, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 17 Закону України "Про відходи" надання послуг з вивезення твердих побутових відходів здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно із п.3 ч.2 ст.21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг, до яких відносяться і послуги з вивезення твердих побутових відходів з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Пунктом 3 Правил визначено, що договір про надання послуг з вивезення побутових відходів укладається відповідно до типового договору, наведеного у додатку №1 до цих Правил.

25 липня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Укрвторресурс" (замовник) та Міським комунальним підприємством "Чернівціспецкомунтранс" (виконавець) було укладено Договір про надання послуг із вивезення та утилізації (захоронення) твердих побутових відходів № 130.

Пунктом 1 Договору № 130 визначено, що виконавець - Міське комунальне підприємство "Чернівціспецкомунтранс" взяло на себе зобов'язання надавати послуги з вивезення та утилізації (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ), а замовник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Укрвторресурс" зобов'язалося своєчасно та у повному обсязі оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором (далі - послуги) на підставі рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 08.02.2011 року № 79/3, Додатку до нього та дотримуючись Положення про санітарне прибирання об'єктів.

Відповідно до п. 11 Правил, під час укладення договору про надання послугу: 1)сторони узгоджують графік їх надання виходячи з потреби споживача, норм надання та якості послуг; 2) виконавець послуг на вимогу споживача зобов'язаний пред'явити: правила надання послуг, графік вивезення відходів, тарифи на надання послуг, інформацію про пільги, передбачені законодавчими актами для окремих категорій населення.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 08.02.2011 року № 79/3 затверджено тарифи на послуги з вивезення та утилізації твердих побутових відходів, викачування і вивезення рідких нечистот, які надаються МКП "Чернівціспецкомунтранс" та фірмою "Альтфатер-Чернівці".

Відповідно до п.п.28-30 Договору № 130 строк його дії до 31.12.2013 року, зміна умов проводиться у письмовій формі за взаємною згодою сторін, договір вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії одна із сторін не заявила про відмову від договору або про його перегляд.

Договір підписаний сторонами без зауважень. В матеріалах справи відсутні докази звернення будь-якої сторони про розірвання договору або внесення до нього змін.

Разом з цим, ТОВ "Торговий дім "Укрвторресурс" вважає, що договір № 130 підлягає визнанню недійсним так, як його пункти не відповідають вимогам Закону України "Про відходи", суперечать Типовому договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою КМУ від 20.05.2009р. № 529 та Правилам надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених постановою КМУ від 10.12.2008р. № 1070.

Так на думку Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Укрвторресурс", невідповідність полягає в наступному:

- Пункт 1 не відповідає Типовому договору та порушує п. 4, п. 9, п. 11 Правил надання послуг з вивезення побутових відходів. Рішення, на підставі якого виконавець надає послуги, повинне містити номер, дату та акт про визначення виконавця послуг, тоді як у Договорі № 130 вказане рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 08.02.2011 року № 79/3 "Про коригування тарифів на послуги з вивезення та утилізації твердих побутових відходів". Крім того, відсутні графік надання послуг з вивезення побутових відходів та схема санітарного очищення населеного пункту;

- Пункт 2 порушує п. 9 Правил надання послуг з вивезення побутових відходів, що унеможливлює забезпечення контролю за дотриманням критеріїв якості послуг при наданні таких послуг Виконавцем;

- Пункт 5 суперечить нормам ст.9 Закону України "Про відходи";

- Пункт 11 не відповідає п.31 Типового договору згідно якого зміна умов договору проводиться у письмовій формі за взаємною згодою сторін;

- Пункт 13 суперечить пункту 5 Типового договору;

- Пункт 15 - недотримання вимог Типового договору щодо обов'язку встановлення строку;

- Відсутність в Договорі № 130 пп.7 п. 19 Типового договору можна віднести до односторонньої зміни виконавцем умов договорів, крім того, створює для Замовника відсутність можливості несплати вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів сім'ї;

- Пп.6 п. 18 підпадає під 2 абзац п.2 ст. 207 ГКУ, згідно якого порушуються права та обов'язки другої сторони в нікчемних договорах, котрі виключають або обмежують відповідальність виконавця послуг або взагалі не покладають на зобов'язану сторону певних обов'язків;

- Пп.3 п.19 підтверджує порушення Виконавцем умов Типового договору та згідно 2 абзацу п.2 ст.207 ГКУ, допускає односторонню відмову від зобов'язання з боку виконавця або односторонню зміну умов договору, крім того спростовується ст.17 ЗУ Про відходи", згідно якої Суб'єкти господарювання, які в установленому порядку визначені виконавцями послуг на вивезення побутових відходів на певній території, здійснюють їх роздільне збирання;

- в Договорі № 130 відсутній Пп.3 п.22 Типового договору, що виключає відповідальність, виконавця послуг;

- Пунктом 20 пп.8 Виконавець змінив умови Типового договору, порушуючи права та законні інтереси другої сторони, внаслідок чого Замовник позбавлений можливості довести не отримання ним відповідної послуги, що у свою чергу унеможливить здійснення перерахунку за ненадані йому послуги;

- Пункт 21 не відповідає та суперечить п. 5 Типового договору, де встановлено, що у разі застосування щомісячної системи оплати послуг, платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, тоді як Відповідачем встановлений строк до 10 числа місяця;

- Відсутність в Типовому договорі пп.2 п. 21 Договору № 130 можна віднести до односторонньої зміни виконавцем умов договорів, внаслідок вимоги від одержувача товару (послуги) сплати непропорційно великого розміру санкцій і не встановлення аналогічної санкції для виконавця;

- Внаслідок виключення абз.2 п. 27 Типового договору із умов Виконавець тим самим позбавив Замовника можливості довести не отримання ним відповідної послуги, що у свою чергу унеможливлює здійснення перерахунку за ненадані йому послуги;

- Виключення пункту 33 Типового договору із Договору № 130 порушує встановлені законом права сторін щодо внесення змін та розірвання договору;

- Пункт 31 Договору № 130 не відповідає умовам Типового договору (такий пункт відсутній);

- Пункт 33 Договору № 130 не відповідає умовам Типового договору (такий пункт відсутній).

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Укрвторресурс" вважає, що невідповідність умов Договору № 130 Типовій формі договору обмежує права Замовника та є порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачено п.2ст.50 та ч.1с.13 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Зазначені обстави, стали підставою для звернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Укрвторресурс" з позовом до Міського комунального підприємства "Чернівціспецкомунтранс" про визнання недійсним договору №130 від 25.07.13.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Згідно із ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 648 ЦК України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

Згідно ч.2 ст.179 ГК України визначення умов примірного договору та затвердження умов типового договору віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, уповноважених Президентом України міністерств, інших центральних органів виконавчої влади.

Пунктом 3 ч.2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг (до яких згідно ст. 1 зазначеного Закону віднесені послуги з вивезення побутових відходів) з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до п. 3 ст. 184 Господарського кодексу України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Статтею 181 Господарського кодексу України визначений загальний порядок укладання договорів, відповідно до якого господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін.

У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Частиною 4 статті 179 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: 1) вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; 2) примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; 3) типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; 4) договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Оцінивши умови укланеного між сторонами договору № 130 від 25.07.2013 року, колегія судів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду стосовно того, що спірний договір не суперечать умовам Типового договору, а лише конкретизує окремі умови, а саме:

Пункт 1 Договору № 130 - відповідно до п. 11 "Правил надання послуг з вивезення побутових відходів", затверджених Постановою КМУ № 1070 від 10.12.2008р., рішення виконкому Чернівецької міської ради № 79/3 від 08.02.2011р. вказується у договорі з метою конкретизації тарифів, встановлених для послуг, які надає підприємство.

МКП "Чернівціспецкомунтранс" надає послуги відповідно до чинних нормативних вимог, зокрема - Постанови КМУ № 1070 від 10.12.2008р. п. 5 "Правил надання послуг з вивезення побутових відходів", затверджених зазначеною постановою, вказує, що "Послуги надаються з урахуванням розміру території, схеми санітарного очищення, затвердженої в установленому порядку, та інших умов, передбачених законодавством у сфері житлово - комунального господарства".

Відповідні схеми санітарного очищення (плани-графіки вивезення ТПВ) в м.Чернівці в установленому порядку затверджені органами місцевого самоврядування та доведені до суб'єктів у сфері поводження із ТПВ, зокрема - до TOB "Торговий Дім Укрвторресурс" що підтверджено п. 7 та абзац 2 п. 33 підписаного позивачем Договору № 130.

Пункт 2 Договору № 130 - Часові межі надання послуг позивачу визначені у схеми санітарного очищення (плани-графіки вивезення ТПВ) в м. Чернівці в установленому порядку погоджені органами місцевого самоврядування (відповідними районними у м.Чернівці радами). Окрім того, про погодження позивача із вказаними графіками йдеться у п. 7 та абзаці 2 п. 33 Договору № 130.

Пункт 5 Договору № 130 є конкретизацією умов договору відповідно до ст. 9 ЗУ "Про відходи", де вказано, що: "Суб'єктами права власності на відходи є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи та організації усіх форм власності, територіальні громади, Автономна Республіка Крим і держава".

Відповідно до рішення виконкому Чернівецької міської ради № 300/10 від 25.06.2013р. та п.п. 2.2 п.2 договору, укладеного між ГОВ "Торговий Дім Укрвтрорресурс", Департаментом ЖКГ Чернівецької міської ради та управлінням житлового господарства Першотравневої в м. Чернівці ради від 10.07.2013р., позивач уповноважений проводити санітарну очистку та прибирання, укладати відповідні договори із комунальними підприємствами на виконання відповідних робіт, то, відповідно до статей 9, 17 ЗУ "Про відходи", є замовником відповідних послуг, власником ТПВ, що несе ряд обов'язків.

Пункт 11 Договору є конкретизацією положень Договору, відповідно до пунктів 6. 7 "Правил надання послуг з вивезення побутових відходів", затверджених Постановою КМУ № 1070 від 10.12.2008 року. Згідно вказаних положень, обсяг надання послуг розраховується на підставі норм, затверджених органом місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на відповідні послуги. Пунктом 1 частини 1 статті 13 цього ж Закону віднесено до комунальних послуг вивезення побутових відходів.

Тарифи, які покладено в основу роботи МКП "Чернівціспецкомунтранс", встановлюються Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради, а тому сторонами було обумовлено порядок зміни вартості послуг, що не суперечить положенням типового договору.

Пункт 13 Договору № 130 узгоджено з пунктом 13 Типового договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, де передбачено право сторін погодити дату внесення платежів за надані послуги. Інших нормативних положень, які б обумовлювали дату внесення платежів за послуги, які надає МКП "Чернівціспецкомунтранс", немає.

У Типовому договорі не встановлено конкретного строку, а визначено право Виконавця у разі потреби здійснити перерахунок наданих послуг й повідомити про це Замовника.

Пункт 16 Типового договору не встановлює строку (загального чи конкретного) звернення Виконавця до Замовника, а тому погоджене сторонами формулювання пункту 15 Договору не впливає на права позивача щодо можливості зменшення розміру плати за послуги.

Пунктом 19 Договору визначено обов'язки споживача. Підпункт 7 п. 19 Типового договору стосується фізичних осіб-споживачів вказаних послуг та/або членів їх сім'ї. Договір № 130 укладався із юридичною особою, а тому в Договорі була передбачена погоджена сторонами можливість коригування оплати послуг у таких випадках.

Пунктом 6 Типового договору передбачено умови про спеціальний порядок збирання, вивезення та утилізації великогабаритних та небезпечних відходів.

Підпунктом 6 пункту 18 та підпунктом 3 пункту 19 Договору № 130 було конкретизовано сторонами, відповідно до ст. 1 ЗУ "Про відходи" та п. 2 "Правил надання послуг з вивезення побутових відходів", затверджених Постановою КМУ № 1070 від 10.12.2008 р., поняття небезпечних, великогабаритних та ремонтних відходів, спеціальний порядок їх збирання, вивезення та утилізації спеціалізованими підприємствами, які вправі це здійснювати.

Відповідно до ч. 2 ст. 35-1 ЗУ "Про відходи", "власники або наймачі, користувачі, в тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів". Вказаний обов'язок позивача конкретизовано у пп. 7 п. 20 Типового договору.

Частини 6-8 ст. 35-1 ЗУ "Про відходи" встановлюють:

"Роздільне збирання побутових відходів здійснюється їх власниками

згідно з методикою роздільного збирання побутових відходів, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Великогабаритні та ремонтні відходи у складі побутових відходів мають збиратися окремо від інших видів побутових відходів.

Небезпечні відходи у складі побутових відходів збираються окремо від інших видів побутових відходів, а також мають відокремлюватися на етапі збирання чи сортування та передаватися спеціалізованим підприємствам, що одержали ліцензії на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами."

Оскільки МКП "Чернівціспецкомунтранс" не є спеціалізованим підприємством, що одержало ліцензії на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами, то воно не в праві перевозити та утилізувати вказані відходи.

Підпункт 3 Пункту 19 Договору № 130 не встановлює додаткових обов'язків для позивача, а лише конкретизує право МКП "Чернівціспецкомунтранс", встановлене п. 21 Типового договору, вимагати від TOB "Торговий Дім Укрвторресурс" виконання своїх зобов'язань, передбачених п. 20 Типового договору. Дане положення встановлене у договорі № 130 сторонами на підставі погодження (взаємно підписаний договір, отже і погоджений) та відповідає принципу взаємності. Підпункти 2, 3 п. 17 Договору № 130 передбачають аналогічні права Замовника.

Підпункт 3 пункту 22 Типового договору (щодо контейнерних майданчиків) стосується випадку, коли контейнерні майданчики знаходяться у власності Виконавця. Однак у конкретних правовідносинах контейнерні майданчики не знаходяться у власності Виконавця - внаслідок цього вказаний підпункт Типового договору не знайшов відображення у Договорі № 130.

У зв'язку із цим, у договорі № 130 відображені положення пп. 3, 4 п. 20 Типового договору: обов'язок Замовника визначати разом з виконавцем місця розташування контейнерних майданчиків, створювати умови для вільного доступу до таких майданчиків; обладнати контейнерні майданчики, утримувати їх у належному санітарному стані, забезпечувати освітлення в темний час доби.

Сторони конкретизували пп. 8 п. 20 Договору - часові межі прибуття Виконавця на виклик Замовника. Вказаний пункт був змінений за згодою сторін, про що свідчить його наявність у погодженому та підписаному сторонами Договорі. Як наслідок, відсутні обставини, про які зазначає позивач - одностороння зміна Виконавцем умов Договору № 130.

Окрім того, як вірно зазначено місцевим господарським судом, вказаний пункт Договору ніяким чином не позбавляє замовника можливості довести не отримання послуги та не виключає можливості перерахунку за ненадані послуги.

У вказаному пункті Договору № 130 сторони конкретизували положення пп. 1, 2 п. 23 Типового договору щодо відповідальності Замовника за: 1) несвоєчасне внесення плати за послуги; 2) невиконання зобов'язань, визначених цим договором та законом.

Також, у договорі № 130 не було порушено принципу пропорційності санкцій: санкції, погоджені позивачем, пропорційні сумі місячного платежу за надані послуги; Виконавець несе відповідальність у повному обсязі за невиконання зобов'язань чи заподіяння збитків, що, апріорі, можуть й перевищувати суму місячного платежу від Замовника.

Частина 2 п.27 Типового договору розрахована на випадки укладення договорів із споживачами-фізичними особами та їх органами самоорганізації, оскільки позивач не відноситься до вказаних категорій, то таке положення Типового договору не можливо застосувати до договірних відносин між позивачем та відповідачем.

Зазначений у п.п. 24-26 Договору № 130 порядок не позбавляє позивача можливості довести не отримання послуги чи здійснення перерахунку.

Позивач погодив п.п. 28-31 Договору № 130, у яких були конкретизовані п.п. 30-33 Типового договору. Зокрема, передбачено конкретні календарні строки дії Договору, що передбачає його припинення (із врахуванням п. 32 Типового договору та п. 30 Договору № 130).

Щодо пп. 2 п. 33 Типового договору, що встановлює підставою припинення договору "припинення відповідного договору на надання послуг з вивезення побутових відходів на певній території населеного пункту", то вона не стосується вказаних правовідносин, оскільки Виконавець (МКП "Чернівціспецкомунтранс") надає послуги не якісь окремій території м.Чернівці і здійснює діяльність відповідно до статуту як спеціалізоване комунальне підприємство, а не на підставі договору із органом місцевого самоврядування, про що зроблено вірний висновок місцевим господарським судом.

Пункт 33 Договору № 130 містить положення, визначені у відповідності до п.3.1 Рішення виконкому Чернівецької міської ради № 300/10 від 25.05.2013р., де ТОВ "Торговий дім "Укрвторресурс" визнається правонаступником зобов'язань по заборгованостях КЖРЕПу №12. Тобто, вказане положення призначене для конкретизації правового статусу замовника та підстав укладення договору про надання послуг з тарифом визначеним для населення та для захисту і гарантування у вказаних правовідносинах правового статусу позивача, крім того, як зазначено вище, вказане положення визначене у відповідності з рішенням органу місцевого самоврядування, яке є чинним.

Відповідно до інформаційного листа ВГС України від 07.04.2008 р. № 01-8/211 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України": 1) викладення умов договору у спосіб, відмінний від застосованого у типовому договорі (викладення умов договору іншими словами), не є відступом від змісту типового договору; 2) до договору не включено положень, що б могли вважатись відступом від змісту типового договору, оскільки не створено регулювання, яке б за змістом прав і обов'язків сторін суперечило б відповідному регулюванню, передбаченому типовим договором.

Зважаючи на все вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду стосовно того, що укладений між сторонами договір відповідає Типовому договору, не змінює його умов, а лише конкретизує їх.

Крім того, судом першої інстанції правильно зазначено, що при укладенні оспорюваного договору позивач був вільний в виборі виконавця послуг із вивезення та утилізації ТПВ, так як в рішенні виконкому Чернівецької міської ради № 300/10 від 25.06.2013р., яким позивача зобов'язано було укласти договори з виробниками-надавачами комунальних послуг, не йшлося про обов'язок позивача укласти договір саме із МКП "Чернівціспецкомунтранс".

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Пунктом 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно пункту 2.1 Постанови №11 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання право чинів (господарських договорів) недійсними" правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені ст.ст.215, 216 ЦК України, ст.ст.207,208 ГК України.

Відповідно до п.2.5.2 Постанови № 11 необхідно з урахуванням приписів статті 215 ЦК України та ст..207 ГК України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (ч.2ст.207 ГК України) і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.207 Господарського кодексу України недійсною може бути визнано також нікчемну умову господарського зобов'язання, яка самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобов'язання порушує права та законній інтереси другої сторони або третіх осіб. Нікчемними визнаються, зокрема такі умови типових договорів і договорів приєднання, що: виключають або обмежують відповідальність виробника продукції, виконавця робіт (послуг) або взагалі не покладають на зобов'язану сторону певних обов'язків; допускають односторонню відмову від зобов'язання з боку виконавця або односторонню зміну виконавцем його умов; вимагають від одержувача товару (послуги) сплати непропорційно великого розміру санкцій у разі відмови його від договору і не встановлюють аналогічної санкції для виконавця.

В матеріалах справи відсутні докази того, що зазначені позивачем умови договору № 130 від 25.07.2013 року суперечать Цивільному та Господарському кодексам України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а також загальним умовам укладання господарських договорів, передбачених статтею 179 Господарського кодексу України.

Посилання скаржника на зловживання відповідачем монопольним становищем на ринку м.Чернівці з надання послуг по вивезенню побутових відходів, спростовуються судом апеляційної інстанції з огляду на наступне:

В матеріалах справи відсутні будь - які акти органу місцевого самоврядування, якими в м.Чернівці проводилось територіальне розмежування діяльності МКП "Чернівціспецкомунтранс" чи інших суб'єктів господарювання, що надають послуги із вивезення та утилізації ТПВ.

Відповідно до рішення виконкому Чернівецької міської ради № 517/14 від 23.08.2011 року, визначено виконавцями житлово-комунальних послуг в житловому фонді м.Чернівці підприємства та організації незалежно від форми їх власності та підпорядкування, предметом діяльності яких є надання відповідних житлово-комунальних послуг - з вивезення твердих побутових відходів є МКП "Чернівціспецкомунтранс" та фірма Альтфатер-Чернівці".

Зважаючи на наведене відповідач не є монополістом, а відтак до нього не можна застосовувати Закон України "Про захист економічної конкуренції", про що зроблено правильний висновок місцевим господарським судом.

Посилання скаржника на лист Чернівецького обласного територіального відділення АМК України №01-20/736 від 27.07.15, згідно якого розпочато розгляд справи проти відповідача за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції, то у вказаному листі не визначався факт зайняття комунальним підприємством монопольного становища на ринку.

Разом з цим, господарський суд не вправі ні самостійно, ані шляхом призначення судової експертизи визначати наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб'єкта господарювання на певному ринку.

Згідно з пунктом 11 частини першої статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" проведення дослідження ринку, визначення меж товарного ринку, а також монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на цьому ринку та прийняття відповідних рішень віднесено до повноважень названого Комітету. За приписами частини четвертої цієї ж статті здійснення відповідних повноважень іншими органами державної влади не допускається.

Висновок про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища може бути здійснено лише за результатами спеціального дослідження, яке включає застосування як структурних, так і поведінкових показників, що характеризують стан конкуренції на ринку, причому застосування структурних показників зумовлюється встановленням об'єктів аналізу, визначенням товарних, територіальних (географічних), часових меж ринку тощо на підставі інформації, що може бути використана для визначення монопольного (домінуючого) становища. Таке дослідження проводиться органом Антимонопольного комітету України в порядку, передбаченому Методикою визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання, затвердженою розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002р. розробленою відповідно до статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Отже, зазначений висновок є підсумком правової оцінки фактичних обставин, установлених органом Антимонопольного комітету України у проведенні відповідного дослідження згідно з Методикою (Оглядовий лист ВГС України від 25.11.2009 року № 01-08/627).

Відтак питання про наявність або відсутність підстав вважати, що відповідач займає монопольне (домінуюче) становище на певному ринку, є правовим і має з'ясовуватись територіальним відділенням Антимонопольного комітету України.

У даному випадку докази того, що відповідач займає монопольне становище на ринку надання послуг з вивезення побутових відходів у матеріалах справи відсутні, а скаржником не подані.

Посилання скаржника на відмість умов укладеного договору між сторонами у справі від умов договорів які укладені між відповідачем та іншими суб'єктами, спростовуються судом апеляційної інстанції, оскільки наведені обставини не можуть бути підставою визнання недійсним спірного договору.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.43 ГПК України відповідно господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки, обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, не підтверджені належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів апеляційної інстанції не знайшла підстав для її задоволення та скасування рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.08.15 у даній справі.

Судові витрати покласти на скаржника відповідно до вимог ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Чернівецької області від 27.08.15 у справі № 926/972/15 залишити без змін, апеляційну скаргу ТОВ "Торговий Дім Укрвторресурс" - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до ВГС України в порядку і строки встановлені ст.ст.109,110 ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.10.15

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Давид Л.Л.

Суддя Гриців В.М.