РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2015Справа №910/19436/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»
ДоПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»
Провідшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 24 011,38 грн.

Суддя Домнічева І.О.

Представники:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Жигальська Ю.Ю. - за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», позивач у справі, звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», відповідач у справі, про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 24 011,38 грн.

Ухвалою від 29.07.2015 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 11.08.2015 р.

11.08.2015 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшов відзив на позов.

11.08.2015 р. від МТСБУ через відділ діловодства суду надійшла відповідь на ухвалу суду.

Судове засідання 11.08.2015 р. не відбулося.

Ухвалою від 12.08.2015 р. розгляд справи було призначено на 01.09.2015 р.

У судовому засіданні 01.09.2015 р. було оголошено перерву до 29.09.2015 р.

29.09.2015 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшли заперечення на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав наведених у відзиві.

Представники позивача у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 29.09.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При розгляді матеріалів справи встановлено, наступне.

24.07.2013 р. між позивачем та Филимоненко С.О. було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 118а/13н/ас (надалі - Договір).

Предметом даного договору є страхування майнових інтересів потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - автомобіля «Заз Ланос», д.р.н. ВЕ 7190 ВС.

10.01.2014 р. у місті Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю застрахованого автомобіля під керуванням Кирилюка Н.М. та автомобіля «Cherry», д.р.н. ВЕ 7947 ВВ під керуванням Коба В.А.

Відповідно до Постанови Корабельного районного суду міста Миколаєва від 17.02.2014 р., ДТП сталася в результаті порушення Коба В.А. Правил дорожнього руху України та останнього було визнано винним у вчиненні правопорушення за статтею 124 КУпАП.

Згідно з умовами договору, на підставі страхового акту № 1.001.14.00318/VESKO3185, позивачем було сплачено Страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 24 011,38 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 87704 від 04.02.2014 р.

На підставі статті 993 Цивільного кодексу України, статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України, шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачене, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пунктом 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Коба В.А. на момент вказаної ДТП, була застрахована у відповідача відповідно до поліса № АС/1085805.

Отже, за таких обставин, як вказує позивач, до нього перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача.

Проте, дослідивши наявні у справі матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Матеріали справи містять пояснення Кирилюка Н.М., який керував автомобілем «Заз Ланос», д.р.н. ВЕ 7190 ВС у момент ДТП, відповідно до яких останній пояснив, що автомобіль у момент ДТП використовувався для перевезення пасажирів у якості таксі.

Відповідно до п. 16 Договору, позивач несе відповідальність за випадкове знищення або пошкодження майна внаслідок страхового випадку протягом 24 годин на добу. При цьому застрахований транспортний засіб має не використовуватись як таксі (п. 16.4. договору).

Пунктом 29.2.14. Договору, до випадків, що не є страховими, зокрема відносяться збитки, що виникли під час використання транспортного засобу для перевезення пасажирів на комерційній основі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виплата позивачем страхового відшкодування страхувальнику відбулася з порушенням умов договору страхування.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2003 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв'язку з порушенням умов договору страхування.

Враховуючи наведене, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача страхового відшкодування у порядку регресу.

Керуючись ст. ст. 49, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 05.10.2015 р.

Суддя І.О. Домнічева