ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015р. Справа№ 914/3192/15

Суддя О.Запотічняк при секретарі М.Зубрицькій розглянула справу

за позовом: Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м.Львів,

до відповідача: Приватного торгово-посередницького підприємства фірми Едельвейс, м. Рава-Руська, Жовківський район, Львівська область

про: стягнення 18 443,57 грн.

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_1 представник;

Від відповідача: не зявився;

Суть спору: Львівське міське комунальне підприємство Львівтеплоенерго звернулось у Господарський суд Львівської області з позовом до Приватного торгово-посередницького підприємства фірми Едельвейс про: стягнення 18 443,57 грн

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на виконання умов договору про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.10.2011р. №1261/Ф, він поставив відповідачу теплову енергію в гарячій воді, однак відповідач не оплатив вартість фактично спожитої теплової енергії, у звязку з чим в нього виникла заборгованість за період з 01.04.2014р. по 31.07.2015р. в сумі 13 763,92 грн.

За неналежне виконання договірних зобовязань, відповідачу нараховано 662,30 грн. пені, 3824,63 грн. інфляційних втрат та 192,72 грн. 3% річних.

Обставини справи: Розглянувши подані матеріали суд визнав їх достатніми для прийняття заяви до розгляду і ухвалою від 04.09.2015 року порушив провадження у справі та призначив судове засідання на 22.09.2015року.

В судове засідання 22.09.2015р. зявився представник позивача, на виконання вимог ухвали суду від 04.09.2015р. подав витребувані документи, зокрема рахунки які виставлялись відповідачу для оплати отриманих ним послуг.

Відповідач в судове засідання не зявився, причин неявки суд не повідомив, з заявами та клопотаннями до суду не звертався.

У звязку із неявкою представника відповідача в судове засідання, розгляд справи було відкладено на 13.10.2015р.

В судове засідання 13.10.2015р. зявився представник позивача, надав пояснення по суті предмету спору, в яких зазначив, що на виконання умов договору про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.10.2011р. №1261/Ф, позивач постачав відповідачу теплову енергію в гарячій воді, однак відповідач не оплатив вартість фактично спожитої теплової енергії, у звязку з чим в нього виникла заборгованість за період з 01.04.2014р. по 31.07.2015р. в сумі 13 763,92 грн.

Також представник просив суд стягнути з відповідача за неналежне виконання договірних зобовязань - 662,30 грн. пені, 3824,63 грн. інфляційних втрат та 192,72 грн. 3% річних.

Відповідач повторно не забезпечив в судове засідання явки уповноваженого представника, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав.

Суд звертає увагу на те, що ухвалу про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи було надіслано на адресу відповідача вказану у позовній заяві, однак ні поштові конверти якими направлялись ухвали ні поштове повідомлення про вручення на адресу суду не повернулись.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, а матеріалів справи достатньо для її розгляду по суті, у відповідності до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

01 жовтня 2011 року між Приватним торгово-посередницьким підприємством фірмою Едельвейс (споживач) та Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» (теплопостачальна організація) укладено договір №1261/Ф про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Згідно п.1 договору Теплопостачальна організація бере на себе зобовязання постачати споживачу теплову енергію для опалення та здійснювати гаряче водопостачання в потрібних йому обсягах, а споживач зобовязується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію для опалення та гаряче водопостачання за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно п. 2.1 договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби:

- опалення та вентиляцію в період опалювального сезону;

- гаряче водопостачання протягом року відповідно до графіка, затвердженого органами місцевої влади;

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

В матеріалах справи міститься акт про включення системи теплопостачання від 22.10.2014р., з якого вбачається, що опалювальному сезоні 2014/2015 р.р. система опалення в приміщеннях Приватного торгово-посередницького підприємства фірми Едельвейс за адресою м.Львів, вул. Паращука,3 була включена 22.10.2014р.

Таким чином, свої зобовязання за договором ЛМКП Львівтеплоенерго виконувало та постачало відповідачу теплову енергію.

Позивачем долучено до справи рахунки, які виставлялись відповідачу для оплати вартості спожитих послуг, в тому числі і приєднаного теплового навантаження за період з квітня 2014р. по липень 2015р.

Відповідно до п. 3.2.2 договору споживач зобовязується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і терміни, які передбачені даним договором.

Як передбачено п. 6.3 договору, споживач до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачує Теплопостачальній організації вартість гарячого водопостачання, фактично спожитої теплової енергії для опалення та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження.

Однак відповідач неналежно виконував взяті на себе зобовязання щодо оплати фактично спожитої теплової енергії, у звязку з чим в нього виникла заборгованість за період з 01.04.2014р. по 31.07.2015р. в сумі 13763,92 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п.7.2.3 Договору, за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію споживач сплачує теплопостачальній організації пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

За неналежне виконання відповідачем договірних зобовязань, окрім основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 662,30 грн. пені, 3824,63 грн. інфляційних втрат та 192,72 грн. 3% річних.

Судом проведено перевірку правильності здійснених позивачем розрахунківа та встановлено, що при нарахуванні інфляційних втрат, позивач здійснював нарахування на суму боргу, строк оплати поякій ще не настав. Наприклад, за період з 01.06.2014р. по 30.06.2014р. позивач нараховував інфляційні втрати на суму боргу 413,42 грн., яка включає вартість наданих послуг в квітні та травні 2014р. Строк оплати послуг наданих позивачем у травні 2014р. настав 15 червня 2014р., а відтак наразховувати інфляційні втрати на цю суму можна тільки з 16.06.2015р.

Провівши перерахунок, суд прийшов до висновку, що до стягнененя підлягають:

пеня в сумі 662,30 грн.;

інфляційні нарахуванняв сумі 3219,61грн.;

3% річних в сумі 192,72 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково в сумі 17838,55 грн. з яких: основний борг - 13763,92грн., пеня 662,30 грн. , 3% річних 192,72 грн., інфляційні нарахування 3219,61 грн.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст. 49 ГПК України суд покладає на винну сторону відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1767,07 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 625 ЦК України, 193 ГК України, ст. ст.28, 33 ,43, 44, 48, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного торгово-посередницького підприємства фірми Едельвейс (80316, Львівська область, Жовківський район, м.Рава-Руська, вул. Калнишевського,5, ) на користь Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго (79040, м.Львів, вул. Д.Апостола,1, ) основний борг - 13763,92грн., пеня 662,30 грн. , 3% річних 192,72 грн., інфляційні нарахування 3219,61 грн. та 1767,07 грн. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

5. Рішення суду може бути оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повний текст рішення складено 19.10.2015р.

Суддя Запотічняк О.Д.