РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015Справа №910/21776/15

За позовом: Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області

до: публічного акціонерного товариства "Український професійний банк"

про: стягнення 5 973,00 грн.

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Чуб А.І., представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області до публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» про стягнення 5 973,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.08.15 року порушено провадження у справі №910/21776/15.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором на охорону об'єкта постами фізичної охорони Державної служби охорони при МВС України від 01.01.2012 № 26/12.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи про те, що в публічному акціонерному товаристві "Український професійний банк" розпочато процедуру ліквідації та задоволення вимог кредиторів здійснюється в межах процедури ліквідації.

У судовому засіданні 13.10.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Враховуючи наявність доказів належного повідомлення позивача про час і місце проведення судового засідання, відсутність доказів неможливості прибуття в судове засідання представника позивача, достатність матеріалів для прийняття рішення по суті, суд розглядає справу за відсутності представника позивача за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2012 року між Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області (охорона) та публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» (замовник) укладено договір на охорону об'єкта постами фізичної охорони Державної служби охорони при МВС України від 01.01.2012 № 26/12 (далі - Договір).

Згідно з п.1.1 Договору замовник передає належне йому майно, яке зберігається у відокремлених приміщеннях, що перераховані в дислокації (додаток 1 до договору) об'єкта, що охороняється, а охорона зобов'язується здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення схоронності цілісності майна замовника з метою відвернення безпосередніх посягань на нього, припинення несанкціонованого замовником доступу сторонніх осіб до майна, збереження його фізичного стану і забезпечення здійснення замовником всіх належних йому повноважень щодо майна.

Відповідно до п. 3.1 Договору, ціна послуг охорони за Договором є договірною та визначена в Розрахунку та Протоколі узгодження договірної ціни (додатки 2, 3 до Договору).

Згідно з п. 3.2 Договору вартість охоронних послуг за кожен окремий місяць розраховується сторонами на підставі Дислокації та Розрахунку (додаток 1,2 до Договору), відповідно до кількості годин надання цих послуг в кожному окремому місяці.

Пункт 3.5 встановлює, що оплата за охоронні послуги здійснюється щомісяця до 10 числа поточного місяця у порядку передоплати.

Звертаючись з позовом до суду позивач вказує, що відповідач не оплатив послуги по Договору за травень 2015, чим заборгував позивачеві 5973 грн.

На підтвердження надання послуг у травні 2015 по договору позивачем надано акт виконаних робіт № БЦр-016101.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем доказів оплати наданих позивачем послуг суду не надано.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 28.05.2015 р. №348 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 28.05.2015 р. № 107 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «УПБ», згідно з яким з 29.05.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «УПБ»

28 серпня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято Постанову №562 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК», на підставі чого Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 158 від 28.08.2015 р. «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УПБ» та делегування повноважень ліквідатора банку, згідно з яким з 31.08.2015 р. було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «УПБ».

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до п.1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку.

Згідно з п.2 ч.2 ст.46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Відповідно до ч.3 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Оскільки постановою Правління Національного банку України відкликано банківську ліцензію відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.1 ст.49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Доказів звернення з пред'явленими вимогами до уповноваженої особи фонду та відмови в їх розгляді суду не надано.

У відповідності до ст.49 ГПК України судовий збір, в зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог покладається на позивача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 35, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Суддя Л.М. Шкурдова

Повне рішення складено: 19.10.2015.