ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"28" вересня 2015 р. Справа № 926/969/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Чернівці

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 Петера м. Чернівці

про стягнення збитків в сумі 282464,52 грн.

Суддя Бутирський А.А.

Представники:

Від позивача ОСОБА_3 представник (довіреність від 21.07.2015 р.)

Від відповідача не зявився

СУТЬ СПОРУ: Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду Чернівецької області від 12.06.2015 р. (суддя Желік Б.Є.) за позовною заявою приватного підприємця (п/п) ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), який мешкає в м. Чернівці, вул. Чапаєва, 71/1, про стягнення на його користь з приватного підприємця (п/п) ОСОБА_2 Петера (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), який мешкає в м. Чернівці, вул. Котляревського, 20/3, 282464,52 грн. грошової суми, у тому числі: 139531,36 грн., збитків, 52933,16 грн. неустойки, 90000,00 грн. моральної шкоди.

Ухвалою від 30.06.2015 р. розгляд справи відкладено на 14.07.2015 р.

У звязку з перебуванням судді Желіка Б.Є. у щорічній відпустці 14.07.2015 р. у порядку повторного автоматичного розподілу розгляд справи доручено судді Бутирському А.А.

Розгляд справи неодноразово відкладався. В останнє, ухвалою від 14.09.2015 р. продовжено строк вирішення спору до 29.09.2015 р., а розгляд справи перенесено на 28.09.2015 р.

28.09.2015 р. відповідач у судове засідання не зявився, проте надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Також відповідач у поданому клопотанні просить відмовити у позові за безпідставністю та у звязку із пропуском позовної давності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги у справі, позивач посилається на наступні обставини і докази.

Згідно з договором про надання послуг, укладеним 01.07.2011 р. між приватними підприємцями ОСОБА_2 Петер (замовником) та ОСОБА_1 (виконавцем), перший заявляє у формі завдань, та оплачує, а другий: надає послуги зі створення програмних продуктів на умовах, передбачених договором безперервно протягом строку його дії (до 31.12.2012 р.); завдання підписуються сторонами (п.п. 4.1.7, 4.2.1 договору); послуги виконавцем надаються за індивідуальним графіком, але не менш ніж 24 години на тиждень, протягом робочого графіка замовника (п. 2.5 договору) в приміщення замовника за адресою: м. Чернівці, вул. О.Кобилянської, 18/7 (п. 2.3 договору) і на його (замовника) обладнані (п. 2.4 договору).

Починаючи з 01.05.2012 р., заявник (відповідач) продовжує позивач, припинив надавати йому завдання, чим в односторонньому порядку порушив договірні зобовязання (п.п. 2.1, 4.4.1, 4.3.2 договору), а з 01.06.2012 р. позбавив виконавця доступу до його робочого місця, передбаченого п.п. 2.3, 2.4, для виконання позивачем завдань з надання послуг за договором. З липня 2012 р., стверджує позивач, п/п ОСОБА_2 Петер, в порушення п.п. 2.3, 2.4, 6.2, без повідомлення виконавця, змінив адресу свого місцезнаходження, а отже і місце виконання позивачем завдань на нове: м. Чернівці, вул. Котляревського, 20/3; встановив пропускну систему доступу до свого місцезнаходження, отже і до робочого місця виконавця, чим позбавив останнього виконувати договірні зобовязання.

Пропозиція позивача щодо мирного врегулювання спору (лист надіслано на адресу відповідача 07.08.2012 р.) шляхом або надання виконавцю чергового завдання або дострокового розірвання договору та виплати замовнику грошової компенсації, залишилася відповідачем без належного реагування, зазначається в позові.

З врахування фактів, встановлених господарським судом у справі №5027/651/2012, вважає позивач, єдиною і достатньою причиною, що позбавила позивача можливості отримати за 8 місяців (травень-грудень 2012 р. включно) 139531,36 грн. прибутку від підприємницької діяльності за договором про надання послуг від 01.07.2011 р., є неправомірні дії замовника, відповідача у цій справі. За цих же підстав, позивач нараховує відповідачу 52933,16 грн. неустойки за порушення зобовязань за договором відповідно до ч. 2 ст. 233 Господарського Кодексу України та п. 7.1 договору, а саме, за несвоєчасну оплату послуг в період з 01.05.2012 по 11.09.2012 р.

Позивач також вважає, що встановлені господарським судом у справі № 5027/651/2012 факти, які, за його оцінкою, є порушенням з боку відповідача зобовязань за договором, завдали позивачу моральної шкоди у вигляді моральних страждань, нанесли шкоду його діловій репутації та підірвали престиж і довіру до професійної діяльності. Внаслідок несправедливих дій відповідача, стверджує позивач, він був позбавлений останнього джерела доходу, у звязку з чим він та його родина не мали можливості продовжувати звичайний спосіб життя.

Моральні страждання позивача, зазначається в позовній заяві, обтяжуються тим, що на його утриманні перебувають малолітні діти та непрацююча дружина; отже родина опинилася в скрутному матеріальному становищі; усі ці обставини стверджує позивач, відбиваються на його здоровї та здоровї його малолітніх дітей.

Підчас розгляду справи № 5027/651/2012, стверджує позивач, йому стало відомо, що Замовник протиправно отримав доступ, розповсюджує, копіює, використовує на власний розсуд інформацію з обмеженим доступом, що є власністю Виконавця. Судами було встановлено, що Замовником на переданому Виконавцю для виконання робіт комп'ютері таємно, без його згоди, в порушення умов Договору встановлено і тривалий час використовувалось спеціалізоване шпигунське програмне забезпечення SpectorPRO, завдяки якому ФОП ОСОБА_2 та невизначене коло невідомих осіб з травня 2012 року отримали паролі доступу до інформації з електронних скриньок, повідомлень та архівів програми Sкуре, що належать Позивачу на правах власності і є інформацією з обмеженим доступом, якою неправомірно розпоряджались на власний розсуд: зберігали на цифрових носіях, розповсюджували, копіювали, роздруковували, ознайомлювали з нею невизначену кількість сторонніх осіб. Вказаними незаконними діями Позивачу було завдано моральних страждань, принижено його честь та гідність, розголошено відомості, що складають його комерційну таємницю, таємницю його сімейного, особистого життя, фінансового стану його та родини.

Наведені дії, що припускалися відповідачем, позивач вважає такими, які, у відповідності до статей 1, 2, 6, 8, 17, 18 Закону України Про захист інформації в автоматизованих системах, є несанкціонованим доступом до інформації, у звязку з чим відповідач є порушником встановлених в автоматизованій системі правил розмежування доступу, навмисно здійснивши неправомірні дії щодо автоматизованої системи та інформації в ній.

Своїми неправомірними діями, зазначає позивач у позовній заяві, відповідач підірвав престиж та довіру до професійної діяльності ФОП ОСОБА_1, наніс шкоду його діловій репутації, що призвело до зриву домовленості та відмови від укладення і пролонгування позивача договорів про надання послуг по створенню і обслуговуванню програмних продуктів, відмову інших замовників від подальшої праці з позивачем на загальну суму 47000,00 грн.

Моральну шкоду у вигляді матеріальної компенсації, яку, як вважає позивач, нанесено йому неправомірними діями п/п ОСОБА_2 Петер, визначено у розмірі 90000,00 грн.

Відповідач у своєму відзиві проти позову заперечував, мотивуючи це тим, що позивач неналежним чином виконував свої обвязки за договором від 11.07.2011 р. Також відповідач вказує на те, що згідно висновку експерта несанкціоновані втручання в особисту поштову скриньку відповідача відсутні.

Розглянувши подані документи, зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд

ВСТАНОВИВ:

02.02.2015 р. господарським судом Чернівецької області прийнято рішення у справі № 5027/651/2012 р., яке набрало законної сили 09.06.2015 р.

Згаданим рішенням суду встановлено наступне.

01.07.2011 p. між приватним підприємцем ОСОБА_2 Петером, як замовником, та приватним підприємцем ОСОБА_1, як виконавцем, укладено договір про надання послуг (надалі - Договір), згідно п.1.1, п.1.2. якого виконавець надає за завданням Замовника послуги зі створення програмних продуктів на умовах, передбачених даним договором, а Замовник приймає та оплачує ці послуги. Послуги надаються безперервно протягом дії даного договору взаємодії із замовником та з його фахівцями.

У відповідності до п. 2.4. Договору, для надання послуг використовується обладнання Замовника, який створює всі необхідні умови для якісного надання послуг. Виконавець надає послуги за індивідуальним графіком, із затраченням часу не менше 24 годин на тиждень протягом робочого графіку замовника (п. 2.5. Договору).

В п. 3.3., 3.4. Договору сторони обумовили, що оплата за надані послуги здійснюється шляхом перерахування коштів на рахунок виконавця в банківській установі або готівкою у термін не пізніше десяти днів з моменту підписання акту приймання-передачі. Замовник здійснює оплату послуг, що надаються за даним договором, шляхом сумування годин затрачених виконавцем на створення програмних продуктів з урахуванням вартості однієї години в національній валюті України у розмірі еквівалентному 3,60 (три цілих шістдесят сотих) євро за курсом Національного Банку України на день виплати.

Крім того, згідно з умовами підпункту 3.5. Договору, крім оплати за надані послуги, замовник виплачує виконавцю винагороду за своєчасне виконання завдань і якісне надання послуг. Розмір винагороди еквівалентний 2,4 (дві цілих чотири десятих) євро за курсом НБУ на день виплати.

Одним з обовязків відповідача є надання позивачеві завдання на надання послуг, надання всієї необхідної інформації та документації (п. 4.4.1). При цьому обсяг завдань, періодичність надання завдань тощо, сторонами не обумовлена.

Відповідно до п. 6.1. Договору, сторонами обумовлено строк його дії з моменту підписання до 31.12.2011 р. Згідно з укладеною між сторонами додатковою угодою № 1 від 01.07.2011 р., сторони переглянули розмір оплат по п. 3.4. та п. 3.5. в сторону збільшення та продовжили дію Договору до 31.12.2012 р.

Згідно з п. 6.4. Договір вважається достроково розірваним з ініціативи виконавця у разі його відмови від надання послуг за завданням замовника, в тому числі у разі неприйняття до виконання та не підписання протягом одного робочого дня отриманого завдання, а також у разі допущення без поважних причин перерви у виконанні завдання.

У справі № 5027/651/2012 судом встановлено, що протягом травня 2012 р. позивач не надавав відповідачу завдань відповідно до умов п.2.1. Договору.

Відповідно до п. 4 ст. 611 Цивільного кодексу, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Ст. 22 Цивільного кодексу України передбачає, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності.

Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності упущеної вигоди є встановлення безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Позивачеві слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором

Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 907 Цивільного кодексу України).

Правова природа договору про надання послуг полягає в тому, що замовник надає виконавцю завдання, а останній виконує таке завдання. Тобто, виконавець виконує завдання лише за наявності замовлення. Чинне законодавство та Договір не визначає скільки замовлень повинно надаватись виконавцю у певний проміжок часу, відповідно, відповідач надає завдання позивачеві по мірі необхідності.

Таким чином, у тому, що не надавались завдання позивачеві відсутня вина відповідача (була відсутня необхідність), відсутній причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками.

Крім того, відповідно до п. 4 ст. 623 Цивільного кодексу України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Однак, позивач не вказав, які заходи ним вживались щоб одержати дохід, що також є підставою для відмови у задоволенні позову у частині стягнення 139531,36 грн., збитків.

У частині стягнення 52933,16 грн. неустойки також слід відмовити, оскільки згідно ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України, правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі, а Договором не передбачено стягнення неустойки за ненадання відповідачем замовлення.

У частині стягнення 90000,00 грн. моральної шкоди слід відмовити з таких підстав.

Згідно зі ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 (п. 3 постанови) зазначено, що під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у звязку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

У позовній заяві позивач вказує на те, що на його утриманні перебувають малолітні діти та непрацююча дружина; отже родина опинилася в скрутному матеріальному становищі; усі ці обставини стверджує позивач, відбиваються на його здоровї та здоровї його малолітніх дітей.

З приводу тверджень позивача слід зазначити, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України). Як зазначалося вище, позивачем не доведено порушення відповідачем умов Договору, а відтак відсутній причинний зв'язок між скрутним матеріальним становищем позивача та діями відповідача. Крім того, позивач не надає будь-яких доказів у підтвердження своїх доводів.

Під час розгляду справи № 5027/651/2012, стверджує позивач, йому стало відомо, що відповідач протиправно отримав доступ, розповсюджує, копіює, використовує на власний розсуд інформацію з обмеженим доступом, що є власністю Виконавця. Судами було встановлено, що Замовником на переданому Виконавцю для виконання робіт комп'ютері таємно, без його згоди, в порушення умов Договору встановлено і тривалий час використовувалось спеціалізоване шпигунське програмне забезпечення SpectorPRO.

Згідно ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26.12.11 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак позивач не довів суду належними та допустимими доказами, що програмне забезпечення SpectorPRO є шпигунським, а також те, що відповідач використовує на власний розсуд інформацію з обмеженим доступом, що є власністю Виконавця (у судових рішеннях у справі № 5027/651/2012 такі відомості відсутні).

Стосовно розірвання ПВКП «УніКом» з позивачем договору про надання послуг у галузі інформаційних технологій від 01.10.2012 р. варто зауважити, що підставою послугувало подання позову відповідачем (повідомлення від 16.10.2012 р.). Проте, само по собі предявлення позову не може вважатись діями щодо підриву престижу та ділової репутації позивача.

Доводи позивача спростовуються матеріалами справи не беруться до уваги судом з підстав, що наведені вище.

Судові витрати віднести на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Повний текст рішення складено 01.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_4