ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2015 р. Справа № 925/1346/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., при секретарі Олексенко Т.В. за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача ОСОБА_2 особисто, ОСОБА_3 за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 про стягнення 162651,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

В ході розгляду по справі оголошувалась перерва з 06 по 12 жовтня 2015р.

Заявлено позов про стягнення 16000,00 грн. авансу, 2025,67 грн. штрафу, 48,02 грн. відсотків за користування коштами та 144577,84 грн. упущеної вигоди, а всього 162651,53 грн. Крім того позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн.

Позов вмотивовано тим, що відповідач належним чином не виконав умов укладеного сторонами договору поставки пряників, що в свою чергу завдало позивачу збитки у вигляді упущеної вигоди. До початку судового засідання позивач подала суду письмове уточнення позовних вимог, відповідно до якого збільшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача 16000,00 грн. авансу, 4066,33 грн. штрафу, 518 грн. штрафу, 152,55 грн. відсотків за користування коштами, 2346,08 штрафних санкцій за користування чужими коштами та 147675,88 грн. упущеної вигоди. Крім того позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн.

До вказаної заяви позивачем у звязку із збільшенням суми позову не подано доказів направлення її копії відповідачу.

Відповідно до приписів п.п. ст.. 63 ГПК України така заява повертається заявнику без розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові.

Відповідач проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позов. Заперечення вмотивовано наступним:

- відповідач своєчасно виготовив передбачені договором пряники та повідомив про це позивача;

- позивач, порушуючи умови договору, не провів повної оплати товару.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши представників сторін, встановив наступне.

15 червня 2015 року між ФОГІ ОСОБА_5 (за Договором - Виконавець , надалі - Відповідач) та ФОП ОСОБА_4 (за Договором - Замовник , надалі - Позивач) було укладено договір №15/06/15 (надалі - Договір ) та Додаток №1 на виготовлення брендованих пряників в кількості 2 000 штук на загальну суму 28 000,00грн.

За умовами Договору (п.1.1) відповідач зобовязався виконати а позивач прийняти товар за переліком та в обсягах, які вказані в Додатках, які є невідємною частиною договору.

П.2.1 Договору його предметом є імбирні пряники.

П.п. 3.1. 3.2, 3.3 Договору сторони визначили, що замовлення видається після остаточного розрахунку за договором. Претензії щодо кількості продукції приймаються виконавцем на момент фактичної її передачі. Претензії щодо якості продукції приймаються виконавцем протягом 10 календарних днів з моменту її видачі ів повинні бути розглянуті протягом 5 календарних днів. При цьому замовник повинен повернути виконавцю продукцію, що вважається неякісною.

Додатком №1 до договору сторони погодили зовнішній вигляд, вагу та склад пряників. Також цим додатком сторони визначили кількість продукції 2000 шт., її вартість - 28000 грн., з яких 8000 грн. попередня оплата, термін виконання поставки 18 червня 2015 р.

На виконання умов Додатку №1 до договору, позивач 15 червня 20І5 року оплатив аванс на виготовлення імбирних пряників у розмірі 8 000, 00 гри., що підтверджується розпискою ФОП ОСОБА_6

18 червня 2015р, було оплачено ще 8000 грн. представнику відповідача ОСОБА_7, що сторонами не оспорюється.

Відповідачем було поставлено 18 червня 2015р. 370 пряників.

Відповідачем було надіслано лист без дати та вихідного номеру на адресу Позивача, в якому вказувалось, що продукція була готова 18.06.2015 року та чекає на Позивача.

У відповідь на цей лист Відповідач надіслав 24.06. 2015 року зустрічний лист з метою встановленням місця складування продукції та просив вказати причини не поставлення продукції Замовнику у відповідності з п.2.1. Договору №15/06/15 року та Додатку№1 до нього.

24 червня 2015 року за Вих. № 5 та 25 червня 2015 року за Вих. №10 Відповідачу була надіслана Претензія з приводу поставки пряників, на що Відповідач відповіді не надав.

Ст.ст. 173, 174, 181, 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 532,546, 549, 610, 611, 612 ЦК України містять такі положення:

Господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати:

- з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).

Місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі.

Якщо місце виконання зобов'язання не встановлено у договорі, то виконання провадиться:

-за зобов'язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів,

- за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов'язання.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

2. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

3. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

4. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений іншим строк оплати товару, та сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи наведеного вище законодавства суд приходить до наступних висновків.

Господарські зобовязання між сторонами виникли на підставі укладеного договору поставки № 15/06/15 від 15.06.2015. Даний договір, виходячи з його умов, є договором поставки. Умовами цього договору сторони не визначили місце поставки товару, а тому відповідно до ст.532 ЦК України таким місцем слід вважати місце виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов'язання, тобто адресу відповідач у справі. Така адреса була відома позивачу, оскільки вона вказана в договорі.

Листом на адресу позивача відповідач повідомив про готовність всієї партії товару для передачі. Однак позивач яких - небудь дій, направлених на отримання товару не вчинив.

Той факт, що відповідач на власний розсуд здійснив поставку 370 шт. пряників на адресу позивача не може бути підставою стверджувати про зміну місця поставки товару.

Твердження позивача про невідповідність ваги та відсутності упаковки 370 пряників суд вважає безпідставним, оскільки позивачем не подано суду доказів на підтвердження названих обставин.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не допустив порушень умов договору поставки № 15/06/15 від 15.06.2015. щодо взятих на себе зобовязань.

Оскільки судом встановлено відсутність порушення відповідачем зобовязання перед позивачем за договором, то відповідно до приписів ст.ст. 610-612 ЦК України безпідставною є і вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки, річних та збитків у вигляді упущеної вигоди.

Відповідно до статті 49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.49, ст. ст.82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду в порядки та строки, передбачені розділом XII Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.10.2015

Суддя К.І.Довгань