ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Справа № 910/14553/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів:Акулової Н.В.(доповідач), Гольцової Л.А, Шевчук С.Р.
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Парімекс"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 року
та на ухвалуГосподарського суду міста Києва від 11.06.2015 року
у справі№910/14553/15 господарського суду міста Києва
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Парімекс"
до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"
прозобов'язання вчинити дії, визнання припиненими зобов'язання

За участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Мухін А.М. (дов.№3-131100/17914 від 21.09.2015 року);

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2015 у справі №910/14553/15 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Парімекс" повернуто без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 року у справі №910/14553/15 (судді: Смірнова Л.Г., Кропивна Л.В., Жук Г.А.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Парімекс" залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.06.2015 у справі №910/14553/15 залишено без змін.

При винесенні оскаржуваних судових актів суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Не погоджуючись з прийнятими судовими актами, Товариство з обмеженою відповідальністю "Парімекс" звернулося з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить суд скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 року і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В касаційній скарзі скаржник посилається на порушення та невірне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

У запереченнях на касаційну скаргу ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" зазначає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення касаційної скарги, просив залишити її без задоволення, а прийняті у справі судові акти без змін.

Заслухавши представника відповідача, який з'явився в судове засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Парімекс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в якому просило суд:

- зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" здійснити перерахування коштів в розмірі 1750000,00 грн. з банківських строкових вкладів (депозитів) в іноземній валюті згідно договорів №9781/370-13 від 19.04.2013, №9780/370-13 від 19.04.2013 на погашення відновлювальної кредитної лінії згідно договору №1368-01-13 від 03.12.2013 за курсом Національного банку України станом на 02.03.2015, а саме: 1 долар США = 26,856 грн., 1 євро = 30,1885 грн.;

-визнати припиненими зобов'язання ТОВ "Парімекс" по договору про відновлювальну кредитну лінію №1368-01-13 від 03.12.2013 в частині погашення заборгованості в сумі 1750000,00 грн. з 02.03.2015.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем до позовної заяви в якості доказів сплати судового збору подано платіжне доручення №693 від 03.06.2015 року на суму 1 218, 00 грн.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо зокрема, не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено положеннями Закону України "Про судовий збір". Згідно ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подання позовної заяви) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношення до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 55 Господарського процесуального кодексу України передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". (п.2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 року).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір встановлено як 1 розмір мінімальної заробітної плати, встановленої у місячному розмірі на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява подається до суду.

Згідно статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальний розмір заробітної плати на 1 січня 2015 року становить 1218 гривень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Парімекс" просило суд:

- зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" здійснити перерахування коштів в розмірі 1750000,00 грн. з банківських строкових вкладів (депозитів) в іноземній валюті згідно договорів №9781/370-13 від 19.04.2013, №9780/370-13 від 19.04.2013 на погашення відновлювальної кредитної лінії згідно договору №1368-01-13 від 03.12.2013 за курсом Національного банку України станом на 02.03.2015, а саме: 1 долар США = 26,856 грн., 1 євро = 30,1885 грн.;

-визнати припиненими зобов'язання ТОВ "Парімекс" по договору про відновлювальну кредитну лінію №1368-01-13 від 03.12.2013 в частині погашення заборгованості в сумі 1750000,00 грн. з 02.03.2015.

Таким чином, предметом заявленого у даній справі позову є зобов'язання вчинити дії, що не стосується стягнення коштів та витребування майна, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають вартісній оцінці, у зв'язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли до помилкового висновку про те, що заявлений позов містить вимоги майнового характеру.

Проте судами встановлено, що позов містить дві вимоги.

Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог. (п.2.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013, № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Позивачем до позовної заяви в якості доказів сплати судового збору подано платіжне доручення №693 від 03.06.2015 року на суму 1 218, 00 грн. Тому суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позовна заява підлягала поверненню, оскільки позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119 ,11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Парімекс" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 року та ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.06.2015 року у справі №910/14553/15 залишити без змін.

Головуючий суддя Н.В. Акулова

Судді: Л.А. Гольцова

С.Р. Шевчук