ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Справа № 5011-71/10036-2012

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддівКорсака В.А. Данилової М.В., Данилової Т.Б.
розглянувши матеріали касаційних скарг Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра-Інвест"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 11.06.2015
у справі№ 5011-71/10036-2012 Господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доПублічного акціонерного товариства "Укрнафта"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз"
за участю Прокуратури міста Києва
прозобов'язання укласти договір

в судовому засіданні взяли участь представники :

- - позивачаГромніцький Ю.П.
- - відповідачаКеда А.В.
- - третьої особиБєлячкова О.В.
- Генеральної прокуратури УкраїниСуходольський С.М.

В С Т А Н О В И В:

В липні 2012 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", в якій просило суд зобов'язати відповідача укласти з позивачем договір поставки товарного природного газу власного видобутку за 2012 рік для потреб населення, в запропонованій позивачем редакції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.04.2014 (суддя Нечай О.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2015 (головуючий Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Новіков М.М.) у даній справі позов задоволено. Судові рішення мотивовані тим, що укладення договору поставки є обов'язковим в силу вимог діючого законодавства.

Не погоджуючись з рішеннями судів, Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову у позові.

Також до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Надра-Інвест", в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову у позові.

У відзиві на касаційну скаргу Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" не погоджується з доводами Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" і просить суд залишити його скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не надіслало своїх відзивів на касаційні скарги що в силу положень статті 1112 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду судових актів, що оскаржуються.

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" не надіслало відзив на касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра-Інвест", що в силу положень статті 1112 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду судових актів, що оскаржуються.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Надра-Інвест" не реалізувало процесуальне право на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції, хоча про час та місце його проведення було повідомлено належним чином.

Перевіривши доводи касаційних скарг, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач звертався до відповідача з пропозицією підписати договір поставки товарного природного газу власного видобутку за 2012 рік для потреб населення, однак йому було відмовлено з огляду на безпідставність.

В своєму позові позивач послався на те, що відповідач без достатніх правових підстав ухиляється від укладення з ним вказаного договору. На думку позивача, враховуючи приписи статей 10, 22 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" та постанови Кабінету Міністрів України № 1729 від 27.12.2001 "Про забезпечення споживачів природним газом", укладання договору є обов'язковим для сторін по справі.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про обов'язковість укладення договору в силу вимог закону. Суди послались на те, що положеннями статей 10, 22 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" визначено обов'язок відповідача, як господарського товариства, 50 % та більше акцій якого перебуває у статутному фонді іншого господарського товариства, контрольним пакетом акцій якого володіє держава (ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - позивач) і який є особою, уповноваженою за договором про спільну діяльність № 5/56 від 21.12.2000, укладати з позивачем, як суб'єктом, уповноваженим Кабінетом Міністрів України на формування ресурсу природного газу для задоволення потреб населення, договори (угоди) з реалізації природного газу для задоволення потреб населення за закупівельними цінами.

Колегія суддів вважає, що судові рішення попередніх інстанцій у справі прийняті при неповному дослідженні усіх обставин справи, тому підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ВАТ "Укрнафта" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національної комісії регулювання електроенергетики України про визнання протиправними та скасування з дати прийняття постанов НКРЕ від 29.12.2011р. № 258 "Про встановлення ціни на товарний природний газ власного видобутку, видобутий відповідно до договору спільної діяльності від 20.07.2004р. №35/809-СД, укладеного між Відкритим акціонерним товариством "Укрнафта" та Приватною компанією "Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед" та від 29.12.2011р. №259 "Про встановлення ціни на товарний природний газ власного видобутку, видобутий відповідно до договору спільної діяльності від 21.12.2000р. №5/56, укладеного між Відкритим акціонерним товариством "Укрнафта" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Надра-Інвест".

Справа розглядалась адміністративними судами неодноразово.

Останньою постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.08.2014 у справі № 2а-409/12/2670, залишеною без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 07.10.2014, зокрема, визнано протиправними та скасовано з дати прийняття постанови НКРЕ № 258 від 29.12.2011 "Про встановлення ціни на товарний природний газ власного видобутку, видобутий відповідно до договору Спільної діяльності від 20 липня 2004 року № 35/809-СД" та № 259 від 29.12.2011 "Про встановлення ціни на товарний природний газ власного видобутку, видобутий відповідно до договору Спільної діяльності від 21 грудня 2000 року № 5/56".

Таким чином, судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами розгляду зазначеної справи в адміністративному порядку постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері електроенергетики № 259 від 29.12.2011 "Про встановлення ціни на товарний природний газ власного видобутку, видобутий відповідно до договору Спільної діяльності від 21 грудня 2000 року № 5/56", на підставі якої визначена ціна на природний газ на 2012 рік для відповідача, була скасована з моменту її прийняття.

Адміністративні суди дійшли висновку, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері електроенергетики зменшено та не враховано у складі встановленої ціни елементи, що формують показник повної собівартості природного газу. Незважаючи на це, встановлення ціни на рівні меншому собівартості видобутого природного газу відбулося без визначення дотацій на покриття збитків, що суперечить діючому законодавству.

При розгляді даної справи та прийнятті рішення про зобов'язання відповідача укласти спірний договір, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про можливість застосування ціни, яка визначена на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері електроенергетики № 259 від 29.12.2011, яку визнано протиправною та скасовано з моменту її прийняття.

Колегія суддів вважає, що такі висновки не можна визнати достатньо обґрунтованими.

В своїх поясненнях сторони звертали увагу судів на те, що інших постанов, якими б встановлювалась ціна на газ, видобутий у 2012 році, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері електроенергетики не приймала. Таким чином, питання визначення ціни за газ залишилося неврегульованим.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державне регулювання діяльності суб'єктів ринку природного газу, в тому числі суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання, які діють на суміжних ринках, здійснюється Кабінетом Міністрів України, національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, та центральними органами виконавчої влади в межах їх повноважень.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, при прийнятті своїх рішень діє за принципом незалежності від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та суб'єктів господарювання, а також політичних партій та інших об'єднань громадян чи їх органів.

До повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, належать затвердження порядків формування, розрахунку та встановлення цін на природний газ для суб'єктів господарювання, що здійснюють його видобуток, визначених у статті 10 цього Закону.

Судами попередніх інстанцій не вчинено процесуальних дій по залученню до участі у справі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, як органу, до повноважень якого віднесено встановлення та затвердження цін на природний газ для суб'єктів господарювання, що здійснюють його видобуток.

З урахуванням змін, які відбулись в законодавстві, а саме набрання чинності Законом України "Про ринок природного газу" № 329-VIII від 09.04.2015 та Положенням про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", затвердженим Указом Президента України № 715/2014 від 10.09.2014, з метою повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, судам попередніх інстанцій слід вирішити питання щодо залучення до участі у справі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), яка відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, установлює ціни на товарний природний газ власного видобутку для суб'єктів, визначених законом.

Окрім того, в своїх рішеннях суди попередніх інстанцій послалися на частину третю статті 631 Цивільного кодексу України, відповідно до якої сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Однак, таке посилання в даному випадку колегія вважає недостатньо обґрунтованим, оскільки вказаною нормою встановлено право сторін розповсюджувати умови договору на минулий період і це право виникає за наявності вже укладеного договору. В даному випадку, такий договір в матеріалах справи відсутній.

Відповідно до статті 107 Господарського процесуального кодексу України сторони, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, але щодо яких суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на: 1) рішення місцевого господарського суду після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду; 2) ухвали місцевого господарського суду, зазначені в частині першій статті 106 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Згідно пункту 3 частини другої статті 11110 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо господарський суд прийняв рішення або постанову, що стосується прав і обов'язків осіб, які не були залучені до участі в справі.

В пункті 63 постанови пленуму "Про деякі питання практики застосування розділу XII-1 Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що у розгляді касаційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи господарським судом нижчої інстанції і яка вважала, що таким господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, касаційна інстанція, прийнявши касаційну скаргу до провадження, повинна з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

В своїй касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Надра-Інвест" посилається на те, що він є співвласником природного газу, видобутого у 2012 році на підставі договору про спільну діяльність № 5/56 від 21.12.2000, який визначений позивачем в проекті договору поставки. Вирішення судами попередніх інстанцій судового спору щодо відчуження природного газу, який належить на праві спільної часткової власності ТОВ "Надра-Інвест" та ПАТ "Укранафта", без участі скаржника є порушення права власності останнього.

Обставини, якими скаржник обґрунтовує порушення своїх прав, потребують самостійного встановлення та оцінки, що відповідно до приписів статті 1117 Господарського процесуального кодексу України не входить до повноважень суду касаційної інстанції. В той же час, наведені у касаційній скарзі доводи свідчать про наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі. Спір у цій справі стосується прав та обов'язків ТОВ "Надра-Інвест", яка не була залучена до участі в справі.

Слід зазначити, що судові рішення можуть порушувати не лише матеріальні права та інтереси особи, не залученої до участі у справі, а і її процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод від 04.11.1950 положення про право кожного на справедливий суд.

Суд касаційної інстанції вважає наявність порушених прав скаржника оскаржуваними судовими актами, не залученого до участі у справі, що відповідно до пункту 3 частини 2 статті 11110 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування судових рішень.

Також судам попередніх інстанцій при новому розгляді слід дослідити чи правильно позивачем обрано спосіб захисту порушеного права шляхом зобов'язання укласти договір поставки природного газу з огляду на те, що правовідносини, які позивач намагається передбачити в цьому договорі частково відбулись у 2012 році, тобто за період який вже минув. Сам позивач посилається на те, що предмет цього договору (природний газ власного видобутку) фактично був переданий до газотранспортної системи в 2012 році.

Таким чином, судам слід дослідити питання, в чому полягає порушення права позивача та яким чином воно буде відновлено шляхом укладення договору поставки природного газу за період , який вже минув.

За таких обставин, у колегії суддів відсутні підстави визнати рішення судів попередніх інстанцій такими, що повністю відповідають вимогам законодавства.

Відповідно до пунктів 1, 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" № 6 від 23.03.2012 із змінами і доповненнями рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого:

- чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються;

- чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин;

- яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскаржувані в касаційному порядку судові рішення наведеним вимогам не відповідають.

Відповідно до пункту 3 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" задовольнити частково.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра-Інвест"задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2015 у справі № 5011-71/10036-2012 скасувати.

Справу № 5011-71/10036-2012 направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.А. Корсак

С у д д і М.В. Данилова

Т.Б. Данилова