ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2015 р.Справа № 922/4846/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м.Харків,
до Комунального підприємства "Меморіальний парк "Дробицький Яр", м.Харків,
про стягнення 8373,41 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність № 38-1871 від 28.05.2010р.);

відповідача - ОСОБА_2, директор (розпорядження № 565/2к від 01.04.2015р.);

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства "Меморіальний парк "Дробицький Яр" 8373,41 грн. заборгованості за невиконання договірних зобов'язань, у тому числі: 3750,00 грн. заборгованості за Договором № 280725 від 05.10.2009р. та 4623,41 грн. заборгованості за Договором № 280056 від 14.02.2011р.). Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

У судовому засіданні, яке відбулося 23.09.2015р., представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що надані позивачем акти виконаних робіт не є належними доказами, оскільки не містять посилань на підставу їх складання; акт № 45 складений за формою, що застосовується при будівництві; акт № 30 знаходиться поза межами строків дії обох договорів. Також представник відповідача зазначив, що позивачем не надано доказів існування у нього права надавати послуги з перевезення пасажирів за спірними договорами та просив відмовити у позові у зв'язку зі спливом позовної давності, стосовно чого подав відповідну заяву.

У судовому засіданні була оголошена перерва до 12.10.2015р. до 12:00 год.

Після перерви представник позивача надала письмові заперечення до відзиву відповідача.

Представник відповідача визнала факт надання послуг, але просила застосувати позовну давність до позовних вимог та відмовити у позові.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

05.10.2009р. між Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (позивачем) та Комунальним підприємством "Меморіальний парк "Дробицький Яр" (відповідачем) було укладено Договір про транспортні послуги та утримання транспортних засобів № 280725, згідно п. 1.1. якого позивач (виконавець) зобов'язався надавати відповідачу (замовнику) транспортні послуги автомобілем ВАЗ-21061, державний № 25622ХА, та його утримання, а відповідач - здійснювати оплату за надані послуги.

Відповідно до п. 2.2. Договору, факт надання послуги оформлюється актом виконаних робіт.

Згідно п.п. 2.3., 3.2. Договору, відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати встановлені Договором платежі. Оплата послуг перераховується відповідачем до 10 числа місяця, наступного за звітним на підставі акта виконаних робіт.

Як свідчать матеріали справи, позивач у повному обсязі виконав договірні зобов'язання та надав відповідачу обумовлені Договором послуги.

Факт надання послуг, їх прийняття та вартість підтверджується двостороннім актом № 30 за грудень 2010 року, підписаним уповноваженим представником відповідача без будь-яких претензій та зауважень.

Вартість послуг, згідно даного акту становить 3750,00 грн. Але в порушення умов Договору, оплата відповідачем за актом № 30 за грудень 2010 року не здійснена.

Станом на 25.08.2015р. заборгованість відповідача перед позивачем за Договором 280725 від 05.10.2009р. склала 3750,00 грн.

Листом від 02.02.2011р. за № 165/0201 відповідач звернувся до позивача з проханням підписати оновлений договір на транспортні послуги.

14.02.2011р. між сторонами було укладено Договір про транспортні послуги та утримання транспортних засобів № 280056, згідно п. 1.1. якого позивач (виконавець) зобов'язався надавати відповідачу (замовнику) транспортні послуги автомобілем ВАЗ-21061, державний № 25622ХА, та його утримання, а відповідач - здійснювати оплату за надані послуги.

Відповідно до п. 2.2. Договору, факт надання послуг оформлюється актом виконаних робіт.

Згідно п.п. 2.3., 3.2. Договору, відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати встановлені Договором платежі. Оплата послуг перераховується відповідачем до 10 числа місяця, наступного за звітним на підставі акта виконаних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що позивач повністю виконав договірні зобов'язання та надав відповідачу обумовлені Договором послуги.

Факт надання послуг, їх прийняття та вартість підтверджується двосторонніми актами № 45 за листопад 2011 року та № 46 за грудень 2011 року, підписаними уповноваженими представниками відповідача без будь-яких претензій та зауважень.

Вартість послуг згідно акту № 45 становить 873,41 грн., згідно акту № 46 - 3750,00 грн. Оплата відповідачем за актами № 45, 46 здійснена не була.

Станом на 25.08.2015р. заборгованість відповідача перед позивачем за Договором № 280056 від 14.02.2011р. склала 4623,41 грн.

02.04.2012р. позивач направив на адресу відповідача претензію з вимогою сплатити вищевказану заборгованість.

03.05.2012р. позивач отримав відповідь на претензію, в якій відповідач повністю визнав суму боргу, однак оплату не здійснив.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за Договорами № 280725 від 05.10.2009р. та № 280056 від 14.02.2011р. становить 8373,41 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач визнав факт надання послуг позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" є обґрунтованими та такими, що повністю підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

При цьому, суд зазначає, що відповідачем було заявлено про застосування позовної давності до позовних вимог КП "Харківські теплові мережі".

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 260 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за грудень 2010 року, згідно Договору № 280725 від 05.10.2009р., сплив 10.01.2014р.; строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за листопад 2011 року, згідно Договору № 280056 від 14.02.2011р., сплив 10.12.2014р.; за грудень 2011 року, згідно того ж Договору - 10.01.2015р.

Позивачем було подано позов до господарського суду 27.08.2015р., тобто після спливу строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності позивач посилається на величезну кількість споживачів та неможливість відразу пред'явити позови до всіх неплатників. Ситуація, коли ще не стягнуто борги по раніше винесених рішеннях суду, а вже утворилися нові поточні борги в тих же й інших споживачів, призводить до того, що при подачі позовів до суду по частині вимог вже сплив строк позовної давності.

Зазначені позивачем обставини не були визнані судом поважними, у зв'язку з чим йому було відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності.

За змістом статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права або охоронюваного законом інтересу особи.

Враховуючи, доведеність факту порушення відповідачем прав та інтересів відповідача, приймаючи до уваги, що позов подано після спливу строку позовної давності, суд визнав за можливе застосувати позовну давність до вимог КП "Харківські теплові мережі" та відмовити у позові з цих підстав.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з відмовою у позові, витрати з оплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 256, 257, 260, 261, 267, 525, 526, 530, 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 16.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_3