ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.10.2015 Справа № 920/1293/15

Господарський суд Сумської області, у складі судді Лугової Н.П., при секретарі судового засідання Кириченко-Шелест А.Г., розглянувши матеріали справи № 920/1293/15:

за позовом: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Суми;

до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія Гранд»,

м. Суми;

2) Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго»,

м. Суми;

про визнання господарських правовідносин припиненими та зобовязання укласти договір,

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 13.08.2015 року);

Від першого відповідача: ОСОБА_3 (довіреність б/н від 17.09.2015 року);

Від другого відповідача: ОСОБА_4В.(дов. №10-19/17-Д/38 від 17.04.2015 року).

Суть спору: позивач подав позовну заяву, в якій просить суд визнати припиненими господарські відносини по договору «Про постачання електричної енергії» № 395 від 30.05.2005 року по магазину «Діамант» за адресою м. Суми, вул. Соборна, 43 укладеного між ПАТ «Сумиобленерго» та ТОВ «Вікторія Гранд», а також зобовязати ПАТ «Сумиобленерго» укласти договір про постачання електричної енергії з ФОП ОСОБА_1

9 вересня2 015 року від другого відповідача надійшов письмовий відзив № 57-06/6147 від 31.08.2015 року, в якому він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог за їх необґрунтованістю, оскільки обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не відповідає вимогам закону.

6 жовтня 2015 року позивач надав додаткові обгрунтування до позовної заяви б/н від 06.10.2015 року.

Позивач заявив клопотання, відповідно до якого позовні вимоги підтримує частково, а саме лише в частині визнання припиненими господарські відносини по договору «Про постачання електричної енергії» № 395 від 30.05.2005 року по магазину «Діамант» за адресою м. Суми, вул. Соборна, 43 укладеного між ПАТ «Сумиобленерго» та ТОВ «Вікторія Гранд».

З огляду на викладене суд розглядує позовну вимогу, щодо визнання припиненими господарських відносин по договору «Про постачання електричної енергії» № 395 від 30.05.2005 року по магазину «Діамант» за адресою м. Суми, вул. Соборна, 43 укладеного між ПАТ «Сумиобленерго» та ТОВ «Вікторія Гранд».

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення по справі та усно зазначив, що підтримує вимоги, які викладені в позовній заяві тільки в частині визнання припиненими господарських правовідносин по договору.

Представник першого відповідача письмового відзиву не подав, але в судовому засіданні 06.10.2015 року заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позову.

Уповноважений представник другого відповідача проти позову заперечував.

Позивачем було подано клопотання про витребування у першого відповідача доказів, а саме документів, якими підтверджується право власності або право користування нежитловим приміщенням за адресою: м. Суми, вул. Соборна,43. В судовому засіданні 6 жовтня 2015 року представник першого відповідача ОСОБА_3 послався на неможливість подати докази оскільки не має доступу до приміщення, так як представники ОСОБА_1 чинять в цьому перешкоди.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

9 вересня 2014 року ОСОБА_1, на підставі договору куплі - продажу нерухомого майна, було придбано у власність нежитлове приміщення загальною площею 369,6 кв.м. за адресою м.Суми, вул. Соборна, 43. Зазначене нежитлове приміщення вже було підключене до енергомережі та організовано постачання електроенергії.

23 червня 2015 року позивач з метою укладання договору звернулась до філії «Сумське МРВЕ» ПАТ «Сумиобленерго» з заявою про укладання договору про постачання електроенергії.

На вищевказаний лист 1 липня 2015 року позивачем було отримано лист філії «Сумське МРВЕ» ПАТ «Сумиобленерго» № 57-09/4661, в якому було зазначено, що на даний час по зазначеному обєкту, а саме магазину «Діамант», який знаходиться за адресою м. Суми, вул. Соборна, 43 між ПАТ "Сумиобленерго" та ТОВ "Вікторія Гранд" діє договір «Про постачання електричної енергії» № 395 від 30.05.2005 року, в звязку з чим укладання договірних відносин буде можливе лише після надання необхідних документів та розірвання договору з ТОВ «Вікторія Гранд». При цьому, філія «Сумське МРВЕ» ПАТ «Сумиобленерго» в вищевказаному листі також зазначила, що позивачеві необхідно подати копію наказу про призначення особи відповідальної за електрогосподарство підприємства та копії протоколів вимірювання електричного обладнання.

Позивач вказує, що ТОВ «Вікторія Грант» не має жодного відношення до нежитлового приміщення, не є його власником чи орендарем та відповідно не використовує зазначене приміщення, в звязку з чим позивач 3 липня 2015 року листом звернувся до товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія Гранд» з вимогою в строк до 8 липня 2015 року звернутись до філії «Сумське МРВЕ» ПАТ «Сумиобленерго» з заявою про розірвання договору «Про постачання електричної енергії» № 395 від 30.05.2005 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі своїми діями перешкоджають позивачеві, як власнику вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним на праві власності майном, а саме магазином «Діамант», який знаходиться за адресою м. Суми, вул. Соборна, 43.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обов'язок доказування та подання доказів, відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до приписів статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно пункту 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 року № 18, у випадку, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про засади функціонування ринку електричної енергії України» відносини між суб'єктами роздрібного ринку регулюються правилами користування електричною енергією та договорами, укладеними відповідно до закону.

Відносини енергопостачальної компанії та споживача регулюються Правилами користування електричною енергією (Правил КЕЕ ), затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України N 28 від 31 липня 1996 року.

Абзацом першим пункту 1.6 Правил встановлено, що договір про постачання електричної енергії на основі типового договору (додаток 3) укладається постачальником електричної енергії за регульованим тарифом з усіма споживачами та субспоживачами (крім населення), які розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Відповідно до пункту 6.18 правил, у разі звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов'язаний повідомити постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договору, і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.

Тобто, з новим споживачем договори укладаються відповідно до вимог законодавства України, зокрема цих правил та нормативно-технічних документів після розірвання договорів із споживачем, який звільняє приміщення (Пункт 6.18 Правил КЕЕ).

Оформлення нового споживача і підключення його електроустановок до мережі здійснюється в порядку, встановленому Правилами КЕЕ.

Таким чином, для укладення договору про постачання електричної енергії новому споживачеві необхідно звернутись до постачальника електричної енергії у встановленому законодавством порядку.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з приписами статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Позивач в обгрунтування позовних вимог посилається на статтю 607 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Слід зазначити, що зобовязання припиняються тільки правомірними юридичними діями. Правопорушення не припиняють зобовязання.

В матеріалах справи відсутні докази неможливості сторонами угоди від 30.05.2005 року виконувати зобовязання, при цьому, позивач не є учасником цих правовідносин.

Позивач просить суд визнати припиненими господарські відносини по договору «Про постачання електричної енергії» № 395 від 30.05.2005 року, тобто в даному випадку вимога позивача належить до способу захисту права, що позначається як встановлення факту. З огляду на зазначене, та враховуючи матеріали справи, суд вважає, що позивачем не доведено яке право (невизнане чи оспорюване) позивача порушено. При цьому, суд виходить з встановлення можливості відповідним способом поновити порушені права, у разі існування останніх.

Вищенаведені норми законодавства в сфері постачання електричної енергії, свідчать, що за договором постачання електричної енергії існують дві сторони: споживач та постачальник.

При цьому, як зазначає і позивач, відповідно до пункту 2.5 Типового договору, у разі звільнення споживачем займаного приміщення він повинен повідомити про це постачальника, а останній зобовязаний припинити постачання з дня звільнення споживачем приміщення. Представник другого відповідача в судовому засіданні пояснив, що перший відповідач сплачує за електричну енергію та не має заборгованості.

Не будучи стороною договору позивач свої вимоги обгрунтовує тим, що саме він є власником приміщення.

Однак, суд не може прийняти до уваги зазначені докази як підставу, оскільки будь-яких порушень його прав позивач не надав.

Також, позивач не навів належних підстав, як конкретно визначених вказаною нормою, так і інших підстав, передбачених законодавством для визнання припиненими правовідносин за вказаним договором.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога про визнання припиненими господарських відносин по договору «Про постачання електричної енергії» № 395 від 30.05.2005 року по магазину «Діамант» за адресою м. Суми, вул. Соборна, 43 укладеного між ПАТ «Сумиобленерго» та ТОВ «Вікторія Гранд» не підлягає задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлений права на звернення до постачальника електричної енергії щодо укладання договору у встановленому законодавством порядку.

Керуючись статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Повне рішення складено 12.10.2015 року.

Суддя Н.П. Лугова