РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Справа № 924/932/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Гудак А.В.

судді Сініцина Л.М. ,

судді Олексюк Г.Є.

при секретарі судового засідання Лукащик Г.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача 1 - Григорчук О.М., довіреність в справі

відповідача 2 - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу апеляційну скаргу позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Русь"Д

на рішення господарського суду Хмельницької області від 10.08.15 р.

у справі № 924/932/15 (суддя - Дячук Т.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Русь"Д с.Плужне Ізяславського району Хмельницької області

до відповідача 1. Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" м.Київ

до відповідача 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Русь"ДМ м.Шепетівка Хмельницької області

про визнання договору поставки насіння №5-20 від 07.03.2012р. та договору іпотеки від 28.03.2012р. припиненими

в с т а н о в и в :

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 10.08.2015р. по справі №924/932/15 у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Русь" (далі - позивач) до Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" (далі - відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Русь" ДМ (далі - відповідач 2) про визнання договору поставки насіння №5-20 від 07.03.2012р. та договору іпотеки від 28.03.2012р. припиненими, відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 609 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази належного виконання ТОВ "Русь" ДМ (відповідач 2) зобов'язання з оплати вартості насіння за договором поставки №5-20 від 07.03.2012р., а порушення справи про банкрутство не припиняє зобов'язання, то підстави для задоволення позову відсутні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення прийняте з неповним з'ясуванням оставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема, скаржник зазначає, що у разі ліквідації боржника - сторони основного зобов'язання - право застави, що забезпечувало його виконання, також є припиненим. При цьому, ураховуючи імперативний характер норми п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, зазначення в договорі застави інших умов, за яких право застави у разі припинення основного зобов'язання залишається дійсним, слід вважати нікчемним. Виходячи з однорідної юридичної природи поруки та застави як засобів забезпечення виконання зобов'язань, а також того факту, що як порука, так і застава припиняються у разі припинення основного зобов'язання відповідно до ч. 1 ст. 575, п. 1 ч. 1 ст. 593, ч. 1 ст. 609 ЦК України, ч. 1 ст. 17 Закону України від 5 червня 2003 р. № 898-ІУ "Про іпотеку", іпотека як вид застави припиняється в разі припинення основного зобов'язання (кредитного договору). Зважаючи на це, припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення іпотеки від 28.03.2012р. за яким товариство з обмеженою відповідальністю "Русь" Д являється майновим поручителем Товариства з обмеженою відповідальністю "Русь" ДМ (іпотекодавці) перед державним підприємством "Державний резервний насіннєвий фонд України" (іпотекодержатель), оскільки зобов'язання за кредитним договором припиняється.

У письмовому відзиві №138-2/1-03/1080 від 02.10.2015р. на апеляційну скаргу відповідач 1 заперечив проти її доводів, вважаючи оскаржене рішення суду першої інстанції законним та таким, що відповідає дійсним обставинам справи, з підстав викладених у відзиві.

Відповідач 2 не скористався правом подачі письмового відзиву на апеляційну скаргу, що, у відповідності до ч.2 ст.96 ГПК України, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні 07.10.2015р. заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Вважає, що рішення суду першої інстанції від 10.08.2015р. є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм чинного законодавства, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники позивача та відповідача 2 в судове засідання 07.10.2015р. не з'явились, про час, день та місце слухання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, ст. 102 ГПК України про строки розгляду апеляційної скарги та той факт, що неявка в засідання суду представників позивача та відповідача 2, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників позивача та відповідача 2 та за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника відповідача 1, обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Хмельницької області від 10.08.2015р. у справі №924/932/15 слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між державним підприємством "Державний резервний насіннєвий фонд України"(постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Русь" ДМ (покупець) укладено договір поставки насіння №5-20 від 07.03.2012р. (далі - Договір поставки) (а.с.14-16).

Згідно п.п. 2.1.1. Договору поставки, постачальник зобов'язується передати у власність покупця насіння сільськогосподарських рослин, а покупець зобов'язується прийняти це насіння та оплатити його вартість відповідно до умов, вказаних у цьому договорі.

Загальна вартість договору 1159999,20грн. (п.п.1.1, 3.1).

Відповідно до п.п. 3.2.2 Договору поставки повна оплата за насіння мала бути проведена покупцем до 01.09.2012р.

Пунктом 7.1. Договору поставки визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до повного виконання зобов'язань сторонами цього договору.

Жодна із сторін не вправі відмовитися в односторонньому порядку від виконання умов цього договору або в односторонньому порядку змінити умови цього договору, за винятком випадків, передбачених законодавством України. Дія умов цього договору припиняється у випадках : а) повного виконання сторонами своїх зобов'язань, вказаних у цьому договорі; б) у будь-який час за спільною згодою сторін.

Порядок виконання умов цього договору забезпечується договором застави, який покупець зобов'язаний укласти не пізніше 30 днів з моменту підписання цього договору. В заставу надаються: Трактори ХТЗ-16131, ХТЗ-17221, випуску 2008 року, культиватор АГ-6 "Борекс", посіви озимої пшениці урожаю 2012 року в кількості 120 га, посіви вівса урожаю 2012 року в кількості 150 га. Будівлі: адмінбудинку; хлібопекарні; 5-ти складів, 5-ти навісів, 2-х комор, столярного цеху та інші споруди всього в кількості 17 найменувань. Предмет договору застави має бути застрахованим на користь ДЦ "Держрезервнасінфонд" не пізніше 10 дніз з моменту підписання договору застави (п. 8.1. Договору поставки).

З матеріалів справи вбачається, що 28.03.2012р. укладено договір іпотеки, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Русь" Д являється майновим поручителем Товариства з обмеженою відповідальністю "Русь" ДМ (іпотекодавці) перед державним підприємством "Державний резервний насіннєвий фонд України" (іпотекодержатель) (далі - Договір іпотеки) (а.с.17-21).

Пунктом 1.1 договору іпотеки, цей договір в повному обсязі забезпечує вимогу іпотекодержателя, що випливає з договору поставки насіння №5-20 від 07.03.2012р. (а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії договору), укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцями, про передачу насіння сільськогосподарських рослин, за умовами якого іпотекодавець зобов'язаний повернути вказану суму до 01 вересня 2012р. згідно графіку встановленого у договорі поставки.

У відповідності до даного договору іпотекодержатель - відповідач 1 має право, у випадку невиконання іпотекодавцем - відповідачем 2 своїх зобов'язань за договором, отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижче вказаних умовах.

Відповідно до п.1.2 Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно: нежитлова будівля, будівля контори з підвалом та входом в підвал загальною площею 752,3кв.м., основною площею 346,0кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Ізяславський район село Плужне, бул.Бортника №8, розміщена на земельній ділянці 0,2011га, кадастровий номер :01:007:0056, (далі -предмет іпотеки), який належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Шмигельською В.П. 16 березня 2012 року, зареєстрованого в Ізяславському БТІ за №11 в книзі №11 1юо та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за р.№22799178 та Витягу з реєстру права власності на нерухоме майно, який видано Ізяславським державним підприємством технічної інвентаризації від 16 березня 2012р., за №33500404. В разі звернення стягнення на предмет іпотеки до набувача будівель та споруд переходить право користування земельною ділянкою загальною площею 0,2011, кадастровий номер :01:007:0056, що знаходиться за адресою Хмельницька область, Ізяславський район село Плужне, бул.Бортника №8, згідно з умовами, погодженими власником земельної ділянки на підставі положень законодавства, якщо це встановлено законодавством.

На строк дії цього договору предмет іпотеки залишається у володінні (користуванні) іпотекодавця (п.1.5 договору іпотеки).

Пунктами 3.1.4, 3.1.5, 5.1 Договору іпотеки визначено, що у разі невиконання забезпечених іпотекою зобов'язань (якщо у момент настання терміну виконання зобов'язань за основним договором, вони не будуть виконані) іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п.6.1. Договору іпотеки, цей Договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання Іпотекодавцем зобов'язань за договором Поставки насіння та додатковими договорами до нього.

Право іпотеки, та відповідно і цей Договір, припиняє чинність у разі; припинення основного зобов'язання, забепеченого цією іпотекою; знищення (втрати) предмета іпотеки, якщо іпотекодавець не замінив або не відновив предмет іпотеки; реалізації предмета іпотеки; набуття Іпотекодержателем на підставах, передбачених чинним законодавством України та цим договором, права власності на предмет іпотеки; розірвання цього Договору за угодою сторін, яка засвідчується нотаріально; в інших випадках, передбачених чинним законодавством (п.6.2. Договору іпотеки).

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до норм ст. 712 ЦК України, ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - продавець (постачальник) зобов'язується передати (поставити) у встановлений строк (строки) другій стороні товар, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" (далі - Закон) передбачено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 5 ст. 3 Закону передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою (іпотекою).

За прписами ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки повинно привести сторони до задоволення вимог кредитора за основним зобов'язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов'язання як такого, що вважається виконаним згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України.

Пунктом 7.1. Договору поставки визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до повного виконання зобов'язань сторонами цього договору.

Згідно п.6.1. Договору іпотеки, цей Договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання Іпотекодавцем зобов'язань за договором Поставки насіння та додатковими договорами до нього.

Отже, з урахуванням норм чинного законодавства та вимог договорів, правовими підставами припинення як Договору поставки так і Договору іпотеки є, зокрема, наявність доказів належного виконання відповідачем 2 - ТОВ "Русь" ДМ основного зобов'язання з оплати вартості насіння за Договором поставки №5-20 від 07.03.2012р.

Таким чином, оскільки доказів належного виконання відповідачем 2 - ТОВ "Русь" ДМ основного зобов'язання з оплати вартості насіння за Договором поставки №5-20 від 07.03.2012р. суду не надано, тому підстави для припинення оскаржених Договору поставки так і Договору іпотеки відсутні.

Доводи скаржника про те, що підставою припинення Договору поставки насіння №5-20 від 07.03.2012р. та Договору іпотеки від 28.03.2012р. є факт визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Русь"ДМ банкрутом, колегією суддів до уваги приймаються з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави (іпотеки) припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою (іпотекою).

Статтею 609 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора).

За змістом ч. 1 ст. 25, ст. 80, ч. 1 та 4 ст. 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи, тобто здатність юридичної особи мати цивільні права та обов'язки, виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Частинами 1-3 ст. 104 ЦК України визначено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації або ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Порядок припинення юридичної особи в процесі відновлення її платоспроможності або банкрутства встановлюється законом.

Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено декілька етапів процедури ліквідації. Визнання судом юридичної особи банкрутом є одним із етапів у процедурі ліквідації. Останнім етапом ліквідаційного процесу, тобто етапом, після завершення якого можна говорити про припинення (ліквідацію) юридичної особи, є внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Тобто, юридична особа має цивільні обов'язки і не є припиненою до моменту внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Отже, не сліж утотожнювати поняття "визнання юридичної особи банкрутом" та "ліквідація юридичної особи", оскільки визнання юридичної особи банкрутом не припиняє зобов'язання останньої.

Відтак, ухвалення 05.05.2015р. господарським судом Хмельницької області рішення по справі №924/1619/14 про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Русь" ДМ банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строком на дванадцять місяців, тобто до 05.05.2016р. (а.с.25-26), не є підставою для застосування до даних правовідносин, що є предметом спору, ст. 593 та ст. 609 ЦК УКраїни.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне відмітити, що згідно договору іпотеки (п.1.2) предметом іпотеки є нерухоме майно - нежитлова будівля, будівля контори з підвалом та входом в підвал загальною площею 752,3кв.м., основною площею 346,0кв.м., що знаходиться за адресою Хмельницька область, Ізяславський район село Плужне, бул.Бортника №8 та належить іпотекодавцю Товариству з обмеженою відповідальністю "Русь" Д на праві власності на підставі договору дарування. При цьому, кадастровий номер, площа землі є додатковими ідентифікуючими ознаками розташування предмета іпотеки. Крім того, договір іпотеки укладено та нотаріально зареєстровано 28.03.2012р., а відповідно до п.2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та інших законодавчих актів України" від 11.02.2010р. №1878-УІ державна реєстрація прав на нерухоме майно в порядку, визначеному цим Законом, здійснюється з 1 січня 2013 року. Пунктом 3 розділу ІІ зазначеного Закону передбачено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності цим Законом та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обгрунтовано не прийнято до уваги, доводи позивача про те, що згідно відомостей з Державного земельного кадастру земельна ділянка за місцем розташування Хмельницька область, Ізяславський район, с.Плужне, вул.Бортника, 8, на якій знаходиться предмет іпотеки - нерухоме майно, має кадастровий номер :01:007:0160, тобто інший ніж зазначений в договорі іпотеки - :01:007:0056.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що 03.03.2015р. господарським судом прийнято рішення по справі №924/270/14, яким позов Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Русь" Д м. Шепетівка, Хмельницької області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Русь ДМ" м. Шепетівка Хмельницька область про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.05.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 02.09.2015р. постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.05.2015 та рішення господарського суду Хмельницької області від 03.03.2015 у справі № 924/270/14 залишено без змін. При цьому, судом апеляційної інстанції визнано необґрунтованим зазначення у резолютивній частині рішення площі і кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно - предмет іпотеки, оскільки спірна будівля знаходиться на земельній ділянці площа котрої становить 0,1518 га, а не 0,2011 га, як вказано у договорі іпотеки. Окрім того, судом апеляційної інстанції було зазначено, що за умовами договору іпотеки предметом іпотеки є лише нерухоме майно (будівля контори) і в цьому договорі кадастровий номер, площа землі і адреса вказані як ідентифікуючі ознаки розташування предмета іпотеки. Доводи ТОВ "Русь" Д та ТОВ "Русь" ДМ щодо порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Русь" ДМ, місцевим господарським судом обґрунтовано відхилено, з огляду на те, що згідно з положенням ст. 609 ЦК України підставою припинення зобов'язання є ліквідація юридичної особи-боржника, а обставини щодо здійснення процедури банкрутства не впливають на чинність основного зобов'язання та відповідно на чинність правочину щодо його забезпечення.

Також, рішенням господарського суду Хмельницької області від 15.10.2013р. по спарві №924/1209/13 позов Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю "Русь-ДМ" с.Плужне, Хмельницької області, Ізяславського району про стягнення 1 582 817,41 грн. з яких 954386,03 грн. основного боргу, 286315,81 грн. штрафу згідно п. 4.2 договору та 342115,57 грн. штрафу згідно п. 8.2 договору поставки насіння №5-20 від 07.03.2012р. задоволено. Дане рішення набрало законної сили.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13.06.2007р. № 8 передбачено, що за змістом ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. За приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, рішенням Європейського суду з прав людини у справах: 8оуігап$ачіо ИоШіщ у.іЛсгаіпе, по. 48553/99, § 77 від 25.07.2002, ІІкгаіпе-Туитеп V. ІЛсгаіпе, по.22603/02, §§ 42 та 60 від 22.11.2007 одним з основних елементів верховенства права визнано принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Тобто, в силу приписів ч. 3 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та позиції викладеної у вказаному вище рішенні Європейського суду, та змісту самої Конвенції про захист прав та свобод людини, суд апеляційної інстанції обґрунтовано застосував Конвенцію та судову практику Європейського суду як джерела права для національного суду та прийшов до висновку про встановлення фактів у рішеннях господарського суду Хмельницької області у справах №924/1209/13 та №924/270/14, які при цьому не можуть ставитися під сумнів та є такими, які не потребують додаткового доведення зазначених обставин та фактів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, докази та обставини справи в їх сукупності судова колегія апеляційної інстанції прийшла до висновку, що в даному випадку відсутні підстави для визнання договору поставки насіння №5-20 від 07.03.2012р., який укладений між державним підприємством "Державний резервний насіннєвий фонд України"(постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Русь" ДМ (покупець) та договору іпотеки від 28.03.2012р., за яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Русь" Д являється майновим поручителем Товариства з обмеженою відповідальністю "Русь" ДМ (іпотекодавці) перед державним підприємством "Державний резервний насіннєвий фонд України" (іпотекодержатель) припиненими.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд вважає, що доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами і не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, що регулює дані правовідносини.

Враховуючи викладене, доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103,105, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення господарського суду Хмельницької області від 10.08.2015 року по справі №924/932/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Русь"Д - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

3. Справу № 924/932/15 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуюча суддя Гудак А.В.

Суддя Сініцина Л.М.

Суддя Олексюк Г.Є.