ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р.Справа № 922/5204/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Кулабуховій А.В.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державна фінансова інспекція в Харківській області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Декст Буд Сервіс", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 5 046,00 грн.
за участю представників сторін:

представник позивача - ОСОБА_2, довіреність № 01-42юр/3140 від 29.04.2015 р.;

представник відповідача - ОСОБА_3, довіреність № 28/15 від 16.09.2015 р.;

представник 3-ої особи - ОСОБА_1, довіреність №25-26/17 від 06.01.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерна компанія "Харківобленерго", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Декст Буд Сервіс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна фінансова інспекція в Харківській області, в якій просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача 5 046,00 грн., а також покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Свої вимоги мотивує тим, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір підряду №3/22/11 від 22.11.2013 р. Державною фінансовою інспекцією в Харківській області було проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності АК "Харківобленерго" за період з 01.01.2012 по 31.03.2015, за результатами якої було складено акт від 06.07.2015 №05-11/4. В ході ревізії було встановлено порушення чинного законодавства з фінансових питань, а саме: завищення вартості виконаних робіт в частині включення зайвих витрат на оплату праці на загальну суму 94 788,00 грн., в тому числі за Договором підряду №3/22/11 від 22.11.2013 р. у сумі 5 046,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 07 вересня 2015 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 01 жовтня 2015 року

Ухвалою господарського суду від 01.10.2015 р. розгляд справи відкладався на 20.10.2015 р. у зв'язку з ненаданням сторонами в повному обсязі витребуваних судом документів, також залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державну фінансову інспекцію в Харківській області.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні, з підстав вказаних у позовній заяві, на виконання вимог ухвали господарського суду від 07.09.2015 р. надав додаткові документи (вх. №42463), які досліджені та долучені судом до матеріалів справи.

Представник відповідача проти позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень відповідач, у відзиві на позовну заяву (вх. №39346 від 30.09.2015), зазначає, що позивачем не доведено порушення відповідачем господарських зобов'язань за договором підряду від 22.11.2013 р. №3/22/11 і виникнення внаслідок цього відповідного обов'язку щодо повернення коштів, заявлених позивачем до стягнення, а також вказує на відсутність у матеріалах справи доказів наявності будь-яких зауважень чи заперечень з боку позивача щодо обсягів, якості та вартості виконаних відповідачем робіт.

Представник третьої особи позов підтримує та просить суд його задовольнити в повному обсязі, що письмово викладено у поясненнях (вх. №42467 від 20.10.2015р.), які долучені судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 20.10.2015 р. учасники судового процесу наголосили на тому, що ними надані всі необхідні для розгляду справи докази та вважають за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд установив наступне.

Як свідчать матеріали справи, 22 листопада 2013 року між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕКСТ БУД СЕРВІС" (Підрядник) було укладено Договір підряду (на виконання умов договорів приєднання) №3/22/11 (надалі - Договір підряду), відповідно до предмету якого підрядник в межах ціни договору виконує власними і залученими силами та засобами, зі своїх матеріалів та матеріалів Замовника весь комплекс будівельно-монтажних та пуско-налагоджувальних робіт, пов'язаних з виконанням Замовником умов договорів приєднання до електричних мереж, здає в обумовлені строки об'єкт в експлуатацію Замовнику, ліквідує недоробки і дефекти, що виникли з його вини і виявлені в ході приймання робіт та протягом гарантійного строку експлуатації об'єкта.

Згідно з п.1.2 вказаного Договору підряду обсяг робіт, вартість, місце і строки їх виконання та гарантійні зобов'язання встановлюються за кожним об'єктом окремо відповідно до складених додаткових угод, які є невід'ємною частиною договору.

На виконання цього пункту сторони уклали Додаткову угоду №1 від 20.12.2013р. (т.1, а.с. 22), якою погодили, що Підрядник в межах договірної ціни виконує власними і залученими силами та засобами, зі своїх матеріалів та матеріалів позивача всі пов'язані з виконанням останнім договору стандартного приєднання до електричних мереж №545/1/1292 від 25.10.13 р. роботи з "Технічного переоснащення ЛЕП 10 кВ "Ферма (інв. №00506344/01) з влаштуванням ТП10/0,4 кВ та прокладанням ЛЕП 0,4 кВ для зовнішнього електропостачання стандартного приєднання до мереж АК "Харківобленерго" житлової будівлі по вул. ОСОБА_1, б. 17, с. Ч.Тішки, Харківського району, Харківської області України" реєстрація технічних умов за №64821 (стандартне нетипове приєднання).

Вартість робіт відповідно до п.1 цієї угоди визначається на підставі проектно-кошторисної документації, яка є невід'ємною частиною цієї угоди та становить 219014,08 грн.

Відповідно до Договірної ціни, що є Додатком 1 до Договору підряду заробітна плата складає 6 060,00 грн.

Акт приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2014 року складений на загальну суму 152 683,67 грн., у тому числі заробітна плата робітників становить 6 022,00 грн. (т.1, а.с. 24-35). Підписаний акт виконаних будівельних робіт обома сторонами підтверджують факт належного виконання відповідачем своїх зобов'язань.

Претензій щодо якості, кількості або вартості виконаних будівельних робіт позивачем відповідачу не виставлялися.

Матеріали справи також свідчать про те, що на виконання п. 1.2.3.1 плану роботи Державної фінансової інспекції в Харківській області на I квартал 2015 року, на підставі направлень державними фінансовими інспекторами Держфінінспекції в Харківській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Акціонерної компанія "Харківобленерго" за період з 01.01.2012 по 31.03.2015 р., якою встановлено порушення чинного законодавства з фінансових питань, викладених в акті ревізії від 06.07.2015 р. №05-11/4.

Також Державною фінансовою інспекцією в Харківській області з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювались між компанією та ТОВ "Декст буд сервіс", проведена зустрічна звірка ТОВ "Декст буд сервіс", за результатами якої складено довідку від 12.06.2015 №05-11/36-з.

Відповідно до наданих позивачем до ревізії документів встановлено, що до акта приймання виконаних робіт за актом за лютий 2014 року включено прямі витрати на заробітну плату робітників при виконанні повного обсягу робіт на суму 6 022,00 грн.

В ході звірки було встановлено, що згідно з журналом-ордером і відомістю по рахунку 661 "Розрахунки за заробітною платою" за період з 01.01.2013 - 31.03.2015 року, відповідачем за лютий 2014 року нараховано заробітної плати 3 працівникам на суму 2 976,00 грн. (у тому числі директору 2 000,00 грн.). Таким чином, зустрічною перевіркою підтверджено витрати на оплату праці робітників, що зайняті на виконанні робіт на суму 976,00 грн.

Вищезазначене призвело до завищення вартості виконаних робіт по договору підряду від 22.11.2013 №3/22/11 в частині включення зайвих витрат на оплату праці на загальну суму 5 046,00 грн.

Посилаючись на вказаний акт, позивач стверджував, що відповідачем безпідставно отримано кошти в сумі 5 046,00 грн., що стало підставою звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, шляхом стягнення з відповідача збитків у розмірі 5 046,00 грн.

Проте, відповідач заперечує проти позовних вимог, вказуючи на наступне.

Відповідно до пункту 5 ДСТУ-Н Б Д.1.1.-2:2013, прямі витрати визначаються в локальних кошторисах шляхом множення визначеної за ресурсними елементами кошторисними нормами кількості трудових ресурсів, необхідних для виконання об'ємів робіт, обчислених за проектною документацією. Розрахунок кошторисної заробітної плати виконується на підставі нормативно-розрахункових витрат і вартості людино-години, яка відповідає середньому нормативному розряду робіт для ланки робітників-будівельників, монтажників та середньому нормативному розряду ланки робітників, зайнятих на керуванні та обслуговуванні будівельних машин і механізмів. Вартість людино-години робітників по об'єктах будівництва, що споруджуються за рахунок державних коштів, обчислюється з урахуванням рекомендацій центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

З дотриманням вимог наведених норм ДСТУ-Н Б Д.1.1.-2:2013, з урахуванням обсягу виконаних робіт було розраховано прямі витрати у акті виконаних робіт, підписаних між сторонами, в числі яких віднесено заробітну плату, по нормам, визначеним чинним законодавством. Ця розрахункова величина не може бути меншою, ніж встановлено вимогами ДСТУ-Н Б Д.1.1.-2:2013. Аналогічні вимоги викладені у листі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 11.02.2013, № 7/15-1989 «Щодо рівня заробітної плати при визначенні вартості будівництва», в якому зазначено, що відповідно до ДБН Д.1.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва», які мають обов'язковий характер при визначенні вартості будівництва, що здійснюється із залученням державних коштів, розмір кошторисної заробітної плати у складі вартості будівництва розраховується виходячи з середнього рівня заробітної плати працівників, які зайняті у будівництві, умов та строків виконання робіт (стислі строки, за підвищеної інтенсивності праці, у нічний час, вихідні та святкові дні тощо) з урахуванням рекомендованого Мінрегіоном за погодженням з Мінекономрозвитку рівня середньомісячної заробітної плати.

Водночас, слід зазначити, що при перевірці законності здійснення видатків на капітальне будівництво, реконструкцію та ремонт органами Державної фінансової інспекції України застосовуються Методичні рекомендації з проведення державною контрольно-ревізійною службою ревізій використання коштів на будівництво, затверджені Наказом ГлавКРУ №39 від 27.02.2009р. (далі у тексті Методичні рекомендації), застосування яких передбачено розділом 12 Методичних рекомендацій щодо здійснення інспектування органами Державної фінансової інспекції України, затверджених Наказом Державної фінансової інспекції України №90 від 14.12.2011р.

Відповідно до розділу 9.5. «Перевірка правильності визначення вартості робіт, виконаних підрядним способом» Методичних рекомендацій, середньомісячна заробітна плата визначається з урахуванням рекомендованого Мінрегіонбудом за погодженням з Мінекономіки України середнього рівня заробітної плати по будівельній галузі, що склався в регіоні на певний період. При визначенні вартості ремонту об'єктів виробничого та іншого призначення рівень заробітної плати приймається з урахуванням рекомендацій відповідних міністерств та інших центральних органів виконавчої влади.

Усереднені показники вартості людино-години за розрядами складності робіт у будівництві, з урахуванням рекомендованої середньомісячної заробітної плати при 40-годинному робочому тижні, затверджуються наказами Мінрегіонбуду України.

Саме у договірних цінах, узгоджених сторонами, з урахуванням зазначених положень нормативно-правових актів було визначено вартість людино/години по роботам, що виконуватимуться в межах укладеного договору. Таким чином, при складанні актів виконаних робіт за лютий 2014 року за включенні до них вартості людино/години у ціні, встановленій договором (договірною ціною), ТОВ «ДЕКСТ БУД СЕРВІС» діяло в межах укладеного договору, без перевищення узгодженого розміру оплати праці. До актів виконаних робіт, підрядником складено відомості ресурсів де наведено повний розрахунок заробітної плати із визначенням кількості людино/годин, розряду робітників та вартістю людино/години.

Відповідач також зазначає, що позивач безпідставно посилається на вимоги пункту 3.3.10 «Правил визначення вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000», затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2000 №174, через те, що зазначеному пункті йдеться мова про динамічну договірну ціну, в той час, як між сторонами складена тверда договірна ціна, що передбачено пунктом 3.3.9. зазначеного ДБН Д.1.1-1-2000, (пункт 6.4.3. у ДСТУ Б Д.1.1-1:2013), яка закріплює, що за твердої договірної ціни взаєморозрахунки провадяться на підставі виконаних обсягів робіт та їхньої вартості, визначеної в договірній ціні.

Безпідставним на думку відповідача є посилання позивача на пункт 3.3.12. ДБН Д.1.1-1-2000 (пункт 6.4.7. ДСТУ Б Д.1.1-1:2013). Зазначене положення передбачає уточнення загальної вартості виконаних підрядних робіт лише при порушеннях порядку визначення вартості будівництва.

Нормування та оплата праці у підрядній організації здійснюється відповідно до умов колективного договору, укладеного на підставі чинного законодавства про працю та оплату праці, згідно якого час зароблених підприємством коштів відраховується до резерву на оплату щорічних відпусток, виплату винагороди за вислугу років, винагороду за результати праці тощо відповідно до системи оплати праці, що діє в підрядній організації.

Так, відповідно до статті 15 Закону України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Вартість будівництва (в складі якої прямі витрати на оплату праці у встановленій вартості людино/години) визначена сторонами у договірній ціні та не може зменшуватися в залежності від підтвердження фактичного рівня заробітної плати підрядної організації.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підставою виникнення у сторін певних прав та обов'язків є укладений між позивачем та відповідачем є Договір підряду (на виконання умов договорів приєднання) №3/22/11 від 23.11.2013 р.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Приписами ст. 853 Цивільного кодексу України встановлено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

В даному випадку матеріалами справи повністю підтверджено виконання сторонами своїх зобов'язань за договором підряду (на виконання умов договорів приєднання) №3/22/11 від 23.11.2013 р. відповідачем роботи виконані, а позивачем зазначені роботи прийняті та оплачені за ціною, узгодженою сторонами, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, довідками про вартість виконаних робіт форми КБ-3 та відповідає вимогам ст. 854 Цивільного кодексу України. Крім того, наявні в матеріалах справи докази оплати виконаних відповідачем робіт містять посилання саме на договір №3/22/11 від 23.11.2013 р.

Слід вказати, що сам позивач не спростовує того факту, що роботи, передбачені договорами, були виконані у повному обсязі і у встановлені строки, позивач не мав претензій щодо обсягу і якості виконаних робіт.

До того ж, слід зазначити, що відповідно до п. 100 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 року № 668, у разі виявлення невідповідності робіт, пред'явлених до оплати, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, замовник має право за участю підрядника скоригувати суму, що підлягає сплаті.

З аналізу вказаних норм вбачається, що передбачене законодавством право замовника (позивача) за певних обставин скоригувати суму, що підлягає сплаті за договором підряду, може бути реалізовано до остаточного прийняття виконаних робіт. Однак, в даному випадку виконані відповідачем роботи за актами виконання робіт за формою КБ-2в були прийняті позивачем без жодних зауважень, доказів внесення відповідних змін до договорів підряду позивачем до суду не надано.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 632 цього ж кодексу ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін; зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Таким чином, позивач, вимагаючи повернення частини виконаного за договором фактично вимагає перегляду ціни договору після його виконання, що є порушенням вказаних вимог чинного законодавства.

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування збитків.

За приписами частини першої та другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та визначено, що особа, якій їх завдано, має право на їх відшкодування.

Частиною другою ст. 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

У даному спорі правовідносини між сторонами виникли на підставі договору, в якому сторони вільно на власний розсуд визначили об'єм робіт, що підлягають виконанню та їх вартість, оскільки відповідно до наведених вимог законодавства ці умови є обов'язковими для сторін.

Судом встановлено, що зобов'язання за договором сторонами виконані повністю.

Договір в частині визначення ціни не був визнаний в установленому порядку недійсним повністю або частково з підстав її завищення, до нього також не були внесені відповідні зміни.

Відсутні і інші належні та допустимі докази протиправної поведінки відповідача у вигляді порушення договірного зобов'язання (акт ревізії не може підтверджувати порушення відповідачем умов договору), отже, відсутні правові підстави, передбачені ст. ст. 22, 611 Цивільного кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України для відшкодування збитків через відсутність усіх елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що виявлені Інспекцією порушення не можуть змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

Оскільки між сторонами у спорі укладений договір підряду, а кошти які позивач просить стягнути з відповідача отримано останнім як оплату належно виконаних за договором робіт, то такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору і вони не можуть вважатися ані збитками, ані безпідставно набутим майном.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним судом України у постанові від 02.07.2012 у справі №5006/18/13/2012.

Звертаючись до господарського суду, позивач посилається на обставини, що відображені уповноваженими особами Державної фінансової інспекції в Харківській області в акті від 06.07.2015 р. №05-11/4.

Однак, сам по собі висновок Державної фінансової інспекції, не є належним і допустимим доказом на підтвердження порушення відповідачем зобов'язань за договором і завдання позивачеві збитків.

Так, згідно ст. 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Отже, довідка органу фінансового контролю чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Аналогічної правової позиції притримується Вищий господарський суд України в своїй постанові від 09.07.14 р. по справі №917/136/14, постанові від 11.11.14 р. по справі №902/839/14.

Так, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на висновки перевірки Державної фінансової інспекції в Харківській області, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати (постанова ВСУ, вказана вище).

Ст. 204 Цивільного Кодексу України встановлено презумпція правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Саме такий правочин і був підставою для перерахуванням коштів позивачем.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що виявлені за результатами планової ревізії фінансово-господарської діяльності позивача, порушення можуть бути підставою для притягнення до відповідальності відповідних посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

При цьому суд звертає увагу, що доказів неналежного виконання відповідачем робіт за договором підряду (на виконання умов договорів приєднання) №3/22/11 від 23.11.2013 р. позивачем суду також надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Таким чином, Акціонерною компанією "Харківобленерго" не доведено правових підстав для стягнення з відповідача збитків.

Беручи до уваги викладене вище, оцінюючи встановлені обставини справи та приписи законодавства в сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги із доводами, які обґрунтовують їх, не можуть слугувати підставою для його задоволення, в зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні позову з мотивів наведених вище.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір при відмові в позові покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 20, 224 Господарського кодексу України, статтями 11, 22, 509, 627, 628, 629, 632, 837, 843, 845 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4-3, 12, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_4

справа № 922/5204/15