РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2015Справа №910/26128/14

За позовом Фізичної особи-підприємця Волянської Ганни Ігорівни

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Тема мода юкрейн"

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Сілк Констракшн"

про відшкодування шкоди у розмірі 411 559,00 грн.

Головуючий суддя Домнічева І.О.

Суддя Ващенко Т.М.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача-1: Івженко Г.М. - за довіреністю;

Фаяд О.С. - за довіреністю;

від відповідача-2: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Волянська Ганна Ігорівна звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тема мода юкрейн" про відшкодування шкоди у розмірі 411 559,00 грн.

Ухвалою від 26.11.2014 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 16.12.2014 р.

15.12.14р. через відділ діловодства суду відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує.

16.12.14р. через відділ діловодства суду позивачем подано клопотання про витребування додаткових матеріалів.

У судовому засіданні 16.12.2014 р. було оголошено перерву до 18.12.2014 р.

18.12.14р. через відділ діловодства суду позивачем подано клопотання про залучення ТОВ "Сілк Констракшн" в якості іншого відповідача.

18.12.14р. через відділ діловодства суду відповідачем 1 подано клопотання про доручення до матеріалів справи.

18.12.14р. через відділ діловодства суду позивачем подано клопотання про витребування додаткових доказів.

Ухвалою від 18.12.2014 р. було задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано відповідні докази, на отримання яких було уповноважено представника позивача.

Також ухвалою залучено ТОВ "Сілк Констракшн" до участі у розгляді справи у якості іншого відповідача, розгляд справи було відкладено на 13.01.2015 р.

12.01.15р. через відділ діловодства суду від СПД Голего М.В. подано додаткові пояснення.

13.01.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові матеріали по справі.

13.01.15р. через відділ діловодства суду відповідачем 2 подано додаткові пояснення по справі, відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 13.01.2015 р. розгляд справи відкладено на 29.01.2015 р. та повторно витребувані необхідні докази.

16.01.15р. через відділ діловодства суду від ПрАТ "АСК "Інго Україна" надійшли додаткові матеріали на виконання вимог ухвали суду.

Через відділ діловодства суду від ТОВ "ІС "Либідь" надійшли додаткові матеріали на виконання вимог ухвали суду.

28.01.15р. через відділ діловодства суду від ПрАТ "АСК "Інго Україна" надійшли додаткові матеріали на виконання вимог ухвали суду.

29.01.15р. через відділ діловодства суду відповідачем 1 подано клопотання про витребування додаткових матеріалів, яке судом не задоволено та додаткові матеріали по справі.

Ухвалою від 29.01.2015 р. розгляд справи відкладено на 10.02.2015 р.

05.02.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові матеріали по справі.

09.02.15р. через відділ діловодства суду від ПрАТ "АСК "Інго Україна" надійшли додаткові матеріали на виконання вимог ухвали суду.

10.02.15р. через відділ діловодства суду відповідачем 2 подано клопотання про відкладення розгляду справи, клопотання про витребування доказів, пояснення.

10.02.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові матеріали по справі, позовна заява про зменшення розміру позовних вимог, пояснення, клопотання про покладення інших витрат, пов'язаних з розглядом даної справи на відповідача.

Ухвалою від 10.02.2015 р. розгляд справи відкладено на 17.02.2015 р.

17.02.15р. через відділ діловодства суду відповідачем 2 подано додаткові матеріали, відзив

на позов.

Судове засідання 17.02.2015 р. не відбулося.

Ухвалою від 23.02.2015 р. розгляд справи призначено на 24.02.2015 р.

24.02.15р. через відділ діловодства суду відповідачем 2 подано заперечення на акти обстеження приміщення, доповнення до відзиву, додаткові матеріали.

Ухвалою від 24.02.2015 р. призначено колегіальний склад суду для розгляду справи.

Розпорядженням В.о. Голови господарського суду міста Києва від 24.02.2015 р. справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Домнічева І.О., суддя Трофименко Т.Ю. та суддя Ващенко Т.М.

Ухвалою від 03.03.2015 р. зазначена колегія суддів прийняла справу до свого провадження, розгляд справи призначено на 11.03.2015 р.

04.03.15р. через відділ діловодства суду відповідачем 1 подано додаткові матеріали по справі.

11.03.15р. через відділ діловодства суду відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує.

Судове засідання 11.03.2015 р. не відбулося.

Ухвалою від 17.03.2015 р. розгляд справи призначено на 07.04.2015 р.

07.04.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано заява (обґрунтування по справі)

Судове засідання 07.04.2015 р. не відбулося.

Ухвалою від 14.04.2015 р. розгляд справи призначено на 23.04.2015 р.

Ухвалою від 23.04.2015 р. розгляд справи відкладено на 29.04.2015 р.

29.04.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано клопотання про призначення судової експертизи.

Ухвалами від 29.04.2015р. судом призначено товарознавчу експертизу по справі та зупинено провадження по справі.

12.06.15р. матеріали справи повернулися до господарського суду міста Києва разом з клопотанням експерта.

Ухвалою від 12.06.2015 р. справу призначено до розгляду на 30.06.2015 р.

Судове засідання 30.06.2015 р. не відбулося.

Ухвалою від 07.07.2015 р. розгляд справи було призначено на 09.09.2015 р.

Ухвалою від 09.09.2015 р. розгляд справи було відкладено на 21.09.2015 р.

Судове засідання 21.09.2015 р. не відбулося.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 28.09.2015 р. призначено повторний автоматичний розподіл справ.

У результаті проведеного повторного автоматичного розподілу справ між суддями, справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Домнічева І.О., суддя Ващенко Т.М. та суддя Прокопенко Л.В.

Ухвалою суду від 30.09.2015 розгляд справи було призначено на 07.10.2015 р.

В судовому засідання, призначеному на 07.10.2015 р. з'явилися представники відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечили у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату і час проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз'яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.97 № 02-5/289 із змінами "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України").

Крім того, в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 14.08.2007р. № 01-8/675 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року" ( пункт 15) зазначено, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, місцезнаходження сторін (для юридичних осіб).

Згідно із статтею 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

У пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. N 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

З матеріалів справи вбачається, що ухвали суду надсилались сторонам за адресами, зазначеними в позовній заяві та документах, доданих до матеріалів справи.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Сторони були належним чином повідомлені про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення.

В судовому засіданні 07.10.2015р. судом було оголошено вступну і резолютивну частини рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши надані оригінали документів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, та копії яких долучені до матеріалів справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Договору оренди № 386 від 01.10.2012 р. Фізична особа -підприємець Валянська Ганна Ігорівна (Позивач) є користувачем приміщення, яке належить ТОВ «ІС «Либідь», розташованого в будівлі ТРЦ «Ocean Plaza» за адресою: м. Київ, вул. Горького 176.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на пошкодження товару внаслідок запилення будівельним пилом, яке сталося у зв'язку з проведення ремонтних робіт в приміщенні, що орендується ТОВ «Тема Мода Юкрейн».

За твердженнями позивача, ремонт в приміщенні, що орендується відповідачем був проведений без належних правових підстав, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача-1 409 159,00 грн.

Як свідчать матеріали справи, 14.12.2012, між ТОВ «Тема Мода Юкрейн» та ТОВ «ІС «Либідь» укладено договір оренди приміщення № 600, а саме приміщення лоту № 101, розташованого в будівлі ТРЦ «Ocean Plaza» за адресою: м. Київ, вул. Горького 176

Пунктом 2.1 договору, укладеного між ТОВ «Тема Мода Юкрейн» та ТОВ «ІС «Либідь» погоджено, зокрема, що орендар погоджується прийняти приміщення в готовому стані і виконати в ньому ремонтні роботи згідно з умовами оренди, прописаними в договорі.

Пунктом 3.9 сторони дійшли згоди, що орендареві надається період на виконання ремонтних робіт. Такий період не повинен перевищувати 75 календарних днів з дати передачі приміщення відповідно до протоколу передачі.

Орендар зобов'язується виконувати ремонтні роботи в приміщенні відповідно до інструкції з проведення ремонтних робіт - Додаток 7 до цього договору. При цьому орендар зобов'язується виконувати ремонтні роботи у повній відповідності з діючими будівельними, технічними нормами, правилами безпеки, вказівками Орендодавця і його підрядників. (п. 6.23 договору).

З дати підписання сторонами протоколу передачі приміщення, орендар має право проводити ремонтні роботи в приміщенні (п. 11.6 договору).

Так, на виконання умов договору ТОВ «Тема Мода Юкрейн» та ТОВ «Інвестиційний союз «Либідь», 21.12.2012 підписали протокол передачі приміщення.

З метою виконання умов договору оренди, для проведення ремонтних робіт між ТОВ «Тема Мода Юкрейн» та ТОВ "Сілк Констракшн" укладено договір підряду на виконання будівельних (ремонтних) робіт (надалі - договір) п. 2 якого передбачено, що власник цим призначає виконувати будівельні, ремонтні, електричні та механічні роботи (матеріали і праця) магазину «ЛС вайкікі», розташованого у торгівельно-розважальному центрі «Океан Плаза», що знаходиться в м. Києві, Україна «під ключ», при цьому підрядник бере на себе всю відповідальність, що виникає у зв'язку з цим.

Пунктом 2 договору підряду сторони погодили, що власник (ТОВ "Тема Мода Юкрейн") призначає підрядника (ТОВ "Сілк Констракшин") виконувати будівельні, ремонтні, електричні та механічні роботи магазину ЛС ВАЙКІКІ", розташованого у торгівеотному центрі Океан Плаза, що знаходиться в місті Києві, Україна, під ключ", при цьому підрядник бере на себе всю відповідальність, що виникає у зв'язку з цим.

Підрядник виконує роботи, зазначені у статті 2, беручи на себе всю відповідальність, що виникає у зв'язку з його пропозицією та затвердженим проектом, щодо отримання всіх необхідних дозволів та нормативних погоджень підрядником. (п. 4.1. договору).

В уточненій позовній заяві позивач вказує, що через запилення, яке відбувалося в період з 08.02.2013 по 20.02.2013, було пошкоджено товар, який знаходився в приміщенні лоту № 143, що призвело до збитків, а саме: 319 209 грн. - збитки через втрату якості майна, 50 513 грн. - витрати по хімчистці та 39 437 грн. - простій за період з 08.02.2013 по 22.02.2013 та керуючись ст. 22, 1166 ЦКУ, просить стягнути з відповідача 1 на свою користь 409 159 грн.

Згідно з частинами першою і другою ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У пункті 6 рекомендацій президії Вищого господарського суду від 29.12.2007 № 04-5/239 «Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди» зазначено, що встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Отже, за загальним принципом цивільного права, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Частиною 1. ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Позивачем не доведена ані протиправна поведінка, шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника з огляду на наступне.

Як вбачається з ч. 2 п. 1 ст. 22 ЦК України - збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

З аналізу вищенаведеної частини статті вбачається, наявність двох групи витрат:

- витрати, які особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, в даному випадку мова йдеться про ті фактичні витрати, які вже зроблені особою, тобто, витрати, які позивач вже поніс, та

- витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, вартість яких має підтверджуватися відповідними розрахунками, кошторисами тощо.

Позивачем до матеріалів справи не додано жодної квитанції або товарного чеку, тощо, з якого б вбачалося, що останнім були здійснені витрати на суму 319 209 грн.

Доказів на підтвердження витрат позивача у розмірі 319 209 грн. , які останній зробив або мусить зробити для відновлення свого порушеного права до матеріалів справи також не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, 309 209 грн. - це є цифрове відеозображення загального розміру уцінки товару, тобто не є тими витратами, які позивач поніс або має понести, а відтак застосовувати п.1, ч.2 ст. 22 ЦК України неможливе.

Частиною 2, п. 2 ст. 22 ЦК України вказано, що збитками також є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані.

В позові позивач вказує, що кількість пошкодженого товару складає 402, загальна вартість якого - 973 670 грн., 319 209 грн. - це сума, на яку товар було уцінено, тобто за всіма ознаками сума у 319 209 грн. підпадає під визначення упущеної вигоди, в розумінні п.2, ч.2 ст. 22 ЦК України.

Також в обґрунтування суми збитків позивачем було проведено експертизу в якій встановлено, що розмір шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження речей становить 369 722,00 грн.

Але судом даний експертний висновок не береться до уваги з нижчезазначених підстав.

Пунктом 2 Постанови пленуму ВГСУ №4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" передбачено, що відповідно до статті 1 Закону судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Не може розглядатись як судова експертиза у розумінні статті 1 Закону та статті 41 ГПК дане вченими тлумачення законодавчих актів, пов'язане з наявністю у цих актах неясностей, неузгодженостей, суперечностей чи інших недоліків. Документ, виданий за результатами тлумачення вченими правової норми, доказового значення не має і посилатись на нього в обґрунтування рішення не можна.

Так само не може вважатися актом судової експертизи висновок спеціаліста, наданий заявникові (юридичній чи фізичній особі) на підставі його заяви, - навіть якщо відповідний документ має назву "висновок судового експерта" або подібну до неї, оскільки особа набуває прав та несе обов'язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали про призначення експертизи.

З метою встановлення розміру збитку, судом було призначено судову товарознавчу експертизу, але у зв'язку з тим, що у позивач не зміг надати судовому експерту об'єкти дослідження, призначена судом експертиза не була проведена.

Також в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачів 39 437 грн. збитків у зв'язку з простоєм магазину в період з 08.02.2013 по 22.02.2013.

Але позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження даної обставини, у зв'язку з чим суд скептично відноситься до твердження позивача про наявність простою магазину на підставі нижчевикладеного.

Частиною 1 ст. 34 КЗоТ України визначено, що простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Натомість в матеріалах справи містяться претензії, що були адресовані ТОВ «ІС Либідь», які свідчать про роботу магазину у період з 08.02.2013 по 22.02.2013.

Зокрема, від 22.02.2013, позивач вказує, що запилення магазину "Massimo" відбувалося 08.02.2013, 11.02.2013 та 16.02.2013 та зазначає, що магазин продовжував роботу.

В претензії, яка адресована орендодавцю, від 08.11.2013, позивач вказує, що запилення магазину "Massimo" відбувалося лише 08.02.2013 та також повідомляє, що магазин продовжував роботу.

Заявляючи вимогу про відшкодування збитків, завданих простоєм магазину "Massimo", позивач жодним чином не підтверджує даного факту, а навпаки, в своїх же претензіях факт простою спростовує.

Частиною 1 ст. 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 34 ГПК України зазначено, що Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем до матеріалів справи не додано належних і допустимих доказів на підтвердження факту простою магазину "Massimo". Натомість, своїми претензіями про відшкодування збитків, що були направлені на адресу орендодавця, позивач сам спростував факт простою, неодноразово наголошуючи на те, що магазин працював.

Частиною 1 ст. 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, на підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача, про відшкодування 39 437 грн. в якості збитків, у зв'язку з простоєм магазину в період з 08.02.2013 по 22.02.2013 є безпідставними, недоведеними і такими, що задоволенню не підлягають.

Також позивачем в позовній заяві просить стягнути з відповідача витрат по хімчистці у розмірі 50 513, 00 грн., вважаємо за необхідне повідомити наступне.

На підтвердження своїх витрат позивачем до матеріалів справи додані квитанції-договори з ФОП Кохан С.С. (Будинок побуту «ЛОТУС ПРЕМІУМ»), щодо надання послуг хімчистки, з яких вбачається, що позивачем був наданий одяг для чистки в більшій кількості, ніж вказаний як в актах так і позові; в описі виробів, які надані до хімчистки вказано, що на виробах, окрім плям, наявні заломи та визначений знос у розмірі 50 %.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку, що дана грошова вимога також не підлягає задоволенню, оскільки з наданих документів неможливо дійти беззаперечного висновку, що до хімчистки були передані речі, які на думку позивача були пошкоджені відповідачем.

Як вбачається, відшкодування збитків є одним із випадків правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки; шкідливого результату такої поведінки - збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів, відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Позивачем, в ході розгляду справи, не було доведено протиправної поведінки відповідача, не надано доказів на підтвердження розміру збитків, не надано обґрунтувань, в чому саме полягає вина відповідача та не доведений причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За таких обставин та беручи до уваги встановлені обставини справи та відсутність у діях відповідача ознак складу цивільного правопорушення, вимоги позивача про стягнення з відповідачів 409 158 грн. є безпідставні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 13.10.2015 р.

Головуючий суддя І.О. Домнічева

Суддя Т.М. Ващенко

Суддя Л.В. Прокопенко