КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2015 р. Справа№ 910/8591/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: Коваленко С.В.

від відповідача 1: Конопка І.І.

від відповідача 2: не з'явився

від третьої особи: Лазора Я.-Н.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АвтоКраз»

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2015р.

у справі №910/8591/14 (головуючий суддя Домнічева І.О., судді Комарова О.С., Чебикіна С.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний промислово-інвестиційний банк»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Гармоніка»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Індастріал Констракшн»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Публічне акціонерне товариство «АвтоКраз»

про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №39-08/КР від 22.04.2008р.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гармоніка», Товариства з обмеженою відповідальністю «Індастріал Констракшн», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Публічне акціонерне товариство «АвтоКраз» про звернення стягнення на предмет застави.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.08.2015р. позовні вимоги задоволені повністю, звернуто стягнення на заставлене майно, згідно Договору застави іменних акцій №40-08/3 від 22 квітня 2008 року, а саме: на прості іменні акції Емітенту ХК "АвтоКрАЗ" у кількості 100 000 одиниць, номінальної вартості однієї акції - 0,25 грн., загальної номінальної вартістю пакету акцій (0,004%) - 25 000,00 грн., які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Гармоніка", шляхом продажу предмета застави на прилюдних торгах за початковою ціною 11 370,00 грн. на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №39-08/КР від 22.04.2008р. в розмірі 81 375 945,42 грн., з яких: 46 200 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 31 571 415,10 грн. - заборгованість за відсотками, 2 760 608,22 грн. - 3% річних за простроченим кредитом, 704 673,97 грн. - 3% річних за простроченими відсотками, 139 248,13 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків; звернуто стягнення на заставлене майно, згідно Договору застави іменних акцій №39-08/3 від 22 квітня 2008р., а саме: на прості іменні акції Емітенту ХК "АвтоКрАЗ" у кількості 226 196 982 одиниць, номінальної вартості однієї акції - 0,25 гри., загальної номінальної вартістю пакету акцій (9,996%) - 56 549 245,50 грн., які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Індастріал констракшн", шляхом продажу предмета застави на прилюдних торгах за початковою ціною 25 718 596,85 грн. на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк" в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №39-08/КР від 22.04.2008р. в розмірі 81 375 945,42 грн., з яких: 46 200 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 31 571 415,10 грн. - заборгованість за відсотками, 2 760 608,22 грн. - 3% річних за простроченим кредитом, 704 673,97 грн. - 3% річних за простроченими відсотками, 139 248,13 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріал констракшн" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" 36 540, 00 коп. судового збору, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гармоніка" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" 36 540,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, третя особа - Публічне акціонерне товариство «АвтоКраз», подала апеляційну скаргу, за якою просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2015р. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

При цьому апелянт зазначає про те, що вартість акцій, які є предметом розгляду даного спору, зазначена в договорах, значно вища від вартості акцій, визначеної експертом, оскільки з моменту визначення ринкової вартості експертом та прийняттям судом першої інстанції рішення пройшло майже п'ять місяців. З огляду на це, як вказує скаржник, висновок суду щодо зазначення у рішенні суду початкової вартості предмета забезпечувального обтяження на рівні 0,1137 грн. за одну акцію є передчасним та таким, що зроблений без належного з'ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у даній справ. Також апелянт зазначає, що прості іменні акції Холдингової компанії «АвтоКрАЗ», випуск яких було зареєстровано ДКЦПФР 02.09.2004р. за №526/1/04, та які були предметом договорів застави, перестали існувати (були анульовані), з огляду на що, на думку скаржника, на підставі ст. 28 Закону України «Про заставу», ст. 593 Цивільного кодексу України права застави припинилися.

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», надав до матеріалів справи письмовий відзив на апеляційну скаргу, за яким просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПАТ «АвтоКраз», а рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2015р. у справі №910/8591/14 залишити без змін. Обґрунтовуючи свою позицію, позивач посилається на ч. 2 ст. 20 Закону України «Про акціонерні товариства», Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про акціонерні товариства», Положення про порядок переведення випуску акцій документарної форми існування у без документарну форму існування, затверджене рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 30.06.2000р. №98.

Відповідач 1 та відповідач 2 не скористались правом, встановленим ст. 96 ГПК України, та не надали до матеріалів справи письмових відзивів на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2015р. колегією суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Синиця О.Ф. прийнято до провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АвтоКраз» та призначено розгляд справи на 28.09.2015р.

28.09.2015р. в судове засідання представник відповідача 2 не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від представника відповідача 2 до суду не надходило.

Судова колегія вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника відповідача 2, враховуючи при цьому те, що в матеріалах справи наявні всі необхідні докази для вирішення даного спору, а також те, що ухвалою про призначення справи до розгляду явка представників сторін не визнавалась обов'язковою.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд зазначає наступне.

22 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі Філії "Відділення Промінвестбанку в м. Кременчук Полтавської області", як кредитором, та Холдинговою компанією "АвтоКраЗ" у формі відкритого акціонерного товариства, правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство "АвтоКрАЗ", як позичальником, був укладений Кредитний договір №39-08/КР, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит в сумі 6 000 000,00 доларів США на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з п. 2.2. Кредитного договору термін повернення кредиту - 22.04.2009р.

Згідно з п. 2.3. Кредитного договору кредит надається із наступним цільовим призначенням: виробничі потреби.

Відповідно до п. 3.2. Кредитного договору відсотки за користування кредитом нараховуються кредитором на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за кредитом та сплачуються позичальником, виходячи із встановленої кредитором відсоткової ставки в розмірі 11,5% річних.

В подальшому сторонами Кредитного договору вносились зміни до цього Договору шляхом укладення наступних договорів про внесення змін: №217-08/ДЗ/Кр від 24.09.2008р., №237-08/ДЗ/КР від 07.11.2008р., №15-09/ДЗ/Кр від 12.02.2009р., №69-09/ДЗ/КР від 29.04.2009р., №126-09/ДЗ/КР від 22.07.2009р., №145-09/ДЗ/КР від 31.07.2009р., №99-09/ДЗ/КР від 17.06.2009р., №159-09/ДЗ/КР від 18.06.2009р., №91-10/ДЗ/КР від 19.08.2010р., №155-10/ДЗ/КР від 06.09.2010р., №304-10/ДЗ/КР від 01.10.2010р., №416-10/ДЗ/КР від 01.12.2010р., №472-10/ДЗ/Кр від 30.12.2010р., №29-11/ДЗ/КР від 28.01.2011р., №51-11/ДЗ/КР від 28.02.2011р.

Так, зокрема, за Договором про внесення змін №217-08/ДЗ/КР від 24.09.2008р. до Кредитного договору сторони внесли зміни до п. 3.2. Кредитного договору та встановили відсоткову ставку за користування кредитом у сумі 12%.

Договором про внесення змін №237-08/ДЗ/КР від 07.11.2008р. до Кредитного договору були внесені зміни до п. 3.2. Кредитного договору та встановлено відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 14%.

Договором №15-09/ДЗ/Кр від 12.02.2009р. до Кредитного договору, зокрема, було змінено п. 2.1. Кредитного договору, в якому зазначено, що кредитор надає позичальнику кредит шляхом відкриття невідновлювальної мультивалютної кредитної лінії в сумі, еквівалентній 92 400 000,00 грн. на умовах, передбачених цим Договором та договорами про внесення змін та доповнень до нього, але для кожного виду валют ліміт кредитування не може перевищувати: 6 000 000,00 доларів США, 46 200 000,00 грн. Також в п. 3.2. Кредитного договору вказали про те, що розмір відсоткової ставки за користування кредитом встановлюється 14% річних за кредитом, наданим у доларах США, 21% річних за кредитом, наданим у гривні.

В Договорі №69-09/ДЗ/КР від 29.04.2009р. до Кредитного договору вказали, що термін повернення кредиту є 17.07.2009р., в Договорі №126-09/ДЗ/Кр від 22.07.2009р. до Кредитного договору вказали, що кінцевий термін повернення кредиту є не пізніше 18.08.2009р.

Згідно з Договором №159-09/ДЗ/КР від 18.08.2009р. про внесення змін до Кредитного договору, зокрема, п. 2.2. Кредитного договору був викладений в новій редакції, де зазначено, що термін повернення кредиту - 18.08.2010р. У випадку неукладення договорів застави, договорів поруки, договору банківського депозиту на суму 30 000 000,00 грн. та договору застави майнових прав на грошові кошти за цим Договором протягом 30 днів з дати укладення цього Договору, а саме до 18.09.2009р., дата повернення кредиту є 18.09.2009р.

За Договором №91-10/ДЗ/КР від 19.08.2010р. про внесення змін до Кредитного договору встановлено кінцевий термін повернення кредиту - 06.09.2010р.

За договорами №155-10/ДЗ/КР від 06.09.2010р., №304-10/ДЗ/КР від 01.10.2010р., №416-10/ДЗ/КР від 01.12.2010р., №51-11/ДЗ/КР від 28.02.2011р. сторони подовжували кінцевий термін повернення кредиту до 01.10.2010р., до 01.12.2010р., до 01.02.2011р., 03.05.2011р. відповідно.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Частиною 1 ст. 1056 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як свідчать матеріали справи, позивач належним чином виконав свої зобов'язання перед третьою особою у справі в частині надання кредиту та надав йому кредит у повному обсязі.

При цьому третя особа не виконувала належним чином своїх зобов'язань.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, припинення зобов'язання може бути обумовлено не будь-яким, а лише належним його виконанням. Під належним виконанням зобов'язання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов'язання. Якщо учасники зобов'язання порушують хоча б одну з умов його належного виконання, зобов'язання не припиняється, а змінюється, оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обов'язків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобов'язання в натурі.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Як вбачається ПАТ Промінвестбанк" звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення заборгованості з ПАТ «АвтоКраз» за Кредитним договором.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.10.2013р. у справі №917/1106/13 позовні вимоги ПАТ "Промінвестбанк" задоволено частково, стягнуто з третьої особи заборгованість за Кредитним договором №39-08/КР від 22.04.2008р. в сумі 81 375 945,42 грн.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 02.10.2013р. було залишено в силі Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.11.2013р. та Постановою Вищого господарського суду України від 16.01.14р.

У відповідності до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, факт стосовно наявності у ПАТ «АвтоКраз» перед ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» заборгованості за Кредитним договором та її розміру не потребує повторного доказування в силу ч. 2 ст. 35 ГПК України.

Станом на день розгляду справи боржником не надано доказів виконання рішення Господарського суду Полтавської області.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника - ПАТ «АвтоКраз», за Кредитним договором позивачем, як заставодержателем, та відповідачем 1, як заставодавцем, був укладений Договір застави іменних акцій №40-08/3 від 22.04.2008р., за умовами якого заставодавець передав заставодержателю в заставу належні йому на праві власності акції, а саме: прості іменні акції емітента ХК "АвтоКрАЗ" у кількості 100 000 штук, документарної форми випуску, номінальної вартості однієї акції - 0,25 грн., загальної номінальної вартості пакету акцій (0,004 %) - 25 000,00 грн., загальної заставної вартості пакету акцій - 57 000,00 грн.

У вищезазначений Договір застави неодноразово вносилися зміни шляхом укладення Договору про внесення змін до Договору застави іменних акцій № 40-08/3 від 22.04.2008р., яким змінювалась заставна вартість предмету застави.

Так, 28.02.2011р. Договором про внесення змін № 86-11/ДЗ/З до Договору застави іменних акцій №40-08/3 від 22.04.2008р., сторони погодили заставну вартість пакету акцій у розмірі 21 611,48 грн.

Також з метою забезпечення виконання зобов'язань ПАТ «АвтоКраз» за Кредитним договором між позивачем, як заставодержателем, та відповідачем 2, як заставодавцем, укладений Договір застави іменних акцій №39-08/3 від 22.04.2008р., згідно якого заставодавець передав заставодержателю в заставу належні йому на праві власності акції, а саме: прості іменні акції емітента ХК "АвтоКрАЗ" у кількості 226 196 98 одиниць, документарної форми випуску, номінальної вартості однієї акції - 0,25 грн., загальної номінальної вартості пакету акцій (9,996%) - 56 549 245,50 грн., загальної заставної вартості пакету акцій - 142 509 700,00 грн.

У вищезазначений договір неодноразово вносилися зміни шляхом укладення договору про внесення змін до Договору застави іменних акцій №39-08/3 від 22.04.2008р., якими змінювалась заставна вартість предмету застави.

Так, 28 лютого 2011р. Договором про внесення змін №48-11/ДЗ/З до Договору застави іменних акцій №39-08/3 від 22.04.2008р., сторони погодили заставну вартість пакету акцій у розмірі 46 596 578,29 грн.

Форма випуску акцій за всіма договорами застави - бездокументарна.

Умовами вищевказаних договорів застави сторони погодили, що заставодержатель отримує право звернення стягнення на заставлене майно у випадку невиконання або неналежного виконання в строк умов Кредитного договору.

У відповідності до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч. 1 ст. 576 Цивільного кодексу України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 591 Цивільного кодексу України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно з ст. 20 Закону України „Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Якщо предмет одного договору застави складають дві або більше речей (два чи більше прав), стягнення може бути звернено на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (на будь-яке з прав) за вибором заставодержателя.

Згідно з ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може здійснюватися в т. ч. на підставі рішення суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

На виконання вимог зазначеної статті позивач надав до позовної заяви докази реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмети забезпечувального обтяження.

Пріоритети та розміри вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлені зареєстровані обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предметів забезпечувального обтяження, відсутні, що підтверджується витягами з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Судова колегія апеляційного господарського суду відзначає про безпідставність доводів скаржника стосовно того, що предмет застави був втрачений. Ці доводи спростовуються наступним.

Так, Договір застави іменних акцій №40-08/3 та Договір застави іменних акцій №39-08/3 були укладені 22.04.2008р.

Закон України "Про акціонерні товариства", частиною 2 ст. 20 якого встановлюється обов'язковість бездокументарної форми акцій акціонерних товариств, було прийнято 17.09.2008р. При цьому друге речення частини другої статті 20 набрало чинності через 30 місяців з дня опублікування вищезазначеного Закону.

Відповідно до Розділу ХVІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про акціонерні товариства" приведенням діяльності акціонерних товариств у відповідність із вимогами цього Закону в частині забезпечення існування акцій виключно у бездокументарній формі є здійснення таких дій: наглядова рада акціонерного товариства в порядку, встановленому Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку, зобов'язана прийняти рішення про переведення випуску цінних паперів з документарної форми у бездокументарну.

На момент проведення дематеріалізації акцій діяло Положення про порядок переведення випуску іменних акцій документарної форми існування у бездокументарну форму існування, затверджене рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку 30.06.2000р. №98 (втратило чинність на підставі рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 24.06.2014р. №808 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких нормативно-правових актів»).

Згідно з п. 4.5. Положення зберігач, з яким емітентом укладений договір про відкриття рахунків у цінних паперах власникам, здійснює зарахування дематеріалізованих акцій на рахунки в цінних паперах цих власників протягом двох місяців з дати передачі реєстру. Якщо до початку проведення процедури дематеріалізації цінні папери були обтяжені зобов'язаннями, дематеріалізовані акції зараховуються на рахунки в цінних паперах власників з тим самим режимом обтяження зобов'язаннями.

З наведеного слідує, що 28.12.2010р. на підставі Свідоцтв про реєстрацію випуску акцій №1230/1/10 від 28.12.2010р. акції ПАТ "АвтоКраз" було лише переведено в іншу форму в тій самій загальній кількості акцій, тією ж номінальною вартістю, тих самих власників акцій та з перенесенням зареєстрованих обтяжень зобов'язаннями.

Стосовно встановленої судом першої інстанції в рішенні початкової ціни акцій, з якою не згоден апелянт, то судова колегія зазначає, що ця ціна вказана з урахуванням висновку експерта, виготовленого за результатами проведення судової експертизи, призначеної господарським судом.

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, і встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК України. Розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить відомий процесуальному праву принцип допустимості доказів (засобів доказування). Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2015р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АвтоКраз» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2015р. у справі №910/8591/14 залишити без змін.

3. Справу №910/8591/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Е.О. Шевченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця