ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2015 р.Справа № 922/5031/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ
до Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова, м. Харків
про стягнення коштів у розмірі 390795,77 грн.
за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність №14-84 від 27.07.2015

від відповідача: ОСОБА_1 - довіреність №3259 від 31.07.2015

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі за текстом - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова, м.Харків (далі за текстом - відповідач) про стягнення 390795,77грн., що складаються з 205142,44грн. основного боргу, 56254,09грн. пені, 6241,31грн. 3% річних та 123157,93грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати поставленого природного газу згідно договору №2784/14-ТЕ(Т)-32 купівлі-продажу природного газу від 14.03.2014.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у відзиві позовні вимоги в частині основного боргу визнав в повному обсязі. Відзив також містить клопотання про зменшення розміру пені, 3% річних та індексу інфляції на 90%.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представників сторін, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

14 березня 2013 року між позивачем, як продавцем, та відповідачем, як покупцем, укладено договір №2784/14-ТЕ(Т)-32 купівлі-продажу природного газу (далі за текстом - Договір), за умовами якого позивач зобов'язався передати у власність відповідача у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що газ, що продається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Згідно з пунктом 2.1. договору позивач передає відповідачу з 01.01.2014 по 31.12.2014 газ обсягом до 420,486 тис.куб.м.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що приймання-передачі газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу відповідачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу відповідача.

За умовами пункту 3.4. Договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати позивачеві підписані та скріплені печатками відповідача та газорозподільного (газотранспортного) підприємства три примірника акта приймання-передачі газу, у якому визначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Позивач не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути відповідачу та газорозподільному (газотранспортному) підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з розділом 11 договору цей договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач протягом січня 2014 р. - грудня 2014 р. поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 401362,74грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 28.02.2014 на суму 59782,00грн., від 28.02.2014 на суму 29815,73грн., від 28.02.2014 на суму 23733,18грн., від 28.02.2014 на суму 46564,32грн., від 31.03.2014 на суму 36939,08грн., від 31.03.2014 на суму 18670,50грн., від 30.04.2014 на суму 4210,38грн., від 30.04.2014 на суму 16303,46грн., від 31.05.2014 на суму 625,80грн., від 30.06.2014 на суму 604,86грн., від 31.07.2014 на суму 624,49грн., від 31.08.2014 на суму 625,80грн., від 30.09.2014 на суму 604,86грн., від 31.10.2014 на суму 7623,47грн., від 31.10.2014 на суму 9274,37грн., від 30.10.2014 на суму 20072,65грн., від 30.11.2014 на суму 45685,83грн., від 31.12.2014 на суму 54893,43грн., від 31.12.2014 на суму 24708,53грн.

Дані акти підписано уповноваженими представниками сторін і скріплено їх печатками.

Відповідач за поставлений природний газ розрахувався частково, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 205142,44грн.

Відповідач не оспорює обсяг отриманого природного газу та визнає суму основної заборгованості.

Надаючи правову кваліфікацію фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 526 ЦК України та частини 1 статті 193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вищевказані обставини і приписи закону, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 205142,44грн. є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2. Договору у разі невиконання відповідачем пункту 6.1. умов цього договору він зобов'язується сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача на свою користь пені в розмірі 56254,09грн.

Перевіривши розрахунок позивача щодо розміру пені, суд знаходить його таким, що відповідає матеріалам справи та вимогам законодавства.

Відповідач розміру штрафних санкцій та правильності здійсненого позивачем розрахунку не оспорив, однак подав клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%.

Згідно пункту 3 статті 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно пункту 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Розглянувши клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, надані баланси та фінансові звіти за 2015 рік, враховуючи, що установа відповідача є неприбутковою та фінансується з Державного бюджету України, з огляду на покладені на відповідача завдання згідно розділу ІІІ Положення про КЕВ м.Харків, суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача та у відповідності до статті 233 ГК України, пункту 3 статті 83 ГПК України зменшити розмір пред'явленої позивачем до стягнення пені на 50%.

У зв'язку з цим, суд задовольняє вимоги про стягнення пені частково - в розмірі 28127,05грн.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі даної норми позивачем нараховано відповідачу 3% річних та інфляційні втрати.

Перевіривши надані позивачем розрахунки вищевказаних сум, суд визнає їх обґрунтованими, а тому задовольняє позовні вимоги про стягнення 6241,31грн. 3% річних та 123157,93грн. інфляційних втрат.

При цьому, суд відхиляє клопотання відповідача про зменшення вищевказаних сум на 90% згідно пункту 3 статті 83 ГПК України, оскільки 3% річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями та не можуть бути зменшені судом згідно даної норми.

Відповідно статті 49 ГПК України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харків (61024, м.Харків, вул.Пушкінська, 61, ) на користь Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, ) 205142,44грн. основного боргу, 28127,05грн. пені, 6241,31грн. 3% річних, 123157,93грн. інфляційних втрат, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 7253,37грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 19.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_3