РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2015Справа №910/20240/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гратас"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСТ-ФУДС"

про стягнення 15 200,00 грн.

Суддя: Домнічева І.О.

Представники сторін:

від позивача: Пономарьов А.О. - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гратас" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСТ-ФУДС" про стягнення 30 453,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки № 08/01/2012 від 08.01.14 р.

Ухвалою від 07.08.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 18.08.2015 р.

18.08.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові матеріали по справі.

Ухвалою від 18.08.15р. розгляд справи було відкладено на 22.09.2015 р.

Судове засідання 22.09.2015 р. не відбулося.

Ухвалою від 28.09.15р. розгляд справи призначено на 06.10.15р.

Представником позивача надані додаткові пояснення по справі та заява про зменшення розміру позовних вимог відповідно до якої просить стягнути з відповідача 15 200,00 грн. основного боргу, а в частині стягнення штрафних санкцій відмовити в повному обсязі. Вищеописана заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, а тому приймається до розгляду та свідчить про нову ціну позову з якої і підлягає вирішенню спір у даній справі (п. 6 Листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008р., № 01-8/482).

Представник відповідача в судове засідання 06.10.15 р. не з'явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Жодних заяв, клопотань через відділ діловодства суду від відповідача не надходило.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В судовому засіданні 06.10.15 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

08.01.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАТАС» (надалі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТСТ-ФУДС» (надалі - Відповідач) укладено договір поставки № 08/01/2014 (надалі - Договір) відповідно до якого Позивач взяв на себе зобов'язання щодо поставки (передачі у власність) Відповідачу товар (послуги), найменування, кількість, ціна якого зазначаються у видаткових накладних та/або специфікаціях - додатках до Договору, а Відповідач, в свою чергу, взяв на себе зобов'язання прийняти товар (послуги) та сплатити його вартість на умовах, визначених Договором.

Відповідно до п. 2.5. договору, якщо в специфікації на партію товару не передбачено інше, вартість товару підлягає оплаті покупцем постачальнику в наступному порядку:

- передоплата в розмірі 100% вартості вказаного товару оплачується покупцем до відвантаження товару.

Пунктом 5.1. ч. 5 Договору визначено, дійсний Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та діє до 31.12.2014 р. включно. Закінчення строку дії Договору не припиняє обов'язків по даному Договору, котрі не були виконані до моменту закінчення строку дії Договору.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як стверджує позивач, між сторонами існували довготривалі відносини, тому в порушення п. 2.5. договору без 100% передоплати, позивачем було поставлено, а відповідачем отримано товар, що підтверджується видатковою накладною №392 від 06.10.14р. на загальну суму 31 500,00 грн., копія якої знаходяться в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач розрахувався за товар частково, на час прийняття рішення по справі за відповідачем рахується заборгованість за отриманий товар на загальну суму 15 200,00 грн.

Доказів оплати суми у розмірі 15 200,00 грн., суду не надано.

04.06.15р. позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою про сплату заборгованості, відповідно до якої просив на протязі п'яти банківських днів сплатити грошову суму. Проте, вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення 15 200,00 грн. заборгованості обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином та у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплачений позивачем судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСТ-ФУДС» (04205, м. Київ, вул. М.Тимошенка, буд.29-в, кв.13; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гратас» (03061, м. Київ, прос-т. Відрадний, буд.10-а, кв.41; ) 15 200 (п'ятнадцять тисяч двісті) грн. 00 коп. заборгованості, та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 08.10.2015 р.

Суддя І.О. Домнічева