ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 р. Справа № 923/1604/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В., при секретарі Шульженко Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Злато Таврії", с. Качкарівка, Бериславський район, Херсонська область,

до Приватного підприємства "С В Л", смт. Антонівка, м. Херсон,

про стягнення 39 085,37 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - не прибув;

від відповідача - ОСОБА_1, уповн. представник, довіреність від 20.04.2015р.

Обставини справи: справу порушено за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Злато Таврії" (позивач) до Приватного підприємства "СВЛ" (відповідач) про стягнення 39 085,37 грн., з яких 38185,37 грн. заборгованості за фінансовою допомогою, з урахуванням індексу інфляції, 900,0 грн. річних (3 %), у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за договором від 08.12.2014р. про надання поворотної фінансової допомоги.

В подальшому позивачем подано суду докази повернення відповідачем 30000,00 грн. фінансової допомоги (тобто, повернення допомоги в повному обсязі) та заяву від 08.10.2015р. під назвою "Про зміну позовних вимог", у зв'язку із погашенням відповідачем боргу, згідно з якою позивними вимогами вказано вимоги про стягнення 8 961,80 грн. індексу інфляції за період з березня 2015р. по вересень 2015р. та 900,00 грн. річних (3 %). Цю заяву прийнято судом.

Відповідач подав суду докази повернення позивачеві 30 000,00 грн. фінансової допомоги та відзив на позовну заяву, згідно з яким не визнає позов в повному обсязі, з підстав погашення заборгованості за фінансовою допомогою в повному обсязі та неправильного розрахунку позивачем індексу інфляції та річних.

В судовому засіданні 08.10.2015р. оголошено перерву до 13.10.2015р. 11-00 год.

Представник позивача в судове засідання не прибув. До суду не надходили будь-які заяви та клопотання позивача щодо судового засідання 13.10.2015р.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні 13.10.2015р., відповідно до ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представника відповідача, суд, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Злато Таврії" (надалі - позивач) та Приватне підприємство "СВЛ" (надалі -відповідач) уклали 08.12.2014р. між собою договір про надання поворотної фінансової допомоги, на умовах якого позивач зобов'язався надати відповідачеві у користування 30 000,00 грн., на безоплатній основі, строком до 08.02.2015р., а відповідач зобов'язався до цього строку повернути позивачу вказану грошову суму в повному обсязі

Як встановлено судом за результатами аналізу положень вказаного договору, цей договір за своєю правовою природою є договором позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та загальногосподарського інтересу. Згідно з ч.7 ст.193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, позичальник, який своєчасно не повернув суму позики, зобовязаний сплатити позикодавцеві грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річні (3 %) від простроченої суми, якщо інший розмір річних не встановлено договором.

Позивач в повному обсязі виконав власні зобовязання за вказаним договором від 08.12.2014р. позики, перерахувавши 30 000,00 грн. на банківський рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням позивача № 2731 від 08.12.2014р., банківською випискою від 08.12.2014р. по рахунку позивача та не заперечується відповідачем.

Відповідач, всупереч умов вказаного договору, не виконав свої зобов'язання щодо повернення позивачу 30 000,00 грн. позики в строк до 08.02.2015р., повернувши позивачеві позику двома платежами, а саме, 18.05.2015р. сплатив 3 000,00 грн. та 27 000,00 грн. сплатив 17.09.2015р. Це підтверджується банківськими виписками від 18.05.2015р. та від 17.09.2015р. по рахунках сторін та не заперечується сторонами.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитися від позову. Згідно з ч. 6 ст. 22 ГПК України господарський суд не приймає відмову від позову, якщо така відмова суперечить законодавству або порушує чиї-небудь права чи охоронювані законом інтереси.

Відповідно до ст. 78 ГПК України відмова позивача від позову викладається в адресованій господарському суду письмовій заяві позивача.

Позовну заяву, за якою порушено дану справу, та заяву позивача від 08.10.2015р. під назвою "Про зміну позовних вимог" (а.с.28), у зв'язку із погашенням відповідачем заборгованості за фінансовою допомогою, підписано однією особою - керівником позивача, й скріплено відбитками печатки позивача.

Згідно з заявою від 08.10.2015р. позивними вимогами вказано вимоги про стягнення 8 961,80 грн. індексу інфляції за період з березня 2015р. по вересень 2015р. та 900,00 грн. річних (3 %). Дана заява за своєю природою, фактично, є заявою про збільшення з 8 185,37 грн. до 8 961,80 грн. позовних вимог в частині стягнення суми індексу інфляції. При цьому, у заяві не вказано норм ГПК України, в порядку яких позивачем змінено позовні вимоги, та не вказано а ні про відмову позивача від позовних вимог у частині стягнення суми фінансової допомоги, а ні про зменшення розміру позовних вимог у цій частині. Позивачем не виконано вимогу суду, згідно протоколу судового засідання від 08.10.2015р., щодо оформлення заяви про зміну позовних вимог у відповідності до норм ГПК України.

За вказаних фактичних обставин, виходячи зі змісту заяви позивача від 08.10.2015р. під назвою "Про зміну позовних вимог", у зв'язку із погашенням відповідачем заборгованості за фінансовою допомогою, та на підставі положень ст.ст. 22, 78 ГПК України суд розглядає вказану заяву позивача як заяву про відмову від позову в частині позовних вимог про стягнення 30 000,00 грн. заборгованості за фінансовою допомогою.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Відмова позивача від позову у вказаній частині не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права чи охоронювані законом інтереси. Докази іншого у справі відсутні. За таких обставин, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 30 000,00 грн. заборгованості за фінансовою допомогою підлягає припиненню, у зв'язку із відмовою позивача від позову у цій частині.

Поряд з вимогами про стягнення вказаної заборгованості позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 8 961,80 грн. індексу від інфляції (втрат від інфляції) за період з березня 2015 року по вересень 2015 року та 900,00 грн. річних, у зв'язку із неповерненням відповідачем позивачеві 30 000,00 грн. позики в строк до 08.02.2015р.

Судом перевірено виконаний позивачем розрахунок 8 961,80 грн. втрат від інфляції (а.с.28) та встановлено, що ці втрати безпідставно не нараховані позивачем за лютий 2015 року, а інші недоліки та помилки у даному розрахунку відсутні.

Згідно приписів ГПК України визначення розміру позовних вимог є виключним правом позивача. В контексті цього суд зазначає й про виключне право позивача, на власний розсуд, визначати періоди нарахування заявлених до стягнення з відповідача інфляційних втрат або річних (3 %).

Під час розгляду справи відповідач не надав доказів сплати, повністю або частково, заявленого до стягнення з нього позивачем 8 961,80 грн. індексу від інфляції (втрат від інфляції). За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм позовні вимоги про стягнення з відповідача 8 961,80 грн. індексу від інфляції (втрат від інфляції) підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судом перевірено виконаний позивачем розрахунок річних та встановлено, що цей розрахунок здійснено у неправильний спосіб (за неправильною формулою).

Суд здійснив власний розрахунок річних (3 %), у зв'язку із простроченням відповідачем виконання грошового зобов'язання з повернення 30 000,00 грн. позики за період з 08.02.2015р. по 16.09.2015р., включно, оскільки у позовній заяві, доданих до неї матеріалах та інших наявних у справі заявах позивача не вказано інший період нарахування річних за прострочення цього зобов'язання.

Річні за період з 08.02.2015р. по 17.05.2015р., включно, (за 99 днів) на суму заборгованості у розмірі 30 000,00 грн. складають 244,11 грн.

244,11 грн. = ((30 000,00 грн. х 99 х 3) /100) / 365

Річні за період з 18.05.2015р. по 16.09.2015р., включно (за 122 дні) на суму заборгованості у розмірі 27 00,00 грн. складають 270,74 грн.

270,74 грн. = ((27 000,00 грн. х 122 х 3) /100) / 365

Загальна сума вказаних річних становить 514,85 грн. = 244,11 грн. + 270,74 грн.

Під час розгляду справи відповідач не надав доказів сплати, повністю або частково, заявлених до стягнення з нього позивачем 900,00 грн. річних. За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм позовні вимоги про стягнення з відповідача 900,00 грн. річних підлягають частковому задоволенню, а саме, задоволенню у розмірі 514,85 грн. У стягненні 385,15 грн. річних має бути відмовлено.

Відповідно до ст. 44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 2.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат. При цьому, згідно з ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору визначаються виходячи із встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2015р. становив 1218,00 грн.

На підставі цих норм закону за подання до господарського суду у 2015 році позовної заяви як з вимогами про стягнення 39 085,37 грн. (розмір позовних вимог згідно з позовною заявою), так і з вимогами про стягнення 9 861,80 грн. (розмір позовних вимог, після припинення провадження у справі в частині вимог про стягнення 30 000,00 грн. заборгованості за фінансовою допомогою), сплаті підлягає судовий збір в однаковому розмірі, а саме, 1218,00 грн., який, фактично, й сплачений позивачем.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задовольняється на 96,09 %.

96,09 % = ((9 476,65 грн. (розмір задоволених позовних вимог) / (9 861,80 грн. (розмір позовних вимог, після припинення провадження у справи щодо вимог про стягнення заборгованості за фінансовою допомогою)) х 100 %

У звязку з цим 96,09 % або 1170,38 грн. судового збору покладається на відповідача, решта на позивача.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст.80, ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Припинити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 30 000,00 грн. заборгованості за фінансовою допомогою.

2. В іншій частині позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Приватного підприємства "С В Л" (місцезнаходження: 73485, м.Херсон, смт. Антонівка, вул. Кримська, буд.59-А; ідентифікаційний код юридичної особи 39032621; р№2312 в відділенні "Херсонська обласна дирекція" ПАТ КБ "Правекс-Банк", МФО 380838) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Злато Таврії" (місцезнаходження: 74350, Херсонська обл., Бериславський р-н, с.Качкарівка, вул.Леніна, буд.6; ідентифікаційний код юридичної особи 33277131; р№430 в ПАТ "КРЕДОБАНК", МФО 325365) 514 (п'ятсот чотирнадцять) грн. 85 коп. річних, 8 961 (вісім тисяч дев'ятсот шістдесят одна) грн. 80 коп. інфляційних втрат та 1 170 (одна тисяча сто сімдесят) грн. 38 коп. компенсації по сплаті судового збору.

4. Відмовити в задоволенні вимог про стягнення 385,15 грн. річних.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 19.10.2015р.

Суддя К.В. Соловйов