ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 р. Справа № 923/465/14

Господарський суд Херсонської області у складі судді Чернявського В.В. при секретарі Борхаленко О.А., за участю представників учасників процесу:

від позивача: Загоруйка Г.А., Іоніді Е.В.

від відповідача: Макарової Ж.М.

від третіх осіб:

- ОСОБА_3

від ОСОБА_4 представник не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліон", м. Херсон

третя особа-1 без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3, с.Дар'ївка Білозерського району Херсонської області

третя особа-2 без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_4, м. Херсон

про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Описова частина рішення.

У справі вчинено новий розгляд після скасування Вищим господарським судом України 23.12.2014р. судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій у справі.

Про обставини справи зазначено в ухвалі суду від 18.09.2015р., якою розгляд справи поновлювався після проведеної повторної судової будівельно-технічної експертизи.

У судовому засіданні 29.09.2015р. оголошувалась перерва до 12год. 15хв. 06.10.2015р., у засіданні 06.10.2015р. - до 11год. 40хв. 13.10.2015р., а в засіданні 13.10.2015р. - до 11год. 30хв. 15.10.2015р.

Про судові засідання у справі належно повідомлялися всі учасники провадження.

Третя особа - 2 ОСОБА_4 не проявила свого відношення до позовних вимог, заяв, клопотань від неї до суду не надходило.

Провадження у справі вчиняється за позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки, належний майновому поручителю - ТОВ "Ліон", задля погашення заборгованостей та пені позичальників ОСОБА_3, ОСОБА_4 у відносинах договорів відновлювальних кредитних ліній від 04.07.2008р. № Ф080896П та № Ф080898П.

Під час провадження у справі позивач змінював формулювання позовних вимог, остаточне їх формулювання викладено в заяві № 501.1-186/85-3987 від 07.10.2015р. (вх. № 10874/15 від 08.10.2015р. а.с.63-68 т.4).

Цю заяву позивач назвав заявою про збільшення розміру позовних вимог. Фактично за нею позивач змінив формулювання предмету вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, збільшив нарахування відсотків за користування кредитними коштами, пені за кредитами, проте, за поясненнями представника та обґрунтуваннями описово-мотивувальної частини заяви, вважає не зміненою ціною позову вартість предмета іпотеки за звітом суб'єкта оціночної діяльності на 09.03.2015р. у сумі 1556996грн., що менше сум стверджуваних боргів та пені за кредитами. Відповідно, позивач зазначає про часткове погашення боргів за кредитами зверненням стягнення на предмет іпотеки, сплатив раніше судовий збір з розрахунку ціни позову в 1556996грн., та з названою заявою, назва якої не відповідає її змісту, судовий збір не доплачував, свідомо вважаючи, що не збільшив розміру вимог у зв'язку з викладеним. З визначенням вартості предмета іпотеки у справі за висновком судового експерта позивач при цьому не погодився, зазначивши про наявність сумнівів у його правильності, та не вказавши про мотиви, підстави таких сумнівів, окрім як зазначивши про розходження за результатом висновку експерта та звіту суб'єкта оціночної діяльності.

В редакції названої заяви від 07.10.2015р. позивач просить звернути стягнення на належний відповідачу предмет іпотеки - нежитлові будівлі плавального басейну "Петровець" площею 1794,3м2 за іпотечним договором № 02-23-Ф080896П/Ф080898П-1263 від 04.07.2008р. в рахунок часткового погашення заборгованості перед банком позичальників ОСОБА_3 (42571 євро на повернення кредиту, 18403,94 євро відсотків за користування кредитними коштами, 9389,83 євро пені за порушення строків повернення кредиту, 3843,26 євро пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитними коштами) за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № Ф080896П від 04.07.2008р. та ОСОБА_4 (42571 євро на повернення кредиту, 18406,01 євро боргу за відсотками за користування кредитними коштами, 9389,83 євро пені за порушення строків повернення кредиту, 3844,23 євро пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитними коштами) за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № Ф080898П від 04.07.2008р. Способом звернення стягнення на предмет іпотеки позивач просить встановити реалізацію предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження відповідно до ст.41 Закону України "Про іпотеку".

У судовому засіданні 06.10.2015р. судом розглянуто клопотання позивача про призначення повторної судової оціночно-будівельної експертизи та відповідача про призначення судової економічної експертизи.

Клопотання позивача про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи для визначення вартості предмета іпотеки мотивоване незгодою з визначеною вартістю цього предмета за висновком експерта від 22.07.2015р., твердженням про те, що вартість предмета іпотеки становить 20% від встановленої експертом вартості. При обґрунтуванні клопотання позивач послався на визначення вартості предмета іпотеки сумою 1556996грн. за звітом суб'єкта оціночної діяльності від 09.03.2015р., а також навів такі обґрунтування: "Нежиле приміщення є недобудованим будівництвом, має 3 поверхи та підвальне приміщення, розташоване у Суворовському районі, міста Херсон. Об'єкт оцінки знаходиться у незадовільному технічному стані. Будівельна готовність за даними технічного паспорту - 40%.

Для визначення вартості об'єкта оцінки необхідно використовувати принцип очікування, відповідно до якого потенційного інвестора цікавить прибуток, який він може отримати від грошових вкладень. Для цього в практиці оцінці розраховують чистий операційний дохід визначений на прогнозних даних щодо економічного функціонування об'єкту незавершеного будівництва після закінчення його будівництва, за вирахуванням витрат пов'язаних із завершенням будівництва, та з врахуванням поточної вартості річного чистого операційного доходу після завершення будівництва, коефіцієнту капіталізації, величину витрат, необхідний для завершення будівництва.

Для визначення вартості незавершеного будівництва необхідно визначити вартість завершеного будівництва, який дає можливість визначити вартість найбільш відповідну до визначення "ринкова", із відрахуванням витрат пов'язаних із завершенням будівництва.

Незавершене будівництво простояло приблизно сім років (з 2008 року), тому на поновлення будівництва знадобляться кошти приблизно 20% від вартості готової будівлі. Згідно технічним документам готовність будівлі басейну "Петровець" відповідає 40%. Тому вважаємо, для того щоб розрахувати вартість незавершеного будівництва, потрібно ще 60% вартості на завершення будівництва від вартості готової будівлі.

При визначенні ринкової вартості нежитлових приміщень в якості об'єктів порівняння необхідно відібрати пропозиції щодо продажу приміщень нежитлового фонду якомога ближчих до об'єкту оцінки, та які знаходяться в подібному стані і аналогічному функціональному використанню.

При визначенні ринкової вартості нежитлових приміщень необхідно провести аналіз цін пропозицій на приміщення, близьких до об'єкту оцінки по розташуванню, площі, наявності зручностей, технічному стану.

Стан будівлі має наявні розходження між об'єктом оцінки та об'єктами порівняння які були використані у Висновку № 017/2015 експертом Салтиковим О.С. від 22.07.2015р."

Представники відповідача у судовому засіданні 06.10.2015р. не заперечували проти клопотання про призначення повторної експертизи.

Судом відхилено клопотання позивача про призначення повторної експертизи для визначення вартості предмета іпотеки у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст.41,42 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу; при необхідності господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту.

Саме така повторна судова будівельно-технічна експертиза у справі для визначення ринкової вартості предмета іпотеки вже призначалась судом ухвалою від 24.02.2015р., висновок експерта від 22.07.2015р. залучено до справи. В числі з іншими обставинами при призначені експертизи 24.02.2015р. суд прийняв до уваги твердження відповідача у відзиві на позовну заяву (а.с.35 т.3) про те, що вже вчинена реконструкція об'єкта коштувала відповідачу 5235221,85грн., а балансова вартість предмета іпотеки складає 5515500,64грн.

За об'єктивної оцінки наведених позивачем обґрунтувань підстав для повторної експертизи судом не встановлено передбаченої ст.42 ГПК України необхідності для ще однієї повторної експертизи стосовно вже проведеної повторної судової будівельно-технічної експертизи.

Судження позивача про необхідність визначення вартості предмета іпотеки з врахуванням стану реконструкції, відсотка вчинення такої реконструкції за проведеною повторною експертизою у справі насправді враховано. Порівняння позивачем результату експертизи з результатом оцінки предмета суб'єктом оціночної діяльності від 09.03.2015р. при обґрунтуванні тези про завищення вартості предмета іпотеки не заслуговує на увагу, оскільки у відмінності від експерта, який встановлював вартість об'єкта нерухомості в існуючому його стані реконструкції на 2015р., суб'єкт оціночної діяльності у 2015р. вчинив оцінку об'єкта нерухомості у стані, в якому він знаходився у 2008р. на час передачі в іпотеку, тобто без врахування вчиненої частини реконструкції об'єкта, зазначивши про його фактичну площу на 2015р. відомості з договору іпотеки 2008р., що не відповідало дійсності на 2015р.

У клопотанні про призначення судової економічної експертизи відповідач пропонує поставити на вирішення експерту питання про те, чи підтверджується документально розмір заборгованості за кожним з двох кредитних договорів за кожним видом зобов'язань позичальників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за кредитними договорами від 04.07.2015р. перед ПАТ "Укрсоцбанк".

У клопотанні про призначення експертизи відповідач у якості підстави експертизи зазначив, що не погоджується з нарахуванням заборгованості за кредитними договорами позивачем. В чому саме полягає відмінність у поглядах на розмір заборгованостей відповідач у клопотанні про експертизу не зазначив. У поясненнях в судовому засіданні представники відповідача в обґрунтування підстав експертизи стверджували про безпідставність нарахування відсотків за користування кредитними коштами за періоди після закінчення строку дії договору та про врахування позивачем у розрахунках заборгованостей невірного курсу співвідношення євро та гривні.

Представник позивача не заперечував проти клопотання відповідача про експертизу.

Для перевірки наведених позивачем розрахунків заборгованостей спеціальні бухгалтерські знання не потрібні, щодо наведених відповідачем у поясненнях обґрунтувань клопотання про експертизу потрібні юридичні знання та знання математики.

За відсутності передбаченої ст.41 ГПК України потреби в спеціальних знаннях суд відхилив клопотання відповідача про призначення судової економічної експертизи.

Відповідач протягом проваджень у справі до останнього судового засідання 15.10.2015р. заперечував проти позовних вимог, зокрема у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 17.02.2015р. (а.с.35,36), відповідач заперечував проти вартості предмету іпотеки, пропонованої банком на той час, проти способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу його банком від свого імені, а також зазначав, що станом на сьогоднішній день предмет іпотеки в тих параметрах нерухомого майна, які існували на момент передачі банку, не існує, а новий об'єкт не закінчений будівництвом, не введений в експлуатацію та не зареєстрований за ТОВ "Ліон" як окремий об'єкт права власності, тому на існуючий об'єкт не може бути звернуто стягнення взагалі ні в який спосіб.

У судовому засіданні 15.10.2015р. представник відповідача - директор ТОВ "Ліон" ОСОБА_3 повідомила про зміну відношення відповідача до позовних вимог. Представник відповідача повідомила про визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі з визнанням і вчинених банком розмірів нарахувань відсотків за користування кредитними коштами, пені, визначення боргу з повернення кредиту, способу звернення стягнення на майно.

На вимогу судді на підставі ст.32 ГПК України викласти письмово наведені пояснення щодо визнання позовних вимог представник відповідача відмовила в реалізації права наводити письмові пояснення за ст.22 ГПК України, проте ще раз в усних поясненнях підтвердила визнання позовних вимог у повному обсязі. Про це зазначено в протоколі судового засідання від 15.10.2015р.

С у д в с т а н о в и в:

04.07.2008р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", назву якого та тип акціонерного товариства відповідно до статуту (витяг на а.с.48-51) змінено на Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (позивач, кредитодавець, іпотекодержатель), та ОСОБА_3 (позичальник, третя особа-1) укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № Ф080896П, за яким кредитодавець зобов'язався надати позичальнику кредит в межах максимального ліміту заборгованості 51900 євро під 13,5 процентів річних за користування кредитними коштами, а позичальник зобов'язався повернути кредит частинами до 03.07.2018р. за узгодженим графіком зниження максимального ліміту заборгованості та щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, сплачувати обумовлені відсотки за користування кредитними коштами. Сторони кредитного договору вносили до нього зміни за додатковою угодою № 1 від 23.04.2009р., № 2 від 08.09.2009р., № 3 від 22.10.2010р., при цьому розмір відсотків за користування кредитними коштами не змінено, графік повернення кредиту щомісячними платежами з серпня 2008р. по липень 2018р. узгоджено п.1.1.1.2 договору в редакції додаткової угоди № 3 від 22.10.2010р. (копії кредитного договору та додаткових угод на а.с.9-21).

Тієї ж дати - 04.07.2008р. між тим же кредитодавцем та іншим позичальником - ОСОБА_4 на аналогічних умовах щодо такої ж суми кредиту в 51900 євро укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № Ф080898П. До нього вносились аналогічні зміни за додатковою угодою № 1 від 23.04.2009р., № 1 від 08.09.2009р. (у цьому випадку дві додаткові угоди пронумеровано однаково - № 1) та № 3 від 01.11.2010р. (копії цього договору та додаткових угод - на а.с.27-39).

За заявою на видачу готівки № 47 від 07.07.2008р. (копія на а.с.22) ОСОБА_3 отримала від кредитодавця 51900 євро у відносинах за кредитним договором № Ф080896П від 04.07.2008р.

За заявою на видачу готівки № 49 від 07.07.2008р. (копія на а.с.40) ОСОБА_4 отримала від кредитодавця також 51900 євро у відносинах за кредитним договором № Ф080898П від 04.07.2008р.

Позовну заяву ПАТ "Укрсоцбанк" подало до суду 07.04.2014р. (вх. № 479), зазначивши за нею, що позичальники неналежно виконують зобов'язання з повернення кредиту частинами з червня 2014р., не повернуто по 42571 євро кредиту, що стало підставою для дострокового звернення стягнення на предмет іпотеки.

У позовній заяві вказано, що станом на час її формування кожен з позичальників не сплатив кредитодавцю по 42571 євро на повернення кредиту.

Як слідує з графіків повернення кредитів частинами (а.с.21,39) станом до 07.04.2014р. дозволений ліміт заборгованості з повернення кредитних коштів за кожним з двох названих кредитів міг складати не більше 30328 євро, а нормативний ліміт заборгованості в 42571 євро відповідно до тих же графіків вичерпано у червні 2012р.

Згідно зі ст.526, 625 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином, зокрема, відповідно до умов договору, вимог законодавства; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, має сплатити борг на вимогу кредитора.

Відповідно до ст.1054, 1050 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних процентів.

При обґрунтуванні сум, які підлягають погашенню за рахунок предмета іпотеки, позивач в остаточній редакції позовних вимог за заявою № 501.1-186/85-3987 від 07.10.2015р. до таких сум відніс 42571 євро не повернутої частини кредиту ОСОБА_3, 18403,94 євро відсотків за користування кредитом ОСОБА_3 (з числа нарахованих за період з 07.07.2008р. по 04.10.2015р. 39441,16 євро, з яких решта - 21037,21 євро зазначені як оплачені позичальником), 9389,83 євро (еквівалент 221605,12грн.) пені за порушення строків повернення кредиту частинами ОСОБА_3 у періоди з 04.10.2014р. по 04.10.2015р., 3843,26 євро (еквівалент 90702,94грн.) пені за порушення строків сплати щомісячних відсотків ОСОБА_3 у періоди з 04.10.2014р. по 04.10.2015р., а також 42571 євро не повернутої частини кредиту ОСОБА_4, 18406,01 євро відсотків за користування кредитом ОСОБА_4 (з числа нарахованих за період з 07.07.2008р. по 04.10.2015р. 39441,12 євро, з яких решта - 21035,11 євро зазначені як оплачені позичальником), 9389,83 євро (еквівалент 221605,12грн.) пені за порушення строків повернення ОСОБА_4 кредиту частинами у періоди з 04.10.2014р. по 04.10.2015р., 3844,23 євро (еквівалент 90725,97грн.) пені за порушення строків сплати щомісячних відсотків ОСОБА_4 у періоди з 04.10.2014р. по 04.10.2015р.

Ні треті особи, ні відповідач не надали суду доказів сплати позивачу зазначених сум не повернутих кредитів, не оплачених відсотків, позивач стверджує про неотримання зазначених сум.

Відповідно до ст.230, ч.4 ст.231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, в т.ч. пеня, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання; у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У п.4.1 кожного з названих двох кредитних договорів викладено норми про відповідальність позичальників за неналежне виконання грошових зобов'язань, а саме, у разі порушення позичальником строків сплати процентів за користування кредитними коштами, строків повернення кредиту позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

Судом перевірені наведені позивачем у додатку до заяви № 501.1-186/85-3987 розрахунки відсотків за користування кредитними коштами, розрахунки пені. Невідповідностей розрахунків умовам договорів, змісту законодавства, обставинам справи судом не встановлено.

Зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за названими кредитними договорами забезпечено договором іпотеки № 02-23-Ф080896П/Ф080898П-1263 від 07.07.2008р., за яким майновим поручителем виконання їх зобов'язань перед банком виступило ТОВ "Ліон" (копія іпотечного договору на а.с.42-44 т.1).

За цим договором іпотекодавець (майновий поручитель) ТОВ "Ліон" передав у іпотеку іпотекодержателю - Укрсоцбанку нежитлову будівлю Літ.А (плавальний басейн) "Петровець" загальною площею 1794,3м2 по АДРЕСА_1. У п.1.3 іпотечного договору його учасники визначили вартістю предмета іпотеки суму в 1366833грн., зазначивши, що вона є еквівалентом 180203,99 євро.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

За ст.575 ЦК України окремим видом застави нерухомого майна є іпотека. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

За ст.11 цього Закону майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Стаття 33 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За викладенням предмету іпотечного договору ним забезпечені зобов'язання ОСОБА_3, ОСОБА_4 з повернення 51900 євро кредиту кожною, у т.ч. у передбачених законом випадках дострокового повернення, зі сплати відсотків за користування кредитними коштами, пені за порушення строків виконання грошових зобов'язань.

ПАТ "Укрсоцбанк" сформовано письмову вимогу до іпотекодавця № 08.503-186/96-1359 від 03.02.2014р. про усунення порушення з пропозицією виконання порушених зобов'язань та попередженням про ініціювання процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання вимоги про усунення порушень (копія вимоги з доказами її отримання відповідачем та третіми особами - на а.с.45,46 т.1).

На підставі викладених норм, наведених встановлених судом обставин позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, належний майновому поручителю - відповідачеві, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду в числі іншого, зокрема, зазначаються:

- загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

- опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

- спосіб реалізації предмета іпотеки;

- заходи щодо забезпечення предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації;

- початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

У відповідності до ст.39 Закону України "Про іпотеку" суд зазначає, що складовими розміру вимог, які підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки є 42571 євро на повернення кредиту ОСОБА_3, 18403,94 євро відсотків за цим кредитом, 221605,12грн. пені за порушення строків повернення цього кредиту, 90702,94грн. пені за порушення строків сплати відсотків ОСОБА_3, а також 42571 євро на повернення кредиту ОСОБА_4, 18406,01 євро відсотків за цим кредитом, 221605,12грн. пені за порушення строків повернення цього кредиту, 90725,97грн. пені за порушення строків сплати відсотків ОСОБА_4, а всього 121951,95 євро та 624639,15грн.

Суд врахував, що розрахунки пені позивачем вчинено у євро та у еквіваленті гривні. З вартості предмета іпотеки позивачеві підлягає оплаті пеня у гривні і її розмір судом зазначається у гривні відповідно до висновку Верховного Суду України за постановою № 3-29гс15 від 01.04.2015р., обов'язкового при застосуванні судом законодавства про пеню на підставі ст.82 ГПК України. За цим висновком пеня за порушення строків виконання грошових зобов'язань у валюті визначається у гривні.

З метою визначення вартості предмету іпотеки у справі ухвалою від 24.02.2015р. призначалась експертиза. Станом на час тієї ухвали у справі сторони не дійшли згоди про вартість предмета іпотеки на час провадження у справі, також у справі не було даних про визначення такої вартості суб'єктом оціночної діяльності. При цьому суд мав визначити початкову ціну продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації, оскільки відомості про таку ціну є обов'язковими для зазначення в рішенні суду на підставі наведеної ст.39 Закону України "Про іпотеку" та на підставі ст.82 ГПК України у відповідності з висновками Верховного Суду України, зокрема, у постанові № 6-1935цс15 від 07.10.2015р. (такі ж правові висновки Верховний Суд України викладав і у інших постановах раніше).

Суд має визначати саме таку початкову ціну реалізації, а не лише алгоритм її визначення, процедуру, в якій таку ціну слід визначати.

Після призначення судом 24.02.2015р. експертизи позивач 14.04.2015р. надав суду звіт суб'єкта оціночної діяльності ПП "Олімп-Консалтинг" від 09.03.2015р. про незалежну оцінку вартості нежитлової будівлі - недобудоване будівництво без земельної ділянки по АДРЕСА_1. За цим звітом, вчиненим на замовлення позивача у справі у відносинах, в яких ПП "Олімп-Консалтинг" названо підрядником, визначено, що ринкова вартість нежитлової будівлі (плавального басейну) "Петровець" - недобудоване будівництво без земельної ділянки загальною площею 1794,3м2 по АДРЕСА_1 складає 1556996грн. без податку на додану вартість (ПДВ), а ліквідаційна вартість - 1427921грн. без ПДВ (примірник звіту на а.с.78-99 т.3). Після отримання названого звіту суб'єкта оціночної діяльності у справі продовжено проведення експертизи з визначення вартості предмета іпотеки, оскільки за тим звітом оцінено об'єкт площею 1794,3м2, яку він мав станом на час укладення іпотеки у 2008р., фактична ж його площа на час триваючої реконструкції 09.03.2015р. була іншою. Суб'єкт оціночної діяльності не враховував проектної документації (не бачивши її) щодо реконструкції, визначаючи відсоток готовності об'єкта, що не свідчить про переконливість визначення такого відсотка. Також суб'єкт оціночної діяльності не враховував даних про наявність чи відсутність права відповідача на земельну ділянку, на якій розміщена нерухомість.

За висновком повторної судової будівельно-технічної експертизи у справі від 22.07.2015р. (висновок експерта ОСОБА_6 на а.с.1-39 т.4) ринкова вартість об'єкта нерухомості - незавершеного будівництва при реконструкції плавального басейну "Петровець" по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,1362 га дорівнює 5953408 грн. без ПДВ, вартість земельної ділянки при цьому дорівнює 921134 грн.

Судом враховано, що у висновку експерта внаслідок описки ТОВ "Ліон" двічі названо як ТОВ "Легіон".

Право власності відповідача на земельну ділянку по АДРЕСА_1 у м. Херсоні підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 27.10.2011р. (копія на а.с.41 т.4).

Судом за результатами вивчення справи та висновку експерта не встановлено підстав вважати іншою вартість об'єкта іпотеки, що на час провадження у справі знаходиться у стані реконструкції, ніж визначена повторною судовою будівельно - технічною експертизою у справі.

Відтак, враховуючи наведений зміст ст.39 Закону України "Про іпотеку" суд в якості початкової ціни продажу визначає ринкову вартість предмета іпотеки в сумі 5953408 грн. без ПДВ.

Відповідно до ст.185, 193, 194 Податкового кодексу України ставка ПДВ при продажу об'єкта становить 20% від бази оподаткування та додається до ціни товару.

При доданні до названої суми в 5953408грн. 20% від неї результатом є сума 7144089,60грн., тому початковою ціною продажу об'єкта з податком на подану вартість визначається сума 7144089,60 грн.

Тією ж експертизою встановлено, що об'єкт нерухомості знаходиться у стадії реконструкції, є об'єктом нерухомості зі ступенем готовності 25%. Проект реконструкції об'єкта витребовувався судом у відповідача, передавався експерту, вивчався, враховувався експертом при проведенні експертизи, про що зазначено у висновку експерта.

Про те, що об'єкт іпотеки дійсно перебуває у стані реконструкції відповідач зазначив у власному відзиві від 5.08.2014р. на позовну заяву (а.с.137-139 т.1). Рішенням виконкому Херсонської міської ради від 18.08.2009р. № 424 "Про погодження ТОВ "Ліон" реконструкції нежитлової будівлі (плавального басейну) по АДРЕСА_1" відповідачу погоджено вчинення такої реконструкції. На а.с.151-191 т.1 знаходяться копії цього рішення, витяг з проекту реконструкції, копії технічних умов щодо реконструкції та актів виконаних робіт щодо реконструкції.

Судом враховано, що господарським судом Херсонської області у іншій справі - № 5024/2087/2011 від 06.12.2011р. встановлено, що ТОВ "Ліон" та ФОП ОСОБА_7 28.12.2008р. укладено договір № 1/09 на розробку проектно-кошторисної документації на реконструкцію з прибудовою будинку з басейном по АДРЕСА_1 у м.Херсоні. Тим рішенням суду зобов'язано ФОП ОСОБА_7 виготовити та передати ТОВ "Ліон" проектно-кошторисну документацію на реконструкцію будинку з басейном по АДРЕСА_1 (копія судового рішення на а.с.162-163 т.1).

З врахуванням викладеного суд ідентифікує на час провадження у справі об'єкт іпотеки, як той же об'єкт, що визначався станом на час іпотеки, та зараз перебуває у стані незавершеної реконструкції.

У п.1.2 договору іпотеки (а.с.42 т.1) зазначено, що невід'ємною частиною предмету іпотеки вважаються всі наступні покращення, переобладнання предмету іпотеки, що будуть проведені за період обслуговування боргу за забезпеченим зобов'язанням.

Процедура реконструкції об'єкта не знищує, а покращує об'єкт, судом не встановлено, законодавством не передбачено підстав для висновку про припинення іпотеки у зв'язку з реконструкцією об'єкта іпотеки.

Пунктом третім позовної заяви позивач просить застосувати заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки шляхом передачі його в управління позивачеві на період до його реалізації.

Ця складова вимоги позивача ним протягом провадження у справі не змінювалась, змінювалась лише редакція п.2 позовної заяви.

Як зазначено у вже згаданій ст.39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду в числі іншого зазначаються заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до реалізації, якщо такі необхідні.

При встановлені необхідності таких заходів визначальною є точка зору іпотекодержателя щодо їх необхідності.

Судом не встановлено підстав не погоджуватися з іпотекодержателем - позивачем про застосування зазначеного заходу при задоволенні позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги суд, на підставі ст.49 ГПК України, відносить на позивача судові витрати у справі. До судових витрат у справі відноситься судовий збір та витрати з оплати експертизи. Судом прийнято до уваги, що вартість експертизи в сумі 6396грн. за квитанцією № 22775156 від 05.05.2015р. (а.с.135 т.3) оплачено відповідачем, на якого тепер остаточно покладено ці витрати.

Позивач сплатив до бюджету 27336,66грн. судового збору за платіжним дорученням № від 03.04.2014р. (а.с.6 т.1) при заявленні позову та 3803,26грн. за платіжним дорученням № при збільшенні розміру позовних вимог (а.с.125 т.3). Всього сплачено 31139,92грн. судового збору (27336,66 + 3803,26 =31139,92).

Визначивши ціною позову запропоновану ним суму вартості предмету іпотеки в 1556996грн. позивач вважав, що предметом з цією вартістю лише частково погашаються його вимоги за кредитними договорами з ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Ціна позову у справі визначена неправильно, тому відповідно до ч.3 ст.55 ГПК України її визначає суд.

У останньому формулюванні позовних вимог позивач зазначив, що з продажу предмету іпотеки мають погашатися його вимоги про повернення 85142 євро кредитів, сплати 36809,95 євро відсотків за користування кредитними коштами, стягнення 624639,15грн. пені. В сукупності ці суми складають еквівалент 3502771,86грн. про що зазначено в наведеному позивачем розрахунку.

Таким чином, при визначеній судом початковій ціні продажу предмета іпотеки в 7144089,60грн. та задоволенні з нього вимог на суму 3502771,86грн. слід вважати, що ціною позову є сума 3502771,86грн. Це визначення судом вчиняється станом на 22.07.2015р. - станом на цю дату експертом визначено вартість предмета іпотеки, що відмінна від пропонованої позивачем в 1556996грн.

Щодо позовної заяви ціною в 3502771,86грн. станом на 22.07.2015р. судовий збір становить 70055,44грн. Зазначені сплачені позивачем 31139,92грн. судового збору підлягають відшкодуванню йому відповідачем, а решта з 70055,44грн. (70055,44 - 31139,92 = 38915,52грн.) підлягає стягненню з відповідача, на якого покладаються судові витрати у справі, до Державного бюджету України.

Керуючись ст.82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Звернути стягнення на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (код ЄДР 00039019, м. Київ, вул. Ковпака, буд.29, рахунок 0004, ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 300023) на належний майновому поручителю Товариству з обмеженою відповідальністю "Ліон" (код ЄДР 24954454, м.Херсон, вул. 40років Жовтня, буд.25-А, відомості про реквізити банківського рахунку суду не відомі) предмет іпотеки за договором іпотеки № 02-23-Ф080896П/Ф080898П-1263 від 07.07.2008р., а саме, на нежилі будівлі плавального басейну "Петровець" (зазначені у договорі іпотеки площею 1794,30м2), що знаходяться на час прийняття судового рішення у стані незавершеної реконструкції, по АДРЕСА_1 Херсонської області, поштовий індекс 73000.

Звернення стягнення на предмет іпотеки вчинити на погашення таких зобов'язань:

- ОСОБА_3 щодо повернення 42571 євро кредиту, сплати 18403,94 євро у якості відсотків за користування кредитними коштами, 221605,12грн. пені за порушення строків повернення кредиту, 90702,94грн. пені за порушення строків оплати відсотків у відносинах за договором з ПАТ "Укрсоцбанк" № Ф080896П від 04.07.2008р. про надання відновлювальної кредитної лінії;

- ОСОБА_4 щодо повернення 42571 євро кредиту, сплати 18406,01євро у якості відсотків за користування кредитними коштами, 221605,12грн. пені за порушення строків повернення кредиту, 90725,97грн. пені за порушення строків оплати відсотків у відносинах за договором з ПАТ "Укрсоцбанк" № Ф080898П від 04.07.2008р. про надання відновлювальної кредитної лінії.

Відповідно, загальним розміром вимог, що підлягають сплаті іпотекодержателю (ПАТ "Укрсоцбанк") з вартості предмета іпотеки є 121951,95 євро та 624639,15грн.

Реалізацію предмета іпотеки вчинити на прилюдних торгах у процедурі виконавчого провадження.

Визначити початковою ціною продажу предмета іпотеки суму 7144089,60грн. з податком на додану вартість.

Застосувати заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки (нерухомого майна, яке складається з нежилих будівель - плавальний басейн "Петровець", загальною площею 1794,3м2, що розташоване за адресою: м.Херсон, АДРЕСА_1) шляхом передачі його в управління Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (код ЄДР 00039019, м. Київ, вул. Ковпака, буд.29, рахунок 0004, ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 300023) на період до його реалізації.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліон" (код ЄДР 24954454, м.Херсон, вул. 40 років Жовтня, буд.25-А, відомості про реквізити банківського рахунку суду не відомі):

а) до Державного бюджету України 38915грн. 52коп. судового збору;

б) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (код ЄДР 00039019, м. Київ, вул. Ковпака, буд.29, рахунок 0004, ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 300023) 31139грн. 92коп. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Повне рішення складено

20.10.2015р.

Суддя В.В. Чернявський