РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2015Справа №910/17819/15

За позовомПублічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго"
доФонду державного майна України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаМіністерство енергетики та вугільної промисловості України
провизнання права власності
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача Мельников І.Ю. - представник;
від відповідача Погорілко Н.М. - представник;
від третьої особине з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Миколаївобленерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фонду державного майна України про визнання права власності за набувальною давністю на: будівлю гідроелектростанції (А-2) площею 847,9 кв.м; басейн водозабору; генератор ВГСП-213-24/24; генератор ВГСП215-24/28; генератор регуляторний 0,5 кВт 230 В 25Гц; гідротурбіну К70-ВБ-160; гідротурбіну ПЛ 70-ВБ-160; канал відвідний; комплектний пристрій управління, захисту та сигналізації УАЗ-1; компресор КВД з електродвигуном 4 кВт; насос дренажний з електродвигуном 2,8 кВт; насос дренажний з електродвигуном 2,8 кВт; підйомник рейковий з електродвигунами 2,8 кВт; підйомник рейковий з електродвигунами 5 кВт; підйомник рейковий з електродвигунами 5,8 кВт; плотину водозливна; прилад мегаомметр; РУ-10 кВ; таль електричну г/п 3 т; таль електричну г/п 5 т; трансформатор силовий ТМ-160; трансформатор ТМ-100, 10/0,4 кВ; трансформатор ТМ-1000, 6/10 кВ; трансформатор ТМ-1000, 6/10 кВ; трансформатор ТМ-560, 6/10 кВ; турбінний затвор; турбінний затвор; турбінний затвор; турбінний затвор; турбінний затвор, які розташовані за адресою: вул. Колгоспна, 42, с. Мигія, Первомайський район, Миколаївської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що спірне майно перебувало на балансі позивача станом на момент проведення корпоратизації позивача згідно Указу Президента України від 04.04.1995 №282/95 "Про структурну перебудову електроенергетичному комплексі України", Наказу Міністерства економіки України від 14.06.1995 №75 "Про внесення змін та доповнень до переліків підприємств, що підлягають корпоратизації, та графіків її проведення", Наказу Міністерства енергетики та електрифікації України від 31.08.1995 № 170 "Про створення Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Миколаївобленерго" на базі Державного енергопостачального підприємства "Миколаївобленерго". 31.08.1995 Міністерством енергетики та електрифікації України був затверджений акт оцінки цілісного майнового комплексу Державного енергопостачального підприємства "Миколаївобленерго", згідно з яким до статутного фонду Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Миколаївобленерго" увійшло все майно, що було на момент корпоратизації на балансі підприємства, за винятком конкретно визначеного майна (зокрема, об'єктів житлового фонду, цивільної оборони, культури), встановленого Переліком об'єктів (основних засобів), які не підлягають приватизації по "Миколаївобленерго" та Переліком об'єктів цивільної оборони та культури, що не підлягають приватизації по "Миколаївобленерго", затвердженими інвентаризаційною комісією позивача 15.07.1995. При цьому, у вищевказаному акті оцінки вартості майнового комплексу, конкретизований перелік майна, що увійшов в процесі корпоратизації до статутного фонду позивача не визначався. Позивач вказує на те, що починаючи з моменту проведення корпоратизації і до моменту звернення до господарського суду з даним позовом він відкрито, добросовісно і безперервно володів та користувався спірним майном, власними силами та за власні кошти здійснював утримання Мигіївської ГЕС, у зв'язку з чим просить суд визнати за позивачем право власності на спірне майно згідно ст.344 Цивільного кодексу України. Крім цього, позивач посилається на те, що суттєвим для виникнення права власності за набувальною давністю (окрім безперервного відкритого володіння нерухомим майном протягом 10 років), є встановлення обставин добросовісного заволодіння, а також стверджує про те, що Мигіївська ГЕС в процесі корпоратизації була фактично безоплатно передана позивачу, про що свідчить перебування майна на балансі позивача, а фактичне володіння чужим майном згідно ст. 397 Цивільного кодексу України вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду, а володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/17819/15 та призначено розгляд справи на 05.08.2015.

В судовому засіданні 05.08.2015 оголошувалась перерва до 11.08.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 судом, за клопотанням представника відповідача було залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, у зв'язку з чим розгляд справи відкладено на 16.09.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2015 судом, за клопотанням учасників процесу, продовжено строк розгляду спору у справі № 910/17819/15 на 15 днів.

У судовому засіданні 16.09.2015 оголошено перерву до 24.09.2015, а 24.09.2015 до 06.10.2015.

Представник позивача в судове засідання 06.10.2015 з'явився, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 06.10.2015 з'явився, надав суду відзив на позов, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що рішенням Господарського суду Миколаївської області від 18.11.2014, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.02.2015 у справі № 915/1437/14 за позовом Фонду державного майна України до Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, Комунального підприємства "Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації", Публічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго" визнано недійсним рішення виконавчого комітету Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 18.08.2011 № 53, визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 24.03.2009 серії САС №317735, визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на майно від 06.09.2011 серії САЕ №322410, видане Виконавчим комітетом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, визнано незаконним та скасовано запис Комунального підприємства "Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації" № 395 в книзі 3, реєстраційний номер 26424632 тип об'єкта: нежитлова будівля, будівля гідроелектростанції, що розташований за адресою: Миколаївської обл., Первомайський район, с. Мигія, вул. Колгоспна, 42 за ПАТ "Миколаївобленерго". Крім цього, відповідач зазначає про те, що відповідно до ч. 1 ст. 3, п. 16 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про управління об'єктами державної власності", об'єктом управління державної власності є, зокрема, державне майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшло до їх статутних капіталів або залишилося після ліквідації підприємств та організацій, а уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань приймають рішення про подальше використання державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі корпоратизації, а отже сам факт знаходження спірного майна на балансі ПАТ "Миколаївобленерго" не може бути підставою для визнання права власності за позивачем, оскільки спірне майно є державною власністю та не увійшло до статутного капіталу позивача. Також, відповідач надав суду свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САК № 540407 від 11.09.2015 та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №43676305 від 11.09.2015, що видані Реєстраційною службою Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області відповідно до яких право власності на нерухоме майно, а саме: будівлю гідроелектростанції, яка розташована за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, село Мигія, вул. Колгоспна, 42 зареєстровано за Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, форма власності: державна. На сьогоднішній день держава, в особі відповідача є акціонером ПАТ "Миколаївобленерго", якому належить 70% акцій товариства.

Представник третьої особи в судове засідання 06.10.2015 не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про проведення судового засідання був повідомлений належним чином. 30.09.2015 до канцелярії суду надійшли пояснення третьої особи, в яких остання підтримала позицію відповідача та крім іншого зазначила про те, що за змістом ст. 344 Цивільного кодексу України, яка визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, зокрема вказано про те, що володіння має бути добросовісним, тобто якщо володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, однак позивач, на думку третьої особи, був обізнаний про перебування у нього на балансі державного майна, а отже, за таких обставин відсутні підстави для застосування ст.344 Цивільного кодексу України до правовідносин сторін. Крім того, третя особа вказала на те, що забезпечення проведення ремонту та технічного обслуговування обладнання, технічного обстеження, замовлення проведення лабораторних досліджень спірного майна ніяким чином не може бути підставою для визнання права власності за набувальною давністю, у зв'язку з чим Міністерство енергетики та вугільної промисловості України вважає, що законних підстав для задоволення позовних вимог не має.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі Указу Президента України від 04.04.1995 №282/95 "Про структурну перебудову електроенергетичному комплексі України", Наказу Міністерства економіки України від 14.06.1995 №75 "Про внесення змін та доповнень до переліків підприємств, що підлягають корпоратизації, та графіків її проведення", Наказу Міністерства енергетики та електрифікації України від 31.08.1995 № 170 "Про створення Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Миколаївобленерго" на базі Державного енергопостачального підприємства "Миколаївобленерго" засновано Державну акціонерну енергопостачальну компанію "Миколаївобленерго".

При цьому, Наказом Міністерства енергетики та електрифікації України від 31.08.1995 № 170 "Про створення Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Миколаївобленерго" був затверджений акт оцінки цілісного майнового комплексу Державного енергопостачального підприємства "Миколаївобленерго", згідно з яким балансова вартість основних фондів склала 6451007 млн.крб., а вартість майна, що підлягає приватизації (розмір статутного фонду товариства) була визначена у розмірі 4172560 млн.крб. В акті оцінки вартості майнового комплексу конкретизований перелік майна, що увійшов в процесі корпоратизації до статутного фонду позивача, не визначався.

Переліком об'єктів (основних засобів), які не підлягають приватизації по "Миколаївобленерго" та Переліком об'єктів цивільної оборони та культури, що не підлягають приватизації по "Миколаївобленерго", які затверджені інвентаризаційною комісією позивача 15.07.1995 та які є додатками до протоколу інвентаризаційної комісії від 18.07.1995, був визначений конкретний перелік об'єктів, які не підлягали приватизації.

В подальшому, Державна акціонерна енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго" була перейменована у Відкрите акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго".

Наказом Фонду державного майна України від 09.07.1996 № 14-ДПК "Про прийняття рішення щодо приватизації корпоратизованих об'єктів" було прийнято рішення про приватизацію майна об'єкту, який перетворено у відкрите акціонерне товариство у процесі корпоратизації, шляхом продажу акцій Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго".

Рішенням виконавчого комітету Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 12.01.2009 №1 "Про оформлення права власності на об"єкт нерухомого майна" виконавчий комітет Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області вирішив оформити право власності та видати свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю, будівлю гідроелектростанції Мигіївської ГЕС по вул. Колгоспній, 42 в с. Мигія Первомайського району Миколаївської області Відкритому акціонерному товариству "Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго", внаслідок чого оформлено свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке видане виконавчим комітетом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 24.03.2009 року серія САС №317735.

У квітні 2011 відповідно вимог Закону України "Про господарські товариства" та на підставі рішення загальних зборів акціонерів Відкрите акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго" було перейменоване в Публічне акціонерне товариство "Миколаївобленерго" (далі - позивач).

18.08.2011 виконавчим комітетом Мігіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області прийнято рішення № 53 про оформлення права власності за ПАТ "Миколаївобленерго" на нерухоме майно нежитлову будівлю, будівлю гідроелектростанції Мигіївської ГЕС по вул. Колгоспній, 42 в с. Мигія Первомайського району Миколаївської області Відкритому акціонерному товариству "Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго", внаслідок чого оформлено свідоцтво про право власності на майно від 06.09.2011 року серія САЕ № 322410, видане Виконавчим комітетом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

Як стверджує позивач у позовній заяві, на теперішній час у позивача відсутній перелік майна, що увійшов до статутного фонду позивача, у зв'язку з чим останній звертався із запитами до Міністерства палива та енергетики України та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

У відповідь на запит позивача, Міністерство палива та енергетики України листом від 07.04.2010 №03/12-73 повідомило позивача про необхідність надання документів, відповідно до п.2.3 Положення про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, яке затверджене Наказом Фонду державного майна України від 25.11.2003 за №2097 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.12.2003 за №1201/8522.

Листом від 14.10.2014 №03/12-6456У Міністерство палива та енергетики України у відповідь на запит позивача, запропонувало останньому звернутися до державного органу приватизації з метою отримання копій документів про приватизацію ДАЕК "Миколаївобленерго".

Листом від 10.02.2015 за вих.№12/02/2516/нк Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку повідомила позивача про те, що питання щодо приватизації майна підприємств, що підлягають корпоратизації (приватизації), не відноситься до компетенції комісії та запропонувала звернутись до Фонду державного майна України.

Рішенням Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 21.03.2014 № 1, скасовано рішення виконавчого комітету Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 12.01.2009 № 1 "Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна".

Як зазначає позивач, 09.06.2015 ним подано до Заводського районного суду м. Миколаєва позовну заяву про визнання недійсним та скасування рішення №1 виконкому Мигіївської сільради від 21.03.2014 в порядку адміністративного судочинства, а 07.09.2015 Одеським апеляційним адміністративним судом відкрито провадження за заявою ПАТ "Миколаївобленерго" про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.06.2015 у справі №487/4293/15-а за позовом ПАТ "Миколаївобленерго" до виконкому Мигіївської сільради про визнання недійсним та скасування рішення.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 18.11.2014, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.02.2015 у справі № 915/1437/14 за позовом Фонду державного майна України до Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, Комунального підприємства "Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації", Публічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго" визнано недійсним рішення виконавчого комітету Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 18.08.2011 № 53, визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 24.03.2009 серії САС №317735, визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на майно від 06.09.2011 серії САЕ №322410, видане Виконавчим комітетом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, визнано незаконним та скасовано запис Комунального підприємства "Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації" № 395 в книзі 3, реєстраційний номер 26424632 тип об'єкта: нежитлова будівля, будівля гідроелектростанції, що розташований за адресою: Миколаївської обл., Первомайський район, с. Мигія, вул. Колгоспна, 42 за ПАТ "Миколаївобленерго".

Згідно балансової довідки за вих.№01/28-4208 від 01.07.2015 спірне майно станом на 24.06.2015 обліковується на балансі позивача.

Крім цього, як зазначає позивач, він звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою № 01/28-4831 від 27.07.2015 до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Фонду державного майна України та просить суд визнати протиправними дії Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, які полягають у наданні Фондові державного майна України даних про об'єкти малої гідроенергетики - Мигіївську, Первомайську та Костянтинівську гідроелектростанції, для їх внесення до Єдиного реєстру об'єктів державної власності, а також зобов'язати Фонд державного майна України виключити з Єдиного реєстру об'єктів державної власності дані про об'єкти малої гідроенергетики, - Мигіївську, Первомайську та Костянтинівську гідроелектростанції. Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.07.2015 справа призначена до розгляду на 03.09.2015.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САК № 540407 від 11.09.2015 та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №43676305 від 11.09.2015, що видані Реєстраційною службою Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області право власності на нерухоме майно, а саме: будівлю гідроелектростанції, яка розташована за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, село Мигія, вул. Колгоспна, 42 зареєстровано за Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, форма власності: державна.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач надав суду докази, що підтверджують обслуговування та ремонт спірного майна, як от дозволи на спеціальне водокористування від 19.11.2008 УКР2799 А/НИК, дозвіл на спеціальне водокористування від 13.04.2012 УКР3588 А/НИК, звіти про використання води форми №2-ТП (водгосп) за 4- квартал 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 1-й квартал 2015, звіти про роботу гідроелектростанції щодо кількості виробленої електроенергії до Головного управління статистики у Миколаївській області за формою №6- ТП (гідро) (річна) за 2014, 2013, 2012, 2011, 2010, 2009, 2008, 2007, 2006, 2005, 2004, 2003, 2002, 2001 роки, договори на технічне обстеження, ремонт та обстеження рибозахисних споруд, які укладені між позивачем та ВАТ "Укргідропроект" № 3150 від 15.04.2002, з ТОВ "Гідротехсервіс" №б/н від 22.11.2011, з ПП "Гідротехнік ЕКО" №2/03 від 28.03.2013, №3- 06 від 03.06.2013, договір на ремонт та технічне обслуговування обладнання, який укладений позивачем та Міжгалузевою господарською корпорацією "Облік" №279/2006 від 25.05.2006, замовлення на проведення лабораторних досліджень концентрації забруднюючих речовин у стічних водах гідроелектростанції, а також розробку нормативів гранично допустимих скидів речовин у водойму із зворотними водами, що підтверджується договорами, які укладені позивачем з ТОВ "Лимит Плюс" №51 від 29.11.2012 та №7/18.14 від 18.02.2014.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. ст. 2, 318 Цивільного кодексу України держава визнана одним із суб'єктів права власності в Україні.

У відповідності до ст. 326 Цивільного кодексу України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Дана стаття визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме: володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна; встановлення характеру володіння (добросовісне і недобросовісне) при виникненні спору здійснюється судом з урахуванням обставин справи, з якої виникло володіння чужою річчю; володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння має бути безперервним упродовж визначених законом строків (для нерухомого майна - упродовж 10 років, а для рухомого майно - 5 років).

Відтак, суттєвим для виникнення права власності за набувальною давністю, крім безперервного відкритого володіння упродовж 10 років нерухомим майном, є встановлення обставин добросовісного заволодіння таким майном у розумінні приписів ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України, тобто коли особа не знала і не могла знати, що вона заволоділа чужим майном.

Відповідно до ст. 73 Господарського кодексу України до моменту корпоратизації державне майно закріплюється за державним підприємством на праві господарського відання.

Після корпоратизації державне майно, що не увійшло до статутних капіталів, утворених у процесі корпоратизації господарських товариств, перебуває на балансі таких товариств відповідно до акту оцінки майна під час корпоратизації, плану розміщення акцій господарського товариства, умов договору купівлі - продажу об'єкта приватизації, договору безоплатного зберігання, договору найму (оренди) тощо. При цьому, обсяг речових прав балансоутримувача щодо такого майна визначається згідно з наведеними вище документами.

Згідно з п 1.3. Положення про порядок корпоратизації підприємств, що приватизуються, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.1993 № 508 установлено, що забезпечення реалізації Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, відповідно до Законів України "Про управління об'єктами державної власності", "Про Фонд державного майна України" здійснює Фонд державного майна України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, п. 16 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про управління об'єктами державної власності", об'єктом управління державної власності є, зокрема, державне майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшло до їх статутних капіталів або залишилося після ліквідації підприємств та організацій, а уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань приймають рішення про подальше використання державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі корпоратизації.

Згідно з п. 1.2 Положення "Про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі", яке затверджено наказом Фонду державного майна України та Міністерства економіки України від 19.05.1999 № 908/68 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.06.1999 за № 414/3707 його норми застосовуються при управлінні державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але залишилося у них на балансі, а п.3.1. визначено, що відповідальність за збереження та ефективне використання державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, визначається главою 29 розділу I Книги третьої Цивільного кодексу України - щодо захисту прав власності, та главою 51 розділу I Книги п'ятої Цивільного кодексу України - щодо правових наслідків порушення зобов'язань. Реалізацію цього Положення було покладено на Фонд державного майна України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України "Про приватизацію об'єктів паливно-енергетичного комплексу" від 23.09.2015 № 1035-р дозволено приватизацію об'єктів паливно-енергетичного комплексу, а зокрема єдиного майнового комплексу Мигіївської гідроелектростанції (Миколаївська область, Первомайський район, с. Мигія, вул. Колгоспна, 42).

Як вбачається з матеріалів справи, спірне майно перебуває на балансі позивача та в процесі корпоратизації підприємства не увійшло до статутного фонду товариства, однак позивач не міг бути не обізнаний, яке саме майно він отримав у процесі корпоратизації, а яке залишилося державним. Таким чином, твердження позивача про те, що позивач не був обізнаний про знаходження спірного майна у власності держави не відповідає фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що в акті оцінки вартості майнового комплексу, який затверджений Наказом Міністерства енергетики та електрифікації України від 31.08.1995 № 170 "Про створення Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Миколаївобленерго" конкретизований перелік майна, що увійшов в процесі корпоратизації до статутного фонду позивача не визначався, а Переліком об'єктів (основних засобів), які не підлягають приватизації по "Миколаївобленерго" та Переліком об'єктів цивільної оборони та культури, що не підлягають приватизації по "Миколаївобленерго", які затверджені інвентаризаційною комісією позивача 15.07.1995 та які є додатками до протоколу інвентаризаційної комісії від 18.07.1995 був визначений конкретний перелік об'єктів, які не підлягали приватизації.

Суд відзначає, що на час будівництва спірного майна (як слідує з балансової довідки) існувала виключно соціалістична власність на засоби виробництва у формі державної (загальнонародної) власності.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 Конституції (Основного Закону) УРСР від 20.04.1978 соціалістична власність в УРСР мала форму державної або форму кооперативно-колгоспної власності. Тобто, згідно з нормами Конституції (Основного Закону) УРСР від 20.04.1978, ст. 90 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963) спірне нерухоме майно відносилося до об'єктів права державної власності.

З проголошенням незалежності України правовий статус такого майна не змінився, що, зокрема, підтверджується постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 № 311 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)", згідно з якою майно державних підприємств відноситься до об'єктів права загальнодержавної власності.

Доказів того, що на час розгляду спору спірний об'єкт вибув з державної власності суду не надано.

Твердження позивача про те, що відповідачем не надано доказів здійснення державної реєстрації права власності на майно Мигіївської ГЕС у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" спростовується наданим відповідачем свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САК № 540407 від 11.09.2015 та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №43676305 від 11.09.2015, що видані Реєстраційною службою Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області відповідно до яких право власності на нерухоме майно, а саме: будівлю гідроелектростанції, яка розташована за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, село Мигія, вул. Колгоспна, 42 зареєстровано за Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, форма власності: державна.

Забезпечення проведення ремонту та технічного обслуговування обладнання, технічного обстеження, замовлення проведення лабораторних досліджень спірного майна не може бути підставою для визнання права власності за набувальною давністю, оскільки свідчить лише про вжиття заходів з обслуговування майна, а не про добросовісність заволодіння ним.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Згідно ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, на думку суду, ПАТ "Миколаївобленерго" було достеменно відомо, що воно користується чужою річчю, спірне майно залишилося у державній власності, а тому підстави для визнання за позивачем права власності на спірне майно за набувальною давністю відсутні.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову позивачу у позові.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у випадку відмови у позові покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 16.10.2015

Суддя Ю.М. Смирнова