ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2015 року Справа № 904/4471/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді : Бахмат Р. М. (доповідача),

суддів: Євстигнеєва О.С., Науменка І.М.

секретар судового засідання : Назаренко С.Г.

за участю представників сторін:

прокурора відділу : ОСОБА_1 ( службове посвідчення № 011672 від 28.10.12р.)

від позивача: ОСОБА_2 (дов. № 2007 від 04.11.14 р.);

від відповідача: представник в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській обл. м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської обл. від 10.08.15 р. по справі № 904/4471/15.

за позовом: Прокурора Дніпропетровської обл. в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради в особі Міського комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» м. Дніпропетровськ

до: Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській обл. м. Дніпропетровськ

про: стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2015 р. у справі № 904/4471/15, яке підписано 17.08.2015 р. і оформлено відповідно до вимог ст. 84 ГПК України (суддя Мартинюк С.В.) частково задоволено позов прокурора Дніпропетровської обл., предявлений в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради в особі Міського комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» м.Дніпропетровськ до Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській обл. м.Дніпропетровськ про стягнення заборгованості в розмірі 872 499,84 грн., інфляційних в розмірі 237 246,99 грн., 3% річних в розмірі 15 434,37 грн. та пені в розмірі 45 381,74 грн.

Вказаним рішенням стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області м. Дніпропетровськ на користь Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" м. Дніпропетровськ 436 399,84 грн. основного боргу, пеню в розмірі 45 087,18 грн., 3% річних в розмірі 15343,37 грн. та інфляційних в розмірі 237 246,99 грн.

Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області м.Дніпропетровськ в доход Державного бюджету України 14 681,54 грн. судового збору.

Стягнуто з Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" м. Дніпропетровськ в доход Державного бюджету України 1 400 грн. судового збору.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 70000 грн. заборгованості за теплову енергію - відмовлено.

В частині стягнення заборгованості за теплову енергію в розмірі 366 100 грн. провадження по справі - припинено.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Відповідач не погодився з вказаним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з нього пені в розмірі 45 087,18 грн., 3 % річних в розмірі 15 343,37 грн. та інфляційних в розмірі 237 246,99 грн.

Розпорядження голови суду від 03.09.2015 р. № 817, у звязку з перебуванням судді Кощеєва І.М. у відпустці, змінено склад колегії суддів.

Скаржник не згоден з ухваленим рішенням, вважає його прийнятим на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права, при недотриманні норм процесуального права, посилаючись на наступне.

Відповідач є державною організацією, неприбутковою та одержувачем бюджетних коштів, що спрямовується на розвиток мережі автомобільних доріг загального користування. Служба утримується в межах кошторису видатків, затвердженого Укавтодором. У Служби автомобільних доріг не було можливості належним чином виконати зобовязання, взяті на себе Договором від 15.08.2005 р. № 080796, однак відповідач не мав на меті умисне необґрунтоване ухилення від виконання зобовязання, а вина саме Служби у неналежному виконанні зобовязань не була доведена в суді.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції не було враховано зазначені обставини при винесенні рішення в частині стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних, а також те, що таке стягнення призведе до непередбачених витрат та вплине на виплату заробітної плати працівникам Служби і належне виконання інших фінансових зобовязань Служби.

Також відповідач вважає, що судом першої інстанції при винесенні рішення не було враховано ч. 6 ст. 232 ГК України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, що призвело до невірного розрахунку штрафних санкцій.

Розпорядженням секретаря судової палати від 30.09.2015 р. № 963, у звязку з зайнятістю судді Вечірко І.О. у підготовці суддів у Національній школі суддів України, змінено склад колегії суддів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення., оскільки вважає рішення обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам діючого законодавства України.

Позивач зазначає у відзиві, що, на виконання укладеного між сторонами договору № 080796 від 15.08.05 р., постачав теплову енергію до приміщень відповідача, який в свою чергу порушив взяте на себе за договором зобовязання стосовно своєчасної оплати за поставлену йому теплову енергію.

За несвоєчасне виконання грошових зобовязань відповідачу була нарахована пеня, яку господарський суд, перевіривши, стягнув в сумі 45 087,18 грн., а також стягнув 3 % річних в сумі 15 343,37 грн. та 237 746,99 грн. втрат від інфляції.

Позивач зазначає, що чинне законодавство України не ставить стягнення пені, 3 % річних та втрат від інфляції в залежність від організаційно-правової форми, джерел фінансування боржника тощо.

01.10.2015 р. відповідач (скаржник) подав письмове клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи, оскільки його представник не може прийняти участь у судовому засіданні у зазначений час.

Колегія суддів залишила клопотання без задоволення, так як неявка представника від повідача не перешкоджає перегляду справи за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, які були присутні у судовому засіданні, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила, що між Міським комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі" (енергопостачальна організація) та Службою автомобільних доріг у Дніпропетровській області (споживач) був укладений договір № 080796 від 15.08.2005 р. про постачання теплової енергії.

Договір за своїм змістом є договором про надання послуг.

Згідно з п. 1.1. Договору Енергопостачальна організація взяла на себе зобовязання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобовязався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в термін, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 2.1. Договору, теплова енергія постачається Споживачу в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону (175 діб);

- гаряче водопостачання - протягом 350 діб;

- технологічні потреби - відповідно з виробничою програмою;

- кондиціювання повітря - по мірі необхідності.

Згідно п.3.2 споживач теплової енергії зобов'язався: додержуватися кількості споживання-теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені в додатку № 1, не допускаючи їх перевищення. Виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені цим договором. На кінець опалювального сезону проводити звіряння розрахунків з Енергопостачальною організацією, у разі заборгованості на початок опалювального сезону Споживач до мереж теплопостачання підключений не буде. Своєчасно повідомляти Енергопостачальника про всі об'єкти теплоспоживання, підключені до теплових мереж Споживача (найменування, максимальні теплові навантаження, обсяги теплоспоживання, займана площа орендарів тощо). Додержуватись умов та порядку припинення подачі теплової енергії, які передбачені додатком № 3 цього договору, та іншими нормативними актами.

Енергопостачальна організація, згідно п.4.2 договору, зобовязалася забезпечувати постачання теплової енергії Споживачу в обсягах згідно з договором. Гарантувати безпечне користування тепловою енергією за умови дотримання Споживачем умов договору, Правил користування тепловою енергією, Правил експлуатації теплоспоживального обладнання. Повідомляти Споживача в засобах масової інформації про зміну тарифів. Здійснювати перевірку роботи приладів обліку та стану теплоспоживального обладнання Споживача не рідше одного разу в 6 місяців.

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що тарифи на теплову енергію, що споживається згідно з цим договором установлюється Дніпропетровською міською радою народних депутатів. Тариф для розрахунків за цим договором складає: Теплова енергія 1 Гкал 85грн.

Пунктом .7.1 Договору сторони встановили, що розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів, або, за згодою сторін будь-яким іншим шляхом, не забороненим чинним законодавством України.

Розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт (в 2-х примірниках) на відпуск - отримання теплової енергії по формі додатку 4.(п.7.2)

Згідно з п. 7.3 Договору, Споживач зобов'язаний не пізніше ніж за 5 діб до початку розрахункового періоду сплачувати Енергопостачальній організації вартість теплової енергії згідно з її кількістю, передбаченою у додатку 1 до цього Договору, по власним платіжним дорученням з указанням періоду, за який він сплачує.

Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться Споживачем в продовж 5 діб після одержання рахунку Енергопостачальної організації, яка зобов'язана направити його Споживачу не пізніше 10 числа місяця слідуючого за розрахунковим. У випадку утворення переплати, вона зараховується в рахунок наступних платежів. (п.7.4 договору).

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання та дії до 15.08.2009р.(п.11.1 договору).

Припинення дії договору не звільняє Споживача від обовязку повної сплати спожитої теплової енергії ( п. 11.3. Договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 11.4. Договору).

На виконання умов Договору, Позивач протягом опалювального період з 01.11.2013 року по 31.03.2015 року поставив на об'єкт Відповідача теплову енергію, що підтверджується актами прийому передачі виконаних робіт за спірний період, які містяться в матеріалах справи.

Відповідачеві виставлені рахунки на оплату за надані послуги за спірний період.

Направлення Відповідачеві актів прийому передачі виконаних робіт та рахунків на оплату підтверджується реєстрами отримання платіжних документів та актів виконаних робіт на яких міститься підпис повноважного представника Відповідача.

З довідки, наданої Міським комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі", вбачається, що відповідачем частково погашено суму заборгованості після 31.03.2015 року. в розмірі 436100 грн.

Сума заборгованості в розмірі 70 000грн. погашена відповідачем 15.05.2015 р., тобто до порушення провадження по справі, а відтак в задоволенні позовних вимог в частині стягнення основного боргу в розмірі 70 000грн. суд першої інстанції відмови у позові.

Сума основного боргу в розмірі 366 100 грн. погашена відповідачем після порушення провадження по справі, тому в цій частині позову суд першої інстанції припинив провадження у справі.

На час розгляду справи доказів сплати основного боргу у розмірі 436 399,84 грн. відповідач не давав.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України).

Відповідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Цивільним кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 549 названого Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Умовами статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до п.8.2.3 Договору в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію - нараховується пеня в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочки.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У зв'язку з порушенням відповідачем строку оплати поставленої теплової енергії, позивач нарахував пеню в розмірі 45 381,74 грн. за загальний період нарахування з 16.12.14 року по 15.04.2015 року (за кожним платежем окремо), яку господарський суд стягнув частково, в розмірі 45 087,18 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просив стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 15 343,37 грн. та інфляційних в розмірі 237 246,99грн., які господарський суд правомірно стягнув.

Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача 436 399 грн. 84 коп. основного боргу, який підтверджений матеріалами справи та 45 087 грн. 18 коп. пеню, 15 343 грн. 37 коп. 3 % річних та інфляційні в сумі 237 246 грн. 99 коп.

У звязку з тим, що до порушення провадження по справі відповідачем сплачена заборгованість в сумі 70 000 грн., суд першої інстанції правомірно відмовив у цій частині позову.

Також господарський суд правомірно припинив провадження в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 366 100 грн., так як вказана сума була сплачена відповідачем після порушення провадження по справі.

В решті позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 294 грн. 56 коп. з відповідача правомірно відмовлено позивачу.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, а саме відмову щодо стягнення основного боргу в сумі 70 000 грн., суд першої інстанції правомірно стягнув з позивача судовий збір в розмірі 1 400 грн., а з урахуванням того, що після порушення провадження у справі відповідач сплатив основний борг в сумі 366 100 грн., суд правомірно стягнув з відповідача судовий збір в сумі 14 681 грн. 34 коп. до Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статями 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, - ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській обл. м.Дніпропетровськ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2015 р. у справі №904/4471/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили, до Вищого Господарського Суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови виготовлено 05.10.2015 р.

Головуючий Р.М. Бахмат

Судді О.С. Євстигнеєв

ОСОБА_3