ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.09.2015 Справа № 905/2132/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Колесника Р.М., при секретарі Романцовій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовною заявою

позивача: комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», м. Маріуполь, Донецька область

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «МАРГЕОТЕХ», м. Маріуполь, Донецька область

про зобовязання вчинити певні дії

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю

Від відповідача: не зявився

Позивач, комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (надалі позивач)звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «МАРГЕОТЕХ» (надалі відповідач) про зобовязання повернути майно, передане на відповідальне зберігання.

В обґрунтування позову посилається на невиконання відповідачем обовязку із повернення за вимогою позивача майна, переданого на зберігання, а саме: тепловий насос (4805), тепловий насос (4806), тепловий насос (4807), осушувач повітря МР 1200 (6534), тепловий насос (5119) та вимагає прийняття рішення про зобовязання відповідача виконати обовязок із повернення переліченого майна на свою користь.

В судове засідання зявився представник позивача, надав витребувані судом докази, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України без участі представника відповідача.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених в процесі розгляду справи, суд, вислухавши представника позивача

ВСТАНОВИВ

14.09.2012 року позивачем передано відповідачу на відповідальне зберігання: тепловий насос (4805), тепловий насос (4806), тепловий насос (4807), осушувач повітря МР 1200 (6534), тепловий насос (5119) про що складено акт приймання-передачі товару на відповідальне зберігання від 14.09.2012 року.

Листом від 12.05.2015 року № 487/01 позивач повідомив відповідача про свою вимогу щодо повернення переданого майна. Факт направлення відповідної вимоги підтверджено касовим чеком про відправлення на адресу відповідача поштового відправлення.

У звязку із невиконанням відповідачем своїх зобовязань із повернення майна, що перебувало на зберіганні, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом та вимагає зобовязати відповідача повернути зазначене майно.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги до відповідача такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

За приписами ч. 1 ст. 937 Цивільного кодексу України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Отже, акт приймання передачі майна на відповідне зберігання від 14.09.2012 року, сприймаються судом, як належний доказ дотримання сторонами вимог ст. 937 ЦК України, щодо письмової форми договору.

За змістом ст. 938 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Відповідно до ст. 953 Цивільного кодексу України, зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

В матеріалах справи наявна вимога позивача датована 12.05.2015 року про повернення майна та докази на підтвердження її надсилання.

Відповідач, доказів виконання обовязку з повернення майна, що перебувало у нього на зберіганні в супереч ст. 33 Господарського процесуального кодексу не надав, що зумовлює висновки суду про підставність звернення позивача до суду із розглядуваним позовом та, з огляду на положення ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, про наявність достатніх підстав для його задоволення.

Відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України у рішенні за результатами розгляду позову про зобовязання виконати певну дію (в розглядуваному випадку повернути майно) суд має вказати строк вчинення відповідної дії. Керуючись принципом розумності, встановленим ст. 3 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність встановлення 10-денного строку з моменту набрання рішенням законної сили для повернення відповідачем майна, що перебувало у нього на відповідальному зберіганні.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у повному обсязі, адже спір виник з його вини.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю «Маргеотех» (87500, м. Маріуполь, Донецька область, вул. Менжинського, буд.12, ) повернути протягом 10-ти днів з моменту набрання рішенням законної сили комунальному комерційному підприємству Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (87534, м. Маріуполь, Донецька область, вул. Гризодубової, 1, р/р 2603333, в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, ) майно: тепловий насос (інвентарний номер 4805), тепловий насос (інвентарний номер 4806), тепловий насос (інвентарний номер 4807), осушувач повітря МР 1200 (інвентарний номер 6534), тепловий насос (інвентарний номер 5119).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Маргеотех» (87500, м. Маріуполь, Донецька область, вул. Менжинського, буд.12, ) на користь комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (87534, м. Маріуполь, Донецька область, вул. Гризодубової, 1, р/р 2603333, в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, ) судовий збір у розмірі 1218,00 гривень.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 30.09.2015р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 02.10.2015р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Р.М. Колесник