КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2015 р. Справа№ 910/4679/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Захарчук Н.С.

представники сторін не з'явились.

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

на рішення господарського суду міста Києва від 23.04.2015

у справі № 910/4679/15-г (суддя Пінчук В.І.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Юніфарма"

до публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про стягнення 25 000, 00 Євро (що за курсом НБУ станом на 24.02.2015 становить 799 075, 00 грн.) та 23 443, 65 грн.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення 822518,65 грн., з яких: 25000,00 Євро ( що за курсом НБУ станом на 24.02.2015 р. становить 799075,00 грн. ) основний борг; 855,64 грн. - вартість наданих послуг за нездійснений переказ; 213,91 грн. - штраф; 22374,10 грн. - пеня.

У березні-квітні 2015 року позивач звертався до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача 1497588,70 грн., з яких: 25000,00 Євро ( що за курсом НБУ станом на 17.04.2015 р. становить 574250,00 грн. основний борг; 855, 64 грн. вартість наданих послуг за нездійснений переказ; 213,91 грн. - штраф 2050 Євро ( що за курсом НБУ станом на 20.04.2015 р. становить 47088,50 грн. ) - пеня.

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.04.2015 у справі №910/4679/15-г позов задоволено частково: стягнуто з публічного акціонерного товариства " Банк " Фінанси та Кредит " на користь товариства з обмеженою відповідальністю " Юніфарма "25 000 євро, що за курсом НБУ станом на 17.04.2015 р. становить 574 250,00 грн. основного боргу, 2050 євро, що за курсом НБУ станом на 20.04.2015 р. становить 47088,50 грн. - пені; стягнуто з публічного акціонерного товариства " Банк " Фінанси та Кредит " на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Юніфарма " 855 грн. 64 коп. вартість наданих послуг за нездійснений переказ, 213 грн. 91 коп. штрафу. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" звернулося з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 23.04.2015 у справі №910/4679/15-г та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що відповідно п.3.12Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою платник має право відкликати платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах з уповноваженого банку, що його обслуговує, лише в повній сумі і до настання дати валютування. Так, як платіжні доручення були позивачем відкликані, кошти в суми 25 000 євро були продані на валютній біржі за комерційним курсом та повернути на рахунок позивача, що підтверджується випискою за період з 01.04.2015-19.05.2015 року

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2015 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" та призначено справу до розгляду.

В подальшому розгляд справи декілька разів відкладався.

У судове засідання, 06.10.2015 року представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники були повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Інформаційний лист Вищого господарського суду від 13.08.2008 р. № 01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року „Про деякі питання застосування норми Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представників позивача та відповідача, за наявними у справі доказами.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15.06.2007 р. між позивачем ( клієнтом ) та відповідачем (банком ) укладений договір на розрахункове - касове обслуговування № 12/1159, за умовами якого банк зобов'язався відкрити позивачу поточні рахунки у національній та іноземній валюті та здійснювати їх розрахунково - касове обслуговування.(а.с.4)

На виконання умов договору та додаткової угоди до нього від 09.03.2011, відповідач відкрив позивачу поточні рахунки, а саме: у євро - № 9978; у національній валюті - № 9980; у доларах США - 9840; в національній валюті - 9980.(а.с.14,18,20)

Позивач звернувся до відповідача за допомогою електронних платіжних засобів ( клієнт - банк ) із заявами про купівлю іноземної валюти № 7 , 7/1, 7/2, 7/3, 7/4, 7/5, 7/6 (а.с. 31-37 ) від 09.01.2015 р. на загальну суму 25000,00 Євро для оплати постачальнику (Wybridge Trade LLP ) за отриману субстанцію за договором № 3/2014 від 07.10.2014 р. Крім того, відповідачу були пред'явлені платіжні доручення в іноземній валюті № 3, 3/1,4,5,6,7,8 від 19.01.2015 р. на загальну суму 25000,00 Євро для переказу їх Wybridge Trade LLP. Проте, оскільки відповідачем зазначені дій здійснені не були, то контрагент позивача - компанія Wybridge Trade LLP вказані кошти не отримала.

Листом від 30.01.2015 р. № 16 (а.с.59), а також з претензією від 13.02.2015 р. № 15 (а.с.60) позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити виконання платіжних доручень перерахувати 25000,00 Євро постачальнику - Wybridge Trade LLP, але відповідачем, зазначені вимоги відповідачем не виконанні. Також, за невиконання умов договору, позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції у вигляді штрафу в розмірі 213,91грн. та пеню у сумі 22 374,10грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач належним чином не виконав умови договору про розрахунково-касове обслуговування № 12/1159, платіжні доручення позивача на суму 25 000євро в строки, передбачені умова вищевказаного договору та чинного законодавства України та банківських правил не перерахував.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до частини3 статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений умовами договору або законом.

Згідно ч.1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження.

Частиною 1 статті 1089 ЦК України передбачено, що за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового світу.

Відповідно до п.п. 2.1 та п.п. 2.2. договору банк зобов'язався здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунків в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами, та списувати за дорученням клієнта або без його доручення грошові кошти з рахунків у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Проте, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи вищевказані платіжні доручення не були виконанні публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», що підтверджується листом Wybridge Trade LLP від 24 лютого 2015 року ( а.с. 64) та наявними в матеріалах справи копіями банківських виписок (а.с. 114-155) з яких вбачається, що грошові кошти за дорученнями ТОВ «Юніфарма» не були перераховані банком контрагенту позивача, строки обумовлені п.2.1 договору.

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" дата валютування - зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача.

Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів (пункт 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Аналізуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 25 000, 00 Євро, оскільки відповідачем в строк визначений договором платіжні доручення виконані не були.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ГК України у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання він зобов'язаний сплатити штрафні санкції ( неустойку, штраф, пеню).

Відповідно до пункту 32.2 статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0.1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Отже , суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення пені в розмірі 2050 Євро, що становить на 20.04.2015 року 47 088,50 грн., оскільки банк своєчасно платіжні доручення не виконав та допустив прострочку виконання зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги, про те, що надані платіжні доручення були відкликані позивачем, а кошти в суми 25 000 євро були продані на валютній біржі за комерційним курсом та повернути на рахунок позивача, що підтверджується випискою за період з 01.04.2015-19.05.2015, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки доказів відкликання платіжних доручень з боку клієнта до суду надано не було. Як видно з виписки банку по особливому рахунку позивача , долученою лише до апеляційної скарги, кошти були повернуті в повному обсязі лише 19.05.2015 року, тобто після винесення рішення судом першої інстанції.

Натомість, як видно з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції відповідач прийняв від позивача платіжні доручення в іноземній валюті, про що на контракті та митній декларації (а.с. 29), здійснив відмітку про перерахування валюти Wybridge Trade LLP, проте у строк до 28.01.2015 кошті отримані не були.

У пункті 10.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку/ах, відповідно до статті 1074 ЦК України не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком/ами за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (пункт 30.1 статті 30 зазначеного Закону).

Судом першої інстанції вірно було встановлено що без розпорядження клієнта, здійснення такої операції не відповідає умовам, укладеного сторонами договору.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, а рішення господарського суду є обґрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 23.04.2015 року у справі № 910/4679/15-г, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення господарського суду міста Києва від 23.04.2015 року у справі № 910/4679/15-г залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 23.04.2015 року у справі № 910/4679/15-г залишити без змін.

Матеріали справи № 910/4679/15-г повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко