РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2015Справа №910/20351/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Мірель Трейд»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО»
простягнення 724 317,01 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Гуйда Д.М. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мірель Трейд» (надалі - ТОВ «Мірель Трейд») звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до «ЕКО» (надалі - ТОВ «ЕКО») про стягнення 724 317,01 грн., відповідно до договору поставки від 01.06.2011р. №10493К.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на виконання умов Договору поставки №10493К від 01.06.2011р. поставив відповідачу товар, а останній свого грошового зобов'язання з його оплати належним чином не виконав, в зв'язку із чим за відповідачем виникла заборгованість у розмірі 724 317,01 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.08.2015 р. порушено провадження у справі №910/20351/15, розгляд справи призначено на 25.09.2015 р.

24.09.2015р. позивачем через загальний відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва надано документи на виконання вимог ухвали суду від 10.08.2015р.

25.09.2015р. від представника відповідача через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва надійшло клопотання про фіксування судового процесу технічними засобами, яке розглянуто та задоволено судом у зв'язку із чим запис розгляду судової справи здійснювався за допомогою технічних засобів.

В судове засідання 25.09.2015 р. представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 25.09.2015р. не з'явився, одночасно, 25.09.2015р. до початку слухання справи №910/20351/15 до автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» від відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на інший день, у зв'язку з необхідністю надання додаткових документів по справі.

Статтею 77 Господарського кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Згідно із п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.).

При цьому, господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з ч.ч. 1-5 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (ст.ст. 32 - 34 Господарського процесуального кодексу), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Проте, відповідачем не доведено неможливості заміни представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО», як з числа своїх працівників, так і з осіб, не пов'язаних з господарським товариством трудовими відносинами.

Відтак, незважаючи на те, що відповідач у судове засідання 25.09.2015 р. не з'явився, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 25.09.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2011 р. між ТОВ «Мірель Трейд» (постачальник) та ТОВ «ЕКО» (покупець) було укладено Договір поставки №10493К (надалі - "Договір").

Згідно із п 1.1 Договору постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупцю товари народного споживання в асортименті (номенклатурі. Асортименті) и по ціні, які узгоджені сторонами договору в специфікаціях, і в кількості. Яка узгоджена сторонами у замовленнях на поставку товару, а покупець зобов'язується прийняти поставлений постачальником у відповідності з умовами договору товар та оплатити його вартість в порядку та на умовах, узгоджених сторонами договору.

Відповідно до п. 4.8 Договору, в разі відповідності поставки товару умовам договору покупець підписує видаткову накладну (товарно-транспортну накладну) на поставлену партію товару. Дата вказана у накладній про приймання товару є датою поставки товару.

Покупець оплачує поставлений товар по спливу 75 календарних днів з дати поставки товару, згідно п. 7.1 Договору (варіант 1).

Згідно з п.7.4 Договору, сторони погодили, що форма оплати - безготівковий розрахунок. Оплата вартості товару здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківських рахунок позивача.

Відповідно до п. 10.1 Договору, він вступає в силу після підписання сторонами та діє до 31.12.2011. Якщо за місяць до закінчення строку дії договору одна із сторін не повідомить в письмовій формі намір припини дію договору, він вважається продовженим ще на один рік.

14.07.2015р. позивачем направлено на адресу відповідача лист від 14.07.2015р. №2956 повідомлення про розірвання Договору, яке отримано останнім 20.07.2015р. (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 681 062).

Як вбачається з матеріалів справи позивач у період з 01.06.2011р. по 29.07.2014р. на виконання умов Договору поставив відповідачу товар на загальну суму 5 523 502,42 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними. Вказані видаткові накладні містять підписи та відтиски печатки сторін.

Видатковими накладними визначено ціну, кількість та номенклатуру переданого товару.

Як вказує позивач відповідачем було здійснено часткову оплату вартості поставленого товару у розмірі 4 799 185,41 грн., а тому на момент подання позову до суду заборгованість відповідача за поставлений згідно Договору та видаткової накладної товар становить 724 317,01 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті поставленого товару.

Договір №10493К від 01.06.2011р. є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видатковими накладними, з урахуванням актів на повернення товару) підтверджується поставка у період з 01.06.2011р. по 29.07.2014р. позивачем товару за Договором, прийняття, часткова його оплата відповідачем та існування заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 724 317,01 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та змісту п. 7.1 Договору строк виконання відповідачем грошового зобов'язання по оплаті поставленого позивачем за Договором товару на момент розгляду справи настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач надав суду акт звіряння взаємних розрахунків, згідно якого основна заборгованість відповідача перед позивачем за період січень 2014 року по листопад 2014 року становить 724 317,01 грн., акт підписаний двома сторонами та скріплений печатками останніх.

Позивач належним чином виконав покладені на нього Договором зобов'язання, здійснив поставку товару, яка була прийнята відповідачем. Факт отримання товару підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, актами на повернення товару, банківськими виписками про часткову оплату. Відповідач доказів повної оплати товару суду не надав. За такими обставинами позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 724 317,01 грн.

У судовому засіданні, яке відбулося 25.09.2015, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірель Трейд» задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» (03039, м. Київ, проспект Науки,8; ідентифікаційний номер 32104254) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірель Трейд» (04080, м. Київ, вул.Вікентія Хвойки, 18/14; ідентифікаційний код 37688432) основний борг у розмірі 724 317,01 грн. та судовий збір у розмірі 14 486,35грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 30.09.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко