ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2015 р.Справа № 922/4601/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Вімм-Білль-Данн Україна", м. Вишневе
до Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків
про зобов'язання вчинити певні дії
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність № 33/15 від 01.01.2015 року;

відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 01-42юр/3219 від 30.04.2015 року;

ОСОБА_3, довіреність № 01-42юр/7497 від 31.08.2015 року; ОСОБА_4, довіреність № 01-16юр/7565 від 02.09.2015 року;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Вімм-Білль-Данн Україна" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерної компанії "Харківобленерго", в якому просить:

1. Визнати недійсним пункт 1.1. ОСОБА_5 угоди №1 від 27.05.2010 року по Договору № 613/1/439 від 27.05.2010 року та пункт 2.2.5. Договору № 613/1/439 від 27.05.2010 року в частині зобов'язання ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна" щодо оформлення земельної ділянки під трансформаторною підстанцією ТП-5038, розташованої за адресою; вул. Роганська, 148, м. Харків;

2. Зобов'язати АК "Харківобленерго" здійснити приєднання та підключення електроустановок ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна", розташованої за адресою: вул. Роганська, 148, м. Харків;

3. Судові витрати в сумі 2436,00 грн. покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13 серпня 2015 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Останньою ухвалою господарського суду Харківської області від 22 вересня 2015 року розгляд справи відкладений на 07 жовтня 2015 року об 12:30 год.

На підставі вищевказаного клопотання позивача, запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: КП Діловодство спеціалізованого суду. Для архівного оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер CICX - 09090.

У судовому засіданні 07 жовтня 2015 року були присутні представники позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні повністю підтримує заявлені позовні вимоги та надав додаткові письмові пояснення за вх. № 39967, які долучені судом до матеріалів справи.

Представники відповідачів заперечують проти заявлених позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, статтею 4-3 та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

25 липня 2010 року між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (далі - власником, відповідачем) та Публічним акціонерним товариством "Вімм-Білль-Данн-Україна" (замовником, позивачем) було укладено Договір про приєднання до електричних мереж АК "Харківобленерго" електроустановок замовника № 613/1/439 (Договір), зі змінами , внесеними ОСОБА_5 угодами: № 1 від 27.05.2010 року, № 2 від 24.09.2010 року, № 3 від 26.05.2012 року, № 4 від 16.05.2013 року, № 5 від 31.12.2013 року.

Відповідно до п. 1.1. Договору, Замовник виконує в повному обсязі вимоги технічних умов (ТУ) № 13-54-5009-5011-ТУ/439 від 17.05.2010 року на підключення власних електроустановок до електричних мереж власника з урахуванням рішення № 13-54-5009/5011/3941 від 10.09.2010 року в термін до 21.02.2015 року (включно).

Відповідно до п. 2.2.5. Договору, у разі необхідності будівництва об'єктів електричних мереж від точки приєднання до межі балансової належності, замовник зобов'язаний забезпечити узгодження трас ліній і майданчиків об'єктів будівництва та відведення відповідних земельних ділянок згідно з умовами укладеної додаткової угоди.

Згідно пункту 1.1. (з підпунктами) ОСОБА_5 угоди № 1 від 27.05.2010 року замовник зобов'язаний прийняти на себе розробку проектів проходження траси ПЛ, відведення земельних ділянок під об'єктами енергетики (ПС,ПЛ, тощо), для чого необхідно:

- забезпечити розробку проектів відведення земельних ділянок безпосередньо під об'єктами енергетики, що мають бути побудовані;

- під час передачі власнику об'єктів, передати копію договору оренди земельної ділянки під об'єктом, що планується під будівництво за Договором про приєднання зареєстрованого в державному кадастровому реєстрі, копію акта встановлення меж земельної ділянки на місцевості, копію листа про відмову від означеної земельної ділянки.

Відповідно до п. 1.2. Договору, власник здійснює приєднання та підключення електричних мереж після виконання замовником технічних умов, проектної документації, оплати вартості підключення, вимог пункту 2.2. (з підпунктами) цього договору, укладення замовником договору про купівлю-продаж електричної енергії та у випадках, обумовлених "Правилами користування електричною енергією", договору про спільне використання технологічних електричних мереж або про технічне забезпечення електропостачання й інших передбачених цим договором вимог.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно та ОСОБА_6 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 23387517 від 26.04.2014 року) об'єкт нерухомого майна: нежитлова будівля літ. "Б-1" загальною площею 49,7 кв.м., що знаходиться за адресою : Харківська область, м. Харків, вул. Роганська, 148 є держаною власністю, яке знаходилось на балансі позивача.

На підставі рішення 34 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 06.08.2014 року № 1617/14 зі змінами, внесеними рішенням 36 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 24.12.2014 року, в зв'язку із передачею житлових будинків (колишніх гуртожитків) з державної власності до комунальної власності, 01 вересня 2014 року Управління комунального майна та приватизації прийняло наказ № 950, згідно якого була створена комісія по передачі у власність АК "Харківобленерго" трансформаторної підстанції по вул. Роганській, 148 у м. Харкові.

11 лютого 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 65 щодо виконання робіт з підключення трансформаторної підстанції, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Роганська, 148 до своїх електромереж. У своїй заяві позивач вказував на повне виконання з його сторони вимоги ТУ 13-54-5009-5011-ТУ/439 від 17.05.2010 року на підключення власних електроустановок до електричних мереж власника. Разом із заявою відповідачу були надані акти комісії ХМЕМ про готовність до включення КЛ 10 кВ ТП 5011 - ТП 5011- ТП 5038І.ІІ від 30.05.2014 року, якими погоджено виконання п.п. 7.1.2. п. 7.1. ТУ, підписані відповідачем.

20 лютого 2015 року АК "Харківобленерго" на заяву позивача надала лист - відповідь № 09-35-5009-5011/539 від 20.02.2015 року, в якому було зазначено, що питання щодо підключення трансформаторної підстанції до електричних мереж компанії підняте передчасно, оскільки відповідачем в повному обсязі не виконано умови п. 2.2. Договору про приєднання від 27.05.2010 року № 613/1/439, а саме:

1. Підпункт 2.2.1. Договору - не виконані в повному обсязі вимоги технічних умов;

- п. 7.1.1. - в частині встановлення двох трансформаторів 250кВА в ТП № 7 (ТП № 5038);

- п. 7.1.2. - в частині утворення нових КЛ 10кВ "ТП 5038І -ТП 5009І", "ТП № 5038ІІ -ТП 5009ІІ", "ТП 5038І-ТП 5011І", "ТП № 5038ІІ-ТП 5011ІІ".

2. Не виконаний п.п. 2.2.2. Договору.

25 березня 2015 року позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою №139 від 25.03.2015 року про приєднання електроустановок до електричних мереж, на що листом від 06.04.2015 року позивачу також було відмовлено з посиланням на невиконання останнім умов договору в частині п.п. 2.2.2. п. 2.2. Договору, а саме: збудовані об'єкти компанії не передані, правовстановлюючі документи на земельну ділянку під трансформаторною підстанцією до компанії не надані та другий трансформатор у ТП - 5038 не встановлений. Також у даному листі було зазначено відповідачем, що до моменту виконання позивачем зобов'язань п. 2.2. Договору у відповідача не виникають зобов'язання за п. 2.3. Договору.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним пункту 1.1. ОСОБА_5 угоди №1 від 27.05.2010 року по Договору № 613/1/439 від 27.05.2010 року та пункту 2.2.5. Договору № 613/1/439 від 27.05.2010 року в частині зобов'язання ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна" щодо оформлення земельної ділянки під трансформаторною підстанцією ТП-5038, розташованої за адресою; вул. Роганська, 148, м. Харків, та просить зобов'язати АК "Харківобленерго" здійснити приєднання та підключення електроустановок ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна", розташованої за адресою: вул. Роганська, 148, м. Харків. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що умова договору щодо оформлення земельної ділянки суперечить вимогам законодавства, а вимога відповідача щодо оформлення земельної ділянки на його користь є необгрунтованою. Крім того, на думку позивача, відсутні будь-які нормативно-правові акти, за якими замовник зобов'язаний передати відповідачу правовстановлюючі документи щодо земельної ділянки, на якій розташована трансформаторна підстанція. На підставі вказаного позивач вважає вимоги відповідача щодо оформлення земельної ділянки незаконними, а умови договору та додаткової угоди в частині зобов'язання оформлення земельної ділянки - недійсними.

Розглядаючи вимогу позивача щодо визнання недійсним пункту 1.1. ОСОБА_5 угоди №1 від 27.05.2010 року по Договору № 613/1/439 від 27.05.2010 року та пункту 2.2.5. Договору № 613/1/439 від 27.05.2010 року, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 12 Цивільного кодексу України (ЦК України) особа здійснює свої права вільно на власний розсуд.

Положеннями ст. 627 цього ж Кодексу встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Разом з тим відповідно до вимог ст. 179 Господарського кодексу України (ГК України) при укладанні господарських договорі сторони можуть визначати зміст договору на основі волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

З аналізу вищенаведених правових норм випливає, що свобода договору передбачає, по-перше, свободу волевиявлення щодо вирішення питання, укладати або не укладати договір; по-друге, свободу вибору контрагента при укладанні договору; по-третє, свободу учасників цивільного обороту у виборі виду договору; по-четверте, свободу, розсуд сторін при визначені умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, зміст договору № 613/1/439 та ОСОБА_5 угоди № 1 становлять умови (пункти), визначені на розсуд позивача та відповідача, погоджені ними, про що свідчать підписи та печатки сторін.

Отже, укладаючи вказаний Договір та додаткову угоду № 1, сторони були обізнані з усіма умовами, що в них викладені та заперечень щодо будь-яких пунктів у сторін не виникало.

За приписами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

П. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною предмета чи інших істотних умов останнього, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна вважати, що правочин не було б вчинено. Помилка повинна мати істотне значення, зачіпати природу правочину або такі якості його предмета, які знижують можливість його використання за призначенням. При цьому істотною вважається така помилка, наслідки якої неможливо усунути або їх усунення вимагає значних витрат від особи, що помилилася, - з урахуванням її майнового становища, характеру діяльності тощо. Обставин, з приводу яких помилилася особа, мають бути наявними на час вчинення правочину. Обов'язок доведення відповідних обставин покладається на позивача. Не вважається помилкою щодо якості продукції (товару, іншого майна) неможливість її використання або утруднення в її використанні, які сталися після виконання хоча б однією з сторін зобов'язань, що виникли з правочину, і не пов'язані з поведінкою іншої стороні -: правочину. Не має правового значення помилка у мотивах правочину (тобто в обставинах, у зв'язку з якими особа вчиняє правочин) або незнання стороною правочину норм законодавства.

Відтак позивач повинен довести, що при укладанні Договору та додаткової угоди № 1 він неправильно сприймав предмет вказаних угод чи інші істотні умови, що вплинуло на його волевиявлення, за відсутності якого можна вважати, що угода не була б укладена.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, всупереч вищезазначеним правовим нормам позивач не надав доказів наявності помилки, тобто того, що при укладенні Договору № 613/1/439 та додаткової угоди № 1 з боку позивача мало місце неправильне сприйняття фактичних обставин правочину і це вплинуло на його волевиявлення, за відсутності якого можна б було вважати, що в спірній частині правочин не був би вчинений.

Крім того, слід звернути увагу, що текст Договору між позивачем та відповідачем укладено на основі договору про приєднання до електричних мереж компанії електроустановок Замовника, який погоджений Харківським територіальним представництвом НКРЕ України.

ОСОБА_5 угоди № 1, що є додатком 2 до Порядку приєднання до електричних мереж АК "Харківобленерго" електроустановок замовника, укладення та переукладення договорів про постачання електричної енергії, підключення споживачів до електричних мереж АК "Харківобленерго", затверджений наказом по компанії від 28.09.2009 № 667 та затверджений начальником РА НКРЕ в Харківській області ОСОБА_7

Разом з тим, згідно зі ст. 633 ЦК України, Договір про приєднання до електричних мереж АК "Харківобленерго" електроустановок Замовника за своєю природою є публічним договором, за яким одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець (в даному позові Відповідач) не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору.

Отже, Договір № 613/1/439 від 27.05.2010 року з позивачем було укладено на умовах, однакових з аналогічними договорами про приєднання до електричних мереж АК "Харківобленерго" інших замовників з Відповідачем.

Відповідно до п. 2.1 Договору сторони зобов'язані у разі необхідності будівництва (що пов'язано із зміною розміру чи призначення земельної ділянки) об'єктів електричних мереж від точки приєднання до межі балансової належності укласти додаткову угоду до цього договору, якою визначити взаємні права та обов'язки із проведення правового узгодження трас ліній і майданчиків об'єктів будівництва та відведення земельних ділянок під об'єктами електричних мереж, що підлягають будівництву, із визначенням категорій землі згідно з п. "ж" ст. 19 Земельного кодексу України, меж та розмірів земельних ділянок згідно з ДБН В.2.5.-16-99 та мети використання - "будівництво та експлуатація об'єктів енергетики" .

Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками, (ст. 78 ЗК України).

Згідно зі ст. 95 Земельного кодексу України, право користування землею надає землекористувачеві право на зведення житлових будинків, виробничих та інших споруд, тобто без належно оформленого права користування земельною ділянкою (договору оренди) будівництво на цій ділянці заборонено.

Статтею 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Зі змісту наведеної статті випливає, що будівництво вважається самочинним за відсутності документа щодо відведення земельної ділянки на дане будівництво, а отже, і відсутності документів, що посвідчують право користування або право власності цією земельною ділянкою.

Отже, до початку забудови конкретної земельної ділянки особа зобов'язана у встановленому порядку набути право власності або користування земельною ділянкою, що відповідає вимогам п. 2.1 цього Договору, а особа, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, не може набути право власності на нього в порядку статті 331 ЦК України.

Оскільки трансформаторна підстанція за адресою м. Харків, вул. Роганська, 148, літ "Б" розміщена на земельній ділянці, що належним чином не оформлена, зазначена трансформаторна підстанція є самочинним будівництвом у розумінні ст. 376 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки, це - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до положень цивільного законодавства власник нерухомого майна має право розпоряджатися цим майном тільки після проведення державної реєстрації його права на це майно (ст. 334 ЦК України).

Таким чином, в разі передачі відповідачу будинку трансформаторної підстанції без належно оформленого права користування земельною ділянкою на позивача, відповідач не зможе використовувати об'єкт, переданий за договором відповідно до його цільового призначення.

За таких обставин, вимоги Договору та додаткової угоди № 1 щодо оформлення права користування земельною ділянкою відповідають вимогам чинного законодавства та містять загальні вимоги щодо оформлення права власності або права користування земельною ділянкою для здійснення будівництва на ній та відповідно не вимагається оформлення права користування земельною ділянкою на АК "Харківобленерго", як про це зазначає позивач.

Таким чином, суд приходить до висновку про необгрунтованість та недоведеність вимоги позивача про визнання недійсним пункту 1.1. ОСОБА_5 угоди №1 від 27.05.2010 року по Договору № 613/1/439 від 27.05.2010 року та пункту 2.2.5. Договору № 613/1/439 від 27.05.2010 року в частині зобов'язання ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна" щодо оформлення земельної ділянки під трансформаторною підстанцією ТП-5038, розташованої за адресою; вул. Роганська, 148, м. Харків.

Розглядаючи вимогу позивача щодо зобов'язання АК "Харківобленерго" здійснити приєднання та підключення електроустановок позивача, прийняти устаткування та підписати акт - допуск електроустановок АК "Харківобленерго" в експлуатацію, суд зазначає наступне.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що відповідач здійснює приєднання та підключення електроустановок позивача до своїх електричних мереж після виконання Позивачем технічних умов, проектної документації, оплати вартості підключення, вимог п. 2.2 (з підпунктами) цього Договору, укладення позивачем договору про постачання електричної енергії та/або договору про купівлю-продаж електричної енергії та у випадках, обумовлених "Правилами користування електричною енергією", договору про спільне використання технологічних електричних мереж або про технічне забезпечення електропостачання й інших передбаченим цим Договором вимог.

Також, п. 2.2 Договору встановлені зобов'язання позивача, а саме:

- виконати вимоги ТУ від 17.05.2010 № 13-54-5009-5011-ТУ/439 на приєднання електроустановок до електромереж власника (відповідача), з урахуванням рішення від 10.09.2010 № 13-54-5009-5011/3941 в повному обсязі і в передбачені терміни (пп. 2.2.їв редакції додаткової угоди від 14.09.2010 № 2);

- до підключення усі об'єкти, що будуються, встановлюються згідно з ТУ від точки приєднання до межі балансової належності, передати у власність АК "Харківобленерго" з дотриманням вимог, передбачених законодавством України (пп. 2.2.2);

- оплатити вартість наданих власником послуг (пп. 2.2.3);

- до підключення електроустановки до електричної мережі укласти договір про постачання електричної енергії, а за необхідності інші договори, передбачені "Правилами користування електричною енергією" (пп. 2.2.4);

- у разі необхідності будівництва об'єктів електричних мереж від точки приєднання до межі балансової належності забезпечити узгодження трас ліній і майданчиків об'єктів будівництва та відведення відповідних земельних ділянок згідно з умовами укладеної додаткової угоди (пп. 2.2.5).

Крім того, п. 4.2 цього Договору встановлено, що до виконання п. 2.2.2 (а саме передачі ТП-5038 у власність компанії) підключення позивача до електричних мереж відповідача не здійснюється.

Також відповідно до п. 2.3 Договору, власник (відповідач) зобов'язаний підключити електроустановки Позивача до своїх електричних мереж протягом 5 днів після виконання замовником (позивачем) п. 2.2 (з підпунктами) цього договору, прийняття устаткування державною комісією та оформлення акта-допуску електроустановок позивача в експлуатацію.

Отже, до моменту виконання позивачем зобов'язань за п. 2.2 Договору у відповідача не виникають зобов'язання за п. 2.3 Договору.

Так, позивач обгрунтовує неможливість виконання п. 2.2 Договору в частині переоформлення земельної ділянки під трансформаторною підстанцією відсутністю в нього такого права, оскільки після передачі трансформаторної підстанції до комунальної власності позивач не є балансоутримувачем об'єктів по вул. Роганській, 148 в м. Харкові.

Дійсно, рішенням 34 сесії 6 скликання Харківської міської ради від 06.08.2014 року № 1617/14 із змінами, внесеним рішенням 36 сесії 6 скликання від 21.14.2014 № 1754/14 затверджено перелік майна, прийнятого до комунальної власності та перелік об'єктів, що передаються у власність компанії.

Наказом Управління комунального майна і приватизації від 01.09.2014 № 950 створена комісія по передачі у власність АК "Харківобленерго" об'єктів енергоспостачання по вул. Роганській, 148.

Документами, що підтверджують виконання відповідного рішення Харківської міської ради, є акти приймання-передачі майна до комунальної власності територіальної громади міста Харкова та з комунальної власності у власність компанії, тільки після підписання вказаного акта прийому-передачі всіма членами комісії та його затвердження представниками АК "Харківобленерго" та Харківської міської ради майно вважається прийнятим до власності компанії.

Проте, вищезгадані акти приймання-передачі майна жодною зі сторін до суду надані не були, а одже відсутні докази в підтвердження передачі об'єктів до комунальної власності.

Крім того, законодавством встановлені певні вимоги щодо новозбудованих, реконструйованих або технічно переоснащених об'єктів, які необхідно виконувати замовнику для приєднання цих об'єктів до електричних мереж постачальника. Перелік цих вимог зазначається в технічних умовах, тобто у документі, що видається замовнику власником електричних мереж і містить вихідні дані для проектування. Виконання технічних умов є необхідною умовою для надійного і якісного електропостачання.

У відповідності до п. 2.2.1 Договору, позивач зобов'язаний виконати вимоги ТУ від 17.05.2010 № 13-54-5009-5011-ТУ/439 з урахуванням рішення від 10.09.2010 №13-54-500-5010/3941 на приєднання електроустановок позивача до електромереж АК "Харківобленерго'' в повному обсязі і в передбачені терміни.

Відповідач у своєму відзиві стверджує, що позивач не в повному обсязі виконав технічні умови, а саме: не виконаний п. 7.1.1 ТУ - другий трансформатор 250 кВА в ТП 7 ТП-5038 не встановлений, внаслідок чого не демонтовано старий та п. 7.1.2 - не виконано врізку в КЛ ЮкВ ТП-5009-ТП-5011, внаслідок чого не відключені кабельні лінії від існуючої електроустановки.

Згідно з "Правилами технічної експлуатації електроустановок споживачів затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 25.07.2006 року №258, виконання технічних умов підтверджує довідка про виконання технічних умов, яка видається Замовнику власником електричних мереж (Відповідачем) про виконання всіх його умов.

На цей час вказану довідку відповідач позивачу не надавав, оскільки вимоги технічних умов договору приєднання не були виконані в повному обсязі.

Акти про готовність до включення Трансформатора № 1, трансформатора № 2 та КЛ 10 кВ ТП 5011-ТП 50381.II, що надані позивачем в підтвердження виконання технічних умов, не є документами, які підтверджують, а ні виконання технічних умов, а ні допуск електроустановок до експлуатації, а є тільки підтвердженням того, що роботи окремих частин об'єктів, які зазначені в акті проведені та в разі виконанню ТУ можуть бути взяті під напругу.

Документом, що підтверджує готовність електроустановок до експлуатації, є акт-допуску, який у позивача відсутній.

Так, позивач зазначає про готовність до включення КЛ 10 кВ ТП 2011 - ТП 50381.ІІ, посилаючись на Акти комісії ХМЕМ, але при цьому позовними вимогами вказує підписання акта допуску.

Одже, як було зазначено вище, у відповідності до умов укладеного між сторонами договору, відповідач зобов'язаний підключити електроустановки позивача до своїх електричних мереж тільки після виконання вимог п. 2.2 Договору, в тому числі і ТУ від 17.05.2010 року № 13-54-5009-5011-ТУ/439. Проте в матеріалах справи відсутні докази виконання позивачем вищевказаних вимог в повному обсязі, а отже вказане дає підстави суду дійти висновку щодо необгрунтованості та безпідставності вимоги позивача стосовно зобов'язання АК "Харківобленерго" здійснити приєднання та підключення електроустановки ПАТ "Вімм-Білль- Данн Україна", розташованої за адресою: вул. Роганська, 148, м. Харків, прийняти устаткування та підписати акт-допуск електроустановок в експлуатацію.

Крім того, за необхідне слід зазначити, що відповідно до додаткової угоди від 31.12.2013 року № 5 термін дії Договору № 613/1/439 та ТУ № 13-54-5009-5011/439 продовжені до 21.02.2015 року.

Як зазначає відповідач у своєму відзиві, 31.03.2015 року на адресу позивача відповідачем було направлено два примірники проекту додаткової угоди № 6 щодо продовження терміну дії договору до 21.08.2015 року, проте всупереч вимогам ст. 181 ГК України позивач не повернув належним чином оформлені примірники додаткової угоди в 20-ти денний термін.

Докази пролонгації договору № 613/1/439 в матеріалах справи відсутні, а отже договір та ТУ № 13-54-5009-5011/439 вважаються припиненими з 21.02.2015 року, що свідчить проте, що момент звернення позивача до суду з позовними вимогами договірні відносини між сторонами відсутні.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про необгрунтованість та безпідставність позовних вимог та вважає їх такими, що задоволенню не підлягають.

Стосовно клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, викладеного у відзиві на позов від 04 вересня 2015 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Одже, перш ніж застосувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необгрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Одже, враховуючи той факт, що позивачем не було доведено порушення прав та законних інтересів, про що зазначено вище, суд відмовляє у позові з підстав його необгрунтованості, а клопотання відповідача про застосування строку позовної давності - залишає без розгляду.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати у даній справі залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 215, 229, 261, 334, 627, 328, 633 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 4-3, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 12.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_6

справа № 922/4601/15