ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року Справа № 910/8841/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Владимиренко С.В. - доповідач,
суддів:Мележик Н.І.
Самусенко С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 07.07.2015р.
та рішеннягосподарського суду міста Києва від 27.05.2015р.
у справі№ 910/8841/15 господарського суду міста Києва
за позовомВиконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"
прозобов'язання виконати умови договору
за участю представників:

позивача не з'явились;

відповідача не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Виконавча дирекція Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про зобов'язання відповідача виконати умови договору банківського рахунку №46-02/14-12/141 від 31.10.2011р. та перерахувати кошти в сумі 414754,79грн. з поточного рахунку виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №8110 в ПАТ "КБ "Надра", МФО 380764, ЗКПО 26076756 на поточний рахунок виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №6592 в філії Вінницького обласного управління АТ "Ощадбанк", МФО 302076, ЗКПО 26076756.

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.05.2015р. (суддя Лиськов М.О.) залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2015р. (колегія суддів у складі головуючого судді: Пашкіна С.А., суддів: Баранець О.М., Мальченко А.О.) у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими судовими актами Виконавча дирекція Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2015р. та рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2015р. у справі №910/8841/15 скасувати.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між Виконавчою дирекцією Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (позивач) та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" (відповідач) 31.10.2011р. укладено договір №46-02/14-12/141 банківського рахунку, відповідно до п.1.1 якого банк відкрив позивачу поточний рахунок №0110 у національній валюті для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та законодавства України та зобов'язався приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій з рахунком, що передбачені чинним законодавством України.

За умовами п.4.3 договору позивач має право подавати до банку розрахункові документи як у паперовій формі так і з використанням електронних розрахункових документів, відповідно до окремо підписаного договору.

31.10.2011р. між вказаними сторонами укладено договір №46-02/14-28/1 про встановлення та обслуговування системи дистанційного обслуговування "Клієнт-Банк", за умовами визначеними у п.1.1 договору позивач доручив, а відповідач зобов'язався встановити та обслуговувати системи дистанційного обслуговування "Клієнт-Банк", виконувати розрахункове обслуговування поточних рахунків клієнта, відкритих в банку за допомогою програмно-технічного комплексу "Клієнт-Банк" з функціями: створення та передача в банк платіжних документів, перегляд платіжних документів, перегляд виписок. Даний договір є невід'ємною частиною укладеного між сторонами договору №46-02/14-28/1 банківського рахунку.

За умовами п.2.3.3 Договору банківського рахунку відповідач прийняв на себе зобов'язання здійснювати своєчасно розрахунково-касове обслуговування клієнта; у разі відсутності або недостатності коштів на рахунку клієнта для здійснення операції та сплати відповідної комісії за розрахунково-касове обслуговування на момент подання розрахункових документів до банку, здійснювати списання коштів з рахунку в межах овердрафту, якщо це обумовлено окремим укладеним договором між сторонами, в іншому випадку банк повертає розрахункові документи без виконання не пізніше наступного робочого дня з відміткою про причини повернення.

Відповідно до п.4.2. договору банк зобов'язався здійснювати розрахункові операції відповідно до чинного законодавства України, та, зокрема, вимог нормативно-правових актів Національного банку України, за умови належного оформлення клієнтом платіжних документів. Платежі з рахунку клієнта банк виконує у межах залишку коштів на початок операційного дня з урахуванням надходжень протягом операційного дня. Операції з розрахунковими документами в гривнях, що надійшли до банку в операційний час (до 17год.30хвил.) виконуються банком того ж дня. Документи, отримані після операційного часу, відмічаються штампом "вечірня" та "після операційний час" і проводяться банком до 12 год. наступного робочого дня.

Як встановлено судами, на підставі Постанови №83 від 05.02.2015р. правління Національного банку України "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.02.2015р. прийнято рішення №26 про запровадження з 06.02.2015 по 05.05.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію. Рішенням №85 від 23.04.2015р. виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Надра" до 05.06.2015р включно.

З наявних матеріалів справи суди попередніх інстанцій встановили, що позивач направив ПАТ"КБ "Надра" для виконання платіжні доручення на загальну суму 414 754,79грн., які прийнято відповідачем, проте не виконані. Наявність коштів на рахунку позивача підтверджується виписками з банківського рахунку.

У зв'язку з невиконанням Публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "Надра" наданих позивачем платіжних доручень щодо перерахування грошових коштів, позивач звернувся з даним позовом про зобов'язання відповідача виконати умови договору банківського рахунку №46-02/14-12/141 від 31.10.2011р., перерахувати кошти в сумі 414754,79грн. з поточного рахунку виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №8110 в ПАТ "КБ "Надра" на поточний рахунок виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 6592 в філії Вінницького обласного управління АТ "Ощадбанк".

Відповідно до пункту 7.1.2 статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Частинами першою, другою та третьою статті 1066 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно з ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1089 Цивільного кодексу України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За приписами ч.1, 2 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до пунктів 6, 16 ч.1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 5 статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Наслідки запровадження тимчасової адміністрації регулюються статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відповідно до п. 1 ч. 5 якої під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема, щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

У розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до п.54 ч.1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Згідно з ч.1 ст. 36 Закону України " Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (яка була чинна на дату винесення оскаржуваних судових актів) з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Врахував зазначені норми матеріального права, здійснив аналіз наявних матеріалів справи відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суди попередніх інстанцій вірно встановили, що між сторонами склались зобов'язальні відносини на підставі договору банківського рахунку, які носять майново-грошовий характер, а тому позивач у справі є кредитором банку, на якого розповсюджується обмеження, встановлене п.1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", внаслідок чого дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у даній справі про зобов'язання відповідача виконати умови договору банківського рахунку №46-02/14-12/141 від 31.10.2011р. та перерахувати кошти в сумі 414754,79грн. з поточного рахунку виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №8110 в ПАТ "КБ "Надра", МФО 380764, ЗКПО 26076756 на поточний рахунок виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №6592 в філії Вінницького обласного управління АТ "Ощадбанк", МФО 302076, ЗКПО 26076756.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.04.2015р. у справі №910/5560/14.

Згідно зі ст. 11128 Господарського процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Врахував вищевикладені правильно встановлені обставини та вищезазначені норми матеріального права, суд першої інстанції, з яким підставно погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Згідно зі ст.1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що прийнята у даній справі постанова апеляційного господарського суду, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, зводяться до переоцінки встановлених судами обставин, що у відповідності до ст.1117 Господарського процесуального кодексу України не віднесено до повноважень суду касаційної інстанції, та не спростовують правильних висновків суду апеляційної інстанції, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови суду.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2015р. у справі №910/8841/15 залишити без змін.

Головуючий суддя: С.В. Владимиренко

Судді: Н.І. Мележик

С.С. Самусенко