ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2015 р. Справа № 922/4263/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Плужник О.В., суддя Істоміна О.А.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

третьої особи - не з'явився

відповідача - Кіктьова І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Київська Русь" (вх. №4318Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 27.07.15 у справі №922/4263/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь",м.Київ

третя особа, яка не заявляє самотійних вимог на премет спору - Приватне акціонерне товариство "Альба Україна", м.Київ

до Комунальне підприємство охорони здоров'я "Центральна районна аптека № 30" м.Південне

про стягнення 381 921,86 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2014 року ПАТ "Банк "Київська Русь" (позивач) звернувся з позовом до Комунального підприємства охорони здоров'я "ЦРА№30" (відповідач) про стягнення у якій просив, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, стягнути з відповідача у загальній сумі 569098,01 грн., у тому числі суму основного боргу у розмірі 332018,95 грн., пеню у розмірі 32700,93 грн., інфляційні витрати у розмірі 193899,07 грн. та 3 % річних у розмірі 10479,06 грн. за договором купівлі-продажу товару № 223 ХД/12 від 7.12.2012 р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 09.12.2014 (суддя Хотенець П.В.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.02.2015 (колегія суддів у складі: Слободін М.М. - головуючий суддя, судді Гончар Т.В., Гребенюк Н.В.) позов задоволено, з посиланням на приписи статей 15, 16, 509, 512, 526, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України та статей 173, 174, 175, 193, 216, 217, 218, 230, 232 Господарського кодексу України виходили з того, що: відповідачем у період з 05.12.2013 по 18.04.2014 за Договором з приватним акціонерним товариством "Альба Україна" одержано та не оплачено лікарських засобів і виробів медичного призначення на загальну суму 332018,95 грн.; до Товариства право вимоги за Договором (на суму 332 018,95 грн.) від приватного акціонерного товариства "Альба Україна" перейшло згідно з договором відступлення прав вимоги від 05.06.2014 № 70443-20/14-7; відповідач наявність заборгованості заперечував, але належних доказів сплати коштів за Договором (розрахункових документів із зазначеними номерами та датами видаткових накладних, за якими здійснюється оплата; пункт 5.4 Договору) не подав; позивачем на наявну суму основного боргу правильно нараховано суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.04.15р. (колегія суддів у складі: суддя В.Селіваненко; суддя Б.Львов; суддя В.Палій ) касаційну скаргу комунального підприємства охорони здоров'я "Центральна районна аптека № 30" задоволено частково. Рішення господарського суду Харківської області від 09.12.2014 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.02.2015 зі справи № 922/4263/14 скасовано, з посиланням на те, що господарськими судами не досліджено змісту наданих Підприємством платіжних доручень за період з 06.12.2013 по 16.04.2014, які містять посилання на Договір та свідчать про перерахування відповідачем суми, що перевищує 330 000 грн. (т.2, а.с.39-79), та не встановлено дійсного стану взаєморозрахунків сторін за Договором (з урахуванням пункту 5.5 Договору, який визначає наслідки невиконання умов пункту 5.4).Справу передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.07.2015 року (суддя Лаврова Л.С.) в задоволені позову відмовлено, з посиланням на відсутність заборгованості за договором.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Київська Русь" з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з'ясування обставин справи при його прийнятті, просить скасувати рішення господарського суду повністю та прийняти нове рішення у справі, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначив, що відповідач порушив умов договору та в розрахункових документах не зазначав номер та дату видаткової накладної за якою здійснюється оплата поставленого товару, за період з 5.12.2013р. по 18.04.2014р. поставлено лікарських засобів на суму 332018,95грн., станом на 01.07.2013р. та 30.09.2013р. заборгованість складала 470345 грн. кошти, які надходили від відповідача після підписання акту звірки розрахунків за період з 01.10.2013р. по 31.12.2013р. у сумі 470154,96 грн. стосувалися оплати поставок лікарських засобів, що були відвантажені відповідачу за період з 07.12.2012р. по 30.09.2013р. та скеровувались третьою особою на погашення зафіксованого актом звірки боргу.

Відповідач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм чинного законодавства, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, оскільки позивачем не надано доказів стосовно того, що кошти які надходили від відповідача не стосувалися оплати поставок за видатковими накладними з №34704863 від 05.12.2013 р. по №41154855 від 18.04.2014 р. на підставі яких позивачем визначено суму стягнення, оплата за договором проведена в повному обсязі, заборгованості не має.

Представник позивача надав клопотання про призначення судового засідання в режимі відеоконференції, в зв'язку з неможливістю прибуття в судове засідання з причини відсутності вільних коштів для направлення представника.

Ухвалами Харківського апеляційного господарського суду від 22.09.15 р. та 01.10.15 р. відмовлено представнику позивача у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в зв'язку з технічною неможливістю з причини зайнятості єдиного залу в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду для проведення розгляду справ в режимі відеоконференції.

Представники позивача та третьої особи у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що нез'явлення представників позивача та третьої особи не перешкоджає розгляду справи, судом вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, явку представників сторін у дане судове засідання не визнано обов'язковою, правову позицію позивача викладено в апеляційній скарзі.

Розпорядженням секретаря третьої судової палати від 01.10.2015 року, у зв'язку з відпусткою судді Пушай В.І., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Плужник О.В. суддя Істоміна О.А.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду встановила, що 07.12.2012 року між КП охорони здоров'я "Центральна районна аптека" та Приватним акціонерним товариством "Альба Україна" був укладений договір №223 ХД/12 купівлі-продажу товару, відповідно до якого Приватне акціонерне товариство "Альба Україна" зобов'язувалося передати відповідачу лікарські засоби і вироби медичного призначення (товар), а відповідач зобов'язувалосяся приймати товар та сплачувати за нього грошові кошти відповідно до умов цього договору.

Пунктом 5.2. договору зазначено, що оплата кожної партії проводиться в повному обсязі на умовах, що вказуються в видатковій накладній на поставку кожної партії.

У пунктах 5.4., 5.5., 5.6 договору передбачено, що у розрахункових документах відповідач повинен вказувати номер та дату видаткової накладної згідно з якою здійснюється поставка товару та номер і дату даного Договору, а у разі невиконання вимог пункту 5.4. цього Договору, сторони домовилися, що оплата поставленого товару проводиться згідно до послідовного порядку його оплати, тобто першою оплачується та накладна, строк якої наступив першою. У разі якщо при наданні оплати за поставлений товар в розрахункових документах буде вказаний номер та дата накладної, яка вже оплачена або вказаний не вірний номер та/чи дата накладної, та/чи номер та дата договору якого не існує, або помилково вказаний відповідачем, - визначається, що оплата здійснена за наступну не оплачену поставку. У випадку якщо сума оплати по неоплаченій накладній перевищує оплату поставки по такій накладній залишкові кошти зараховуються в рахунок наступної не оплаченої поставки. Приватне акціонерне товариство "Альба Україна" залишає за собою право, в разі існування заборгованості відповідача перед ним, встановлювати наступний порядок зарахування отриманих від відповідача грошових коштів: 50 % в рахунок оплати існуючої заборгованості, а інші 50 % в рахунок майбутніх поставок.

Відовідно до ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що 05.06.2014 року між Приватним акціонерним товариством "Альба Україна" та Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" був укладений договір відступлення прав вимоги №70443-20/14-7 від 05.06.2014 року.

П.п. 1.1. договору відступлення прав вимоги встановлено, що первісний кредитор (Приватне акціонерне товариство "Альба Україна") відступає (продає), а новий кредитор (Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь") набуває (купує) право вимоги за зобов'язаннями Комунального підприємства охорони здоров'я "Центральна районна аптека № 30" у сумі 332018,95 гривень, що виплаває з договору купівлі-продажу № 223 ХФ/12 від 07.12.2012 року, укладеного між боржником (Комунальне підприємство охорони здоров'я "Центральна районна аптека № 30" та первісним кредитором (Приватне акціонерне товариство "Альба Україна"). Право вимоги первісного за зобов'язаннями боржника на суму вказану у п.1.1. цього договору, що випливає з договору купівлі-продажу, підтверджується випискою з балансового рахунку боржника (довідка № 2003а від 05.06.2014 р.) та зазначено в п.п. 1.1.1. договору відступлення прав вимоги.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по договору відступлення права вимоги № 70443-20/14-7 від 05.06.2014 року повідомили боржника (Комунальне підприємство охорони здоров'я "Центральна районна аптека № 30") про здійснення відступлення права вимоги боргу у сумі 332018,95 грн. за договором купівлі-продажу товару № 223 ХД/12 від 7.12.2012 р., який на думку сторін на по договору відступлення прав вимоги існував на час укладення цього договору між первісним кредитором та боржником.

Позивач, який набув у відповідності до договору відступлення права вимоги статус нового кредитора за зобов'язаннями по договору купівлі-продажу товару №223 ХД/12 від 7.12.2012 р., стверджував, що борг у розмірі 332018,95 грн. за договором купівлі-продажу товару № 223 ХД/12 від 7.12.2012 р. виник за відповідачем на 19.04.2014 року, з посиланням на довідку/витяг за вих № 2003а від 05.06.2014 року з балансу про перелік майнових прав, що відступаються позивачу за договором відступлення права вимоги, та також підтверджуються видатковими накладними на отримання товару відповідачем, доданими до позовної заяви (починаючи з № 34704864 від 05.12.2013 р по 18.04.2014 р. за № 41154855).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з п.п.2.1 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/70, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

П.п. 2.5 п.2 Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що видаткові (прибуткові) накладні; платіжні документи та реєстр прибуткових накладних, оплат та видаткових накладних (повернення товару) за період з 07.12.2012 року по 30.04.2014 р. надані відповідачем, свідчать про оплату по договору купівлі-продажу товару №223 ХД/12 від 7.12.2012 р. починаючи з моменту укладення договору по 05.06.2014 року, всього отримано товару на суму 2442794,97 грн., із яких повернуто та оплачено товару на суму 2446386,98 грн.

Суд першої інстанції правомірно встановив, що прибуткові накладні, видаткові накладні (повернення товару), платіжні доручення відносно оплати по договору купівлі-продажу товару №223 ХД/12 від 7.12.2012 р. та вказані в них суми співпадають з той інформацією, яка надана відповідачем у Додатку № 1 до уточнень до відзиву.

Суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що надані позивачем до позову видаткові (прибуткові) накладні за період починаючи з накладної №34704864 від 05.12.2013р. та закінчуючи накладною №41154855 від 18.04.2014 р. увійшли до реєстру прибуткових накладних, оплат та видаткових накладних (повернень) вказаних у додатку №1 до уточнення до відзиву.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що усі надані первинні документи, як позивачем та відповідачем належним чином оформлені та підписані належними сторонами по договору купівлі-продажу товару №223 ХД/12 від 07.12.2012 р.; надані відповідачем платіжні доручення свідчать про повну оплату по договору купівлі-продажу товару №223 ХД/12 від 7.12.2012 р.

Відповідно до ст. 514, ч.1 ст. 517, ч.1 ст.518,ч.1 ст.519 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом; первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення; боржник має право висувати проти вимог нового кредитора у зобов'язані заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора; первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Суд першої інстанції зробив правомірний висновок, що надані первинні документи свідчать, що на момент укладення договору відступлення права вимоги № 70443-20/14-7 від 05.06.2014 року не існувало ні якого боргу по договору купівлі-продажу товару №223 ХД/12 від 7.12.2012 р з боку відповідача, а навпаки на 05.06.2014 року існувала переплата по договору у розмірі 3592,01 грн. та відмовив у задоволенні позову.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги посилання позивача на довідку/витяг за вих. №2003а від 05.06.2014 року, яка не спростовує первинних документів наданих відповідачем, розрахунок боргу, який надав позивач тільки частково відображає дійсний стан розрахунків між сторонами по договору купівлі-продажу товару №223 ХД/12 від 07.12.2012 р., тому як містить інформацію тільки за останній період діяльності сторін по договору купівлі-продажу товару №223 ХД/12 від 7.12.2012 р., без урахування поставок товарі та їх оплати, що відбулися до цього періоду, що фактично приводить до не правильно уявлення розрахунків між сторонами по договору купівлі-продажу товару №223 ХД/12 від 7.12.2012 р. та про помилкове уявлення про існування заборгованості за договором купівлі -продажу.

Суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що відповідач у продовж дії договору купівлі-продажу товару №223 ХД/12 від 7.12.2012 р. виконував його вимоги та не допускав виникнення заборгованості; згідно перевіреного розрахунку наведеного відповідачем у додатку № 1 до уточнень до відзиву у графі "заборгованість у часі: "-" перед сумою вказує на переплату та відсутність заборгованості " встановлено, що за період зазначений позивачем для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних витрат (починаючи з 20.01.2014 р. по 21.06.2014 року) ні якої заборгованості по договору купівлі-продажу товару №223 ХД/12 від 7.12.2012 р. не існувало.

Отже, за договором відступлення права вимоги № 70443-20/14-7 від 05.06.2014 року третя особа відступила позивачу право вимоги заборгованості за договором купівлі -продажу товару № 223 ХД/12 від 07.12.2012 р., яка на час укладання договору була відсутня.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову в частині стягнення суми основного боргу, суми пені, інфляційних витрат та 3 % річних, оскільки посилання позивача на акти звірки розрахунків та наявність заборгованості безпідставне та спростовується первинними документами: накладними та платіжними дорученнями про сплату заборгованості.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, що позивачем не виконано.

Таким чином, висновки викладені в рішенні господарського суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви позивача не можуть бути підставою для його скасування, керуючись ст.ст. 514,517,518,519 ЦК України, ст.ст. 101-105 ГПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 27.07.15 у справі № 922/4263/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції: Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 12.10.15

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Плужник О.В.

Суддя Істоміна О.А.