номер провадження справи 34/168/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2015 Справа № 908/4952/15

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретареві Яровенко Г.В.

За участю представників: від позивача ОСОБА_1, договір № 02/2015 від 02.09.2015 р.; від відповідача - не зявився.

Розглянув в судовому засіданні матеріали справи № 908/4952/15,

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (69035, АДРЕСА_1, скорочено ФОП ОСОБА_2М.);

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (69118, АДРЕСА_2, скорочено ФОП ОСОБА_3В.);

про стягнення заборгованості по орендній платі

Сутність спору:

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 заявлено позовні вимоги до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по орендній платі за договором оренди № 1 від 17.02.2015 р. в сумі 27000 грн., втрат від інфляції в сумі 1900,85 грн., 3 % річних в сумі 227,43 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань в сумі 4545,29 грн. та додаткового штрафу (5%) в сумі 1125 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.09.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/4952/15, якій присвоєно номер провадження 34/168/15, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 07.10.2015 р., розгляд справи відкладено до 21.10.15 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 укладено договір оренди № 1 від 17.02.2015 р. З часу укладення договору оренди і передачі приміщення в користування орендарю, орендна плата не сплачувалась взагалі, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в сумі 27000,00 грн. (4500,00 грн. (вартість оренди за 1 місяць) х 6 місяців = 27 000,00 грн.). За порушення строків внесення орендної плати відповідачеві нараховано втрати від інфляції в сумі 1900,85 грн., 3 % річних в сумі 227,43 грн., пені - 4545,29 грн. та штраф (5%) в сумі 1125 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ст. ст. 1, 2, 12, 49, 54 ГПК України, ст. ст. 526, 610, 611, 625 ЦК України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлений позов, просила його задовольнити.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, відповідач по справі, в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Ухвали суду направлялась на адресу місця проживання відповідача, що вказана у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: 69118, АДРЕСА_2, що відповідає вимогам ст. 64 ГПК України.

За клопотанням представника позивача, розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

Згідно ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2015 року між ФОП ОСОБА_2 (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (орендар), було укладено Договір оренди № 1 нежитлового приміщення (далі договір № 1).

Згідно п. 1.1 договору № 1 орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування наступне майно: нежитлове приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 1, прим. 23.

Пунктами 1.2-1.5 договору № 1 передбачено, що загальна площа приміщення, що передається з оренду становить: 45,2 кв.м. Орендоване приміщення знаходиться у власності орендодавця відповідно до Свідоцтва на право власності серія СА №000757 від 16 вересня 2002 р. Призначення приміщення - магазин непродовольчих товарів, офіс. Передача приміщення в користування не спричиняє виникнення у орендаря права власності на нього - він лише здійснює користування ним для здійснення своєї господарської діяльності протягом строку оренди.

Відповідно до пунктів 2.1-2.3 договору № 1 строк оренди становить 35 (тридцять п'ять) місяців з моменту передання приміщення по акту здачі-приймання. При відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії договору, у зв'язку з закінченням терміну дії, він вважається продовженим на тих самих умовах. За взаємною згодою сторін строк оренди приміщення може бути змінений додатковою угодою.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представника позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Правовідносини сторін є господарськими.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За своєю правовою природою, правочин по даній справі є договором оренди.

У відповідності до ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 286 ГК України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно п. 6.1. договору № 1 орендна плата за користування приміщенням є договірною і встановлюється з урахуванням її індексації. Орендна плата за перший місяць оренди складає 4500 (чотири тисячі п'ятсот) гривень 00 коп. (без ПДВ) на місяць.

Відповідно до п. 6.4. договору № 1 орендна плата перераховується як в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця, так і готівкою не пізніше п'ятого числа поточного місяця, що підлягає оплаті по виставленому рахунку.

Фактична передача приміщення відбулася 25.02.2015 р., що підтверджується актом прийому передачі приміщення від 25.02.2015 р.

Згідно п. 5.3.4. договору № 1 орендар, зобов'язаний вчасно й у повному обсязі вносити орендні платежі.

З березня по серпень 2015 року утворилася заборгованість за орендними платежами в сумі 27000 грн.

Згідно ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідачем не надано доказів оплати 27000 грн. за оренду, тому позов в частині стягнення цієї суми підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно п. 6.6. договору № 1, у випадку прострочення перерахування орендного платежу, орендар зобов'язується сплатити орендодавцеві пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла в період за який здійснюється нарахування пені від несплаченої орендної плати за кожен день прострочення платежу. У випадку прострочення виконання зобов'язання по сплаті орендної плати більше ніж на 30 календарних днів, орендар додатково сплачує орендодавцеві штраф у розмірі 5% від суми простроченого орендного платежу.

Позивачем заявлено до стягнення 4545,29 грн. пені за період: з 06.03.15 р. по 31.08.15 р. в межах 6 місячного періоду нарахування по кожному з рахунків та із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ. За підрахунками суду правильний розмір пені складає 4531,43 грн., тому частині стягнення пені позов задовольняється частково.

Зобовязання по внесенню орендних платежів прострочено більше 30 днів, тому позивачем обґрунтовано нараховано штраф в сумі 1125 грн.

Пунктом 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/908/2012 від 13.07.2012 р. «Про доповнення Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 р. № 01-06/249 «Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів» зазначається, що можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень щодо передбачення умовами договору одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (постанова від 27.04.2012 р. № 06/5026/1052/2011).

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, позивач просить стягнути втрати від інфляції в сумі 1900,85 грн. за період: березень-серпень 2015 року, 3 % річних в сумі 227,43 грн. за період: з 06.03.15 р. по 31.08.15 р.

Згідно п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, включаючи до розрахунку інфляційних втрат липень-серпень місяць 2015 року, позивач мав враховувати і дефляцію, як мала місце в цих місяцях. Правильною сумою інфляційних втрат, виходячи з наведеного, є сума 1720,95 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача.

Три відсотків річних суд стягує в межах заявленої суми, оскільки за перевіреним розрахунком річні становлять 227,47 грн.

Отже, позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (69118, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (69035, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) 27000 (двадцять сім тисяч) грн. основної заборгованості, 4531 (чотири тисячі пятсот тридцять одна) грн. 43 коп. пені, 227 (двісті двадцять сім) грн. 43 коп. 3% річних, 1720 (одна тисяча сімсот двадцять) грн. 95 коп. втрат від інфляції, 1125 (одна тисяча сто двадцять пять) грн. штрафу, 1212 (одна тисяча двісті дванадцять) грн. 96 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Згідно ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.10.2015 р.

Суддя А.О. Науменко