ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Справа № 910/2597/14

Вищий господарський суд України у складі колегії:

головуючого:Кузьменка М.В.,
суддів:Васищака І.М., Студенця В.І.,
за участю представників сторін позивача 1 - Напханюк І.Ю.; позивача 2 - Кошелєва М.О.; відповідача - Цермолонський І.М., Зозуля О.Б.; прокурора - Красножон О.М.;
розглянувши касаційну скаргу Заступника прокурора міста Києва
на постанову відКиївського апеляційного господарського суду 10.06.2015
у справі№ 910/2597/14
за позовом в інтересах держави в особіПрокурора Дарницького району міста Києва Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації
доПриватного вищого навчального закладу "Економіко-правовий технікум при Міжрегіональній академії управління персоналом"
простягнення 426 613, 25 грн, розірвання договору та звільнення приміщення

В С Т А Н О В И В:

Прокуратура Дарницького району міста Києва в інтересах держави в особі Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації та Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного вищого навчального закладу "Економіко-правовий технікум при Міжрегіональній академії управління персоналом" про стягнення заборгованості за договором оренди в сумі 355 933, 27 грн, відшкодування податку на землю у розмірі 25 626, 32 грн, комунальних послуг у розмірі 20 821, 06 грн (за 2011-2014 роки) та пені 24 232, 60 грн; розірвання договору № 256 оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) від 22.07.2005, укладеного між Управлінням освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації та Приватним вищим навчальним закладом "Економіко-правовий технікум при Міжрегіональній академії управління персоналом"; зобов'язання Приватний вищий навчальний заклад "Економіко-правовий технікум при Міжрегіональній академії управління персоналом" звільнити (повернути) орендоване нежитлове приміщення середньої загальноосвітньої школи № 266 по вул. Вербицького, 14-Г в м. Києві, загальною площею 1 020, 05 кв.м.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2014 порушено провадження у справі № 910/2597/14 за позовом Прокуратури Дарницького району міста Києва в інтересах держави в особі Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації та Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації до Приватного вищого навчального закладу "Економіко-правовий технікум при Міжрегіональній академії управління персоналом" про стягнення 426 613, 25 грн, розірвання договору оренди приміщення та його звільнення.

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Підченко Ю.О.) від 25.04.2014 позовні вимоги Прокурора Дарницького району міста Києва в інтересах держави в особі Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації та Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації задоволено частково. Суд розірвав договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № 256 від 22.07.2005, укладений між Управлінням освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації та Приватним вищим навчальним закладом "Економіко-приватний технікум при Міжрегіональній академії управління персоналом", зобов'язав Приватний вищий навчальний заклад "Економіко-приватний технікум при Міжрегіональній академії управління персоналом" протягом 30-ти днів звільнити (повернути) орендоване нежитлове приміщення середньої загальноосвітньої школи № 266 по вул. Вербицького, 14-Г в місті Києві, загальною площею 1 020, 05 кв.м.; стягнув з Приватного вищого навчального закладу "Економіко-приватний технікум при Міжрегіональній академії управління персоналом" на користь Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації заборгованість (орендна плата, комунальні послуги та відшкодування плати за землю) у розмірі 337 652, 25 грн та пеню у розмірі 24 232, 60 грн. Провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 64 728, 40 грн припинено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий суддя Смірнова Л.Г., судді Кропивна Л.В., Чорна Л.В.) від 10.06.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2014 скасовано в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з Приватного вищого навчального закладу "Економіко-приватний технікум при Міжрегіональній академії управління персоналом" на користь Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації заборгованості (орендна плата, комунальні послуги та відшкодування плати за землю) у розмірі 337 652, 25 грн та пені у розмірі 24 232, 60 грн, розірвання договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №256 від 22.07.2005, укладеного між Управлінням освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації та Приватним вищим навчальним закладом "Економіко-приватний технікум при Міжрегіональній академії управління персоналом" та щодо зобов'язання Приватного вищого навчального закладу "Економіко-приватний технікум при Міжрегіональній академії управління персоналом" протягом 30-ти днів звільнити (повернути) орендоване нежитлове приміщення середньої загальноосвітньої школи №266 по вул. Вербицького, 14-Г в місті Києві, загальною площею 1020, 05 кв.м., та в цій частині прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі. В інший частині рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2014 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015, Заступник прокурора міста Києва подав касаційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2014.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції всупереч вимог ст. 43 ГПК України не надав належної оцінки наявним обставинам справи та висновку судового експерта та як наслідок прийняв необґрунтоване рішення.

При цьому, скаржник посилається на те, що Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації за актом приймання-передачі приміщення площею 343, 7 кв.м. не отримувало, зміни в договір оренди щодо площі орендованого майна не вносились, а тому відповідач зобов'язаний сплачувати кошти за користування майном саме площею 1 020, 05 кв.м., яка визначена умовами додаткової угоди.

Також прокурор вказує на те, що невірним є твердження суду, що експлікація до поверхових планів внутрішніх площ нежитлового приміщення, переданих в оренду відповідачеві, є додатковою угодою.

Окрім того, на думку скаржника, суд апеляційної інстанцій дійшов помилкового висновку, що договір № 256 від 22.07.2005 та додаткова угода, якою було продовжено строк оренди з 01.07.2009 до 01.07.2015, потребує нотаріального посвідчення.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 19.08.2015 касаційну скаргу Заступника прокурора міста Києва було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 02.09.2015.

Розпорядженням Вищого господарського суду України від 01.09.2015 № 05-05/1453 для розгляду касаційної скарги Заступника прокурора міста Києва на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 у справі № 910/2597/14, сформовано колегію суддів у такому складі: суддя Кузьменко М.В. - головуючий, судді Палій В.В., Студенець В.І.

В засіданні суду, призначеному на 02.09.2015, представниками сторін було подано заяву відповідно до ст. 69 ГПК України про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 02.09.2015 продовжено строк розгляду спору у справі на 15 днів, а розгляд касаційної скарги відкладено на 07.10.2015.

Розпорядженням Вищого господарського суду України від 07.10.2015 № 05-05/1835 для розгляду касаційної скарги Заступника прокурора міста Києва на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 у справі № 910/2597/14, сформовано колегію суддів у такому складі: суддя Кузьменко М.В. - головуючий, судді Васищак І.М., Студенець В.І.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального і процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено господарськими судами між Управлінням освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (орендодавець) та ПВНЗ "Економіко-приватний технікум при МАУП" (орендар) 22.07.2005 було укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), що є об'єктом комунальної власності територіальної громади Дарницького району м. Києва №256, за умовами якого орендодавець на підставі розпорядження голови райдержадміністрації Дарницького району міста Києва № 573 від 22.07.2005 передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно (будівлю, споруду, приміщення) розташоване за адресою: вул. Вербицького, 41-Г СШ № 266, загальною площею 1 239, 65 кв.м. для використання під Економіко-правовий технікум, що знаходиться на балансі Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої сесією районної у м. Києві ради.

Згідно з п. 3.2 договору орендна плата на момент укладення договору встановлюється в розмірі визначеному відповідно до розрахунку орендної плати (додаток 1) і перераховується орендарем орендодавцю не пізніше 20 числа поточного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції. Крім орендної плати орендар сплачує комунальні послуги (додаток 2) та відшкодовує орендодавцю експлуатаційні витрати, пов'язані з утриманням нерухомого майна (включаючи відшкодування податку на землю).

Пунктом 3.3 договору передбачено, що розмір орендної плати, та комунальних платежів може бути переглянуто на вимогу однієї із сторін в разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно (п. 3.9 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендодавцю орендну плату, сплачувати витрати за користування комунальними послугами (водою, електроенергією, центральним опаленням) та інші платежі згідно з п. 3 цього договору.

Пунктом 11.1 договору було погоджено, що він діє з 01.08.2005 до 01.08.2007 строком на два роки.

На виконання умов договору позивачем було передано відповідачу в оренду приміщення за адресою: вул. Вербицького, 41-Г СШ № 266, загальною площею 1 239, 65 кв.м., що підтверджується актом прийняття-передачі приміщення від 23.08.2005.

На підставі розпорядження виконавчого органу Дарницької районної в м. Києві ради (Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації) від 23.10.2008 № 1331 "Про розгляд питань оренди нежилих приміщень" між районним Управлінням освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації та ПВНЗ "Економіко-приватний технікум при МАУП" 01.11.2008 було укладено додаткову угоду, згідно з п. 1.1 якої зменшено орендовану площу з 1 239, 65 кв.м. до 1 020, 05 кв.м.

Додатковими угодами до договору сторонами продовжувався строк його дії на один рік.

У 2010 році на підставі розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 04.10.2010 № 627 сторонами укладено додаткову угоду до договору, якою термін дії договору продовжено на строк понад три роки - до 01.07.2015.

Відповідно до п. 2.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" якщо із закінченням строку договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) його дію було продовжено і наведене призвело до збільшення загального строку користування орендованим майном, який складає понад три роки, це не може бути підставою для визнання такого договору нікчемним у зв'язку з відсутністю його нотаріального посвідчення та державної реєстрації, якщо на момент укладення такого договору він відповідно до частини другої статті 215 ЦК України відповідав вимогам частини другої статті 793 та статті 794 ЦК України.

У разі якщо внаслідок внесення змін до договору така його істотна умова як строк його дії сторонами визначено більше, ніж три роки (а саме, якщо додатковою угодою відповідним чином змінюється пункт договору, який передбачав менш ніж трирічний строк), то, за загальним правилом, передбаченим статтею 654 ЦК України, відповідна додаткова угода чи договір у редакції такої угоди підлягають нотаріальному посвідченню, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, у випадку неодноразової пролонгації договору оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) на підставі статті 764 ЦК України чи частини другої статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (строк дії якого менший трьох років) немає підстав для його нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Частиною другою статті 220 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися стосовно усіх істотних умов договору і це підтверджується письмовими доказами та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідні приписи ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягали і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України (у редакції, чинній до 01.01.2013) пов'язувався з державною реєстрацією; відповідні правочини не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

У даному випадку останню додаткову угоду до договору щодо змін умов договору, а саме строку його дії сторонами укладено на строк понад три роки.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що договір №256 від 22.07.2005 та додаткова угода, якою було встановлено строк оренди на термін понад три роки, що є істотною умовою договору, потребує нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації та Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації до Приватного вищого навчального закладу "Економіко-правовий технікум при Міжрегіональній академії управління персоналом" про стягнення заборгованості за договором оренди в сумі 355 933, 27 грн, відшкодування податку на землю у розмірі 25 626, 32 грн, комунальних послуг у розмірі 20 821, 06 грн (за 2011-2014 роки) та пені 24 232, 60 грн; розірвання договору № 256 оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) від 22.07.2005; зобов'язання звільнити (повернути) орендоване нежитлове приміщення середньої загальноосвітньої школи № 266 по вул. Вербицького, 14-Г в м. Києві, загальною площею 1 020, 05 кв.м.

Місцевий господарський суд, задовольняючи позов, виходив із того, що матеріалами справи підтверджується факт передачі приміщення в оренду та користування відповідачем приміщенням у спірний період (01.01.2011 по 01.02.2014) та правомірне нарахування позивачем за вказаний період орендної плати у розмірі 355 933, 27 грн, комунальних послуг у розмірі 20 821, 06 грн та відшкодування плати за землю у розмірі 25 626, 32 грн, а всього 402 380, 65 грн. Проте відповідач свого обов'язку у встановлений договором строк належним чином не виконав.

Під час розгляду справи відповідачем було надано докази часткового погашення заборгованості по орендним платежам у розмірі 64 728, 40 грн. У зв'язку з чим суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про наявність правових підстав для припинення провадження у справі в частині стягнення заборгованості зі сплати орендних платежів у зазначеному розмірі згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки погашення боргу здійснено після звернення позивача до суду.

З врахування встановлених фактичних обставин справи, місцевий господарський суд дійшов висновку, що станом на момент винесення рішення у справі заборгованість відповідача перед позивачем становить 291 204, 87 грн. Наявність вказаної заборгованості відповідачем не спростовано, доказів її погашення суду не надано, а тому задоволено позов в цій частині. При цьому, судом було визнано обґрунтованими позовні вимоги і в частині стягнення відшкодування плати за землю та комунальних послуг, а також в частині стягнення пені, оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов'язання.

Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги в частині розірвання договору, оскільки факт порушення відповідачем договірних зобов'язань щодо повної і своєчасної оплати орендної плати за договором встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, а договором прямо передбачена можливість його дострокового розірвання внаслідок невиконання його умов.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого господарського суду в частині стягнення суми основного боргу, пені та розірвання договору, виходив з такого.

ПВНЗ "Економіко-правовий технікум при МАУП" 28.05.2012 звернувся до Голови Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації з листом - пропозицію щодо зменшення орендованої площі на 343, 7 кв. м (лист вих. № 100 від 28 травня 2012) та укладення відповідної угоди.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно з вимогами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Отримавши пропозицію, щодо укладення угоди Управління освіти Дарницької районної в м. Києві Державної адміністрації (орендодавець), 29 червня 2012 розробило та затвердило додаток до договору № 256 від 27.07.2005 у вигляді експлікації до поверхових планів внутрішніх площ нежитлових приміщень переданих в оренду ПВНЗ "Економіко-правовому технікуму при МАУП" з урахуванням зменшення площі. Додаток підписано від імені начальника Управління освіти Тимченко С.М., заступника начальника групи по ЦГО Степанюка Н.І., спеціаліста І категорії групи по ЦГО Байдали А.М. та завірено печаткою Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації.

Згідно додатку до договору розмір площі, яку використовує ПВНЗ "Економіко- правовий технікум при МАУП" складає 696, 15 кв.м.

У зв'язку зі зменшенням площі приміщень, які використовуються ПВНЗ "Економіко-правовому технікуму при МАУП" згідно акту прийому-передачі від 29 червня 2012 передав директору загальноосвітньої школи № 266 приміщення, які не використовуються та не зазначені в експлікації.

Також у висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 15.05.2015 № 17273/14-45 експертом було зазначено, що ПВНЗ "Економіко-правовий технікум при МАУП" користується приміщеннями загальною площею 696,15 кв.м.

Разом з тим, ні судом апеляційної інстанції, ні місцевим господарським судом не було дано наведеним доказам та обставинам правової оцінки з огляду на положення ст.ст. 207, 654 ЦК України.

Також судом апеляційної інстанції було встановлено, що відповідач неодноразово звертався до позивача 1, позивача 2 з проханням здійснити перерахунок орендної плати (листи №226 від 30.10.2013, №264 від 09.12.2013).

Так, пунктом 22 Методики для розміщення приватних навчальних закладів та суб'єктів господарювання, що здійснюють освітню діяльність, з 22.09.2011 було зменшено орендну ставку до 5 %, а з 24.05.2012 - до 3 %.

Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації при здачі в оренду нежитлових приміщень СЗШ № 266 відповідачу нараховував орендну ставку, яка підлягає сплаті, у розмірі 6% від експертної оцінки орендованого приміщення, замість 5 % за період з 22.09.2011 по 23.05.2012 та 3 % з 24.05.2012, як передбачено Методикою.

Розмір орендної плати, як встановлено судом апеляційної інстанції, визначається за формулою визначеною додатком до договору №256 від 22.07.2005. Методика є складовою частиною цієї формули та її базовим показником, а тому внесення змін до методики розрахунку орендної плати не потребує внесення змін до договору.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки чинним законодавством зменшено орендну ставку, виходячи із якої розраховується плата за користування приміщеннями, але ПВНЗ "Економіко-правовий технікум при МАУП" продовжувало сплачувати кошти, виходячи із раніше обумовленої договором 6% орендної ставки, то розрахунок позовних вимог є невірним, а отже таким, що не підлягає задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів вважає такі висновки суду апеляційної інстанції необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до п. 3.2 договору постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" спори про внесення змін до договору оренди (найму) у зв'язку із запровадженням нових тарифів, ставок орендної плати (в т. ч. внесенням змін до відповідних методик) мають вирішуватися з урахуванням вимог приписів статті 632 ЦК України та частини другої статті 21 Закону "Про оренду державного та комунального майна", згідно з якими розмір орендної плати в договорі встановлюється за домовленістю сторін і може бути змінено за погодженням сторін або у випадках та на умовах, встановлених законом.

В інших випадках судам у вирішенні відповідних спорів необхідно з'ясовувати, чи погоджувалися сторонами при укладенні договору оренди умови щодо перегляду орендної плати, в тому числі з підстави внесення змін до методики розрахунку орендної плати. Відповідний перегляд орендної плати є обґрунтованим, якщо господарський суд встановить факт погодження сторонами при укладенні договору оренди такої підстави перегляду орендної плати, як внесення змін до методики розрахунку орендної плати.

Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції, що внесення змін до методики розрахунку орендної плати не потребує внесення змін до договору, зроблений без врахування положень ст. 632 ЦК України та ст. 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Окрім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно висновку судового експерта складений позивачем 2 "Базовий розрахунок орендної плати, відшкодування податку на землю, відшкодування комунальних послуг за період з 01.01.2011 по 01.02.2014 відповідачем" щодо загальної суми заборгованості відповідача в розмірі 402 380, 65грн за використання нежитлових приміщень СЗШ №266, документально не підтверджується.

Висновком експерта встановлено, що визначити суму спожитих комунальних послуг за період, що досліджується, не видалося за можливим, оскільки, табуляграми по використанню електроенергії та теплопостачання містять загальні дані по шести споживачах, а облік у книзі нарахувань комунальних послуг ведеться по кожному споживачу окремо. При цьому, за даними книги нарахувань комунальних послуг сума відшкодування даних послуг розрахована виходячи з площі орендованих приміщень відповідача - 1020,05 кв.м, тобто, виходячи із раніше обумовленої площі орендованих приміщень без врахування її зменшення.

Крім того, базовий розрахунок орендної плати, відшкодування податку на землю, відшкодування комунальних послуг за період з 01.01.2011 по 01.02.2014 Управління освіти містить тільки зведені дані щодо вартісних показників спожитих комунальних послуг відповідача, детальний розрахунок зазначених в ньому сум, в матеріалах справи відсутній.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що складений Управлінням освіти "Базовий розрахунок орендної плати, відшкодування податку на землю, відшкодування комунальних послуг за період з 01.01.2011 по 01.02.2014" щодо загальної суми заборгованості в розмірі 402 380, 65 грн відповідачем за використання нежитлових приміщень, документально не підтверджується та факт заборгованості відповідача в сумі 337 652, 25 грн та пені у розмірі 24 232, 60 грн позивачами та прокурором не доведено.

Згідно з ч. 5 ст. 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

У випадках недостатньої ясності чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може призначити додаткову судову експертизу (ч. 3 ст. 42 ГПК України).

При необхідності господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту (ч. 4 ст. 42 ГПК України).

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З врахуванням викладеного ні місцевим господарським судом, ні судом апеляційної інстанції не було з достовірністю перевірено наявності та не встановлено дійсного розміру заборгованості з орендної плати, суми пені у такому випадку, розміру відшкодування податку на землю, відшкодування комунальних послуг за період з 01.01.2011 по 01.02.2014.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судами попередніх інстанцій також відповідно не перевірено наявності підстав для розірвання спірного договору, а отже й зобов'язання звільнити займане приміщення.

Згідно з ч. 1 ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (ч. 1 ст. 11110 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки як місцевий, так і апеляційний господарські суди припустилися неправильного застосування приписів ч. 1 ст. 4-7 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та ч. 1 ст. 43 цього Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, то це відповідно є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, та передання справи на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому, рішення судів попередніх інстанцій в частині припинення провадження у справі підлягають залишенню без змін, як такі, що ухвалені з дотриманням норм процесуального права.

Під час нового розгляду місцевому господарському суду слід взяти до уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін, і, залежно від встановленого та відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Заступника прокурора міста Києва задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 та рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2014 в частині припинення провадження у справі щодо стягнення заборгованості у розмірі 64 728, 40 грн залишити без змін.

В іншій частині постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 та рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2014 скасувати, а справу в цій частині передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Головуючий - суддя Кузьменко М.В.

Судді: Васищак І.М.

Студенець В.І.