ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2015 р.Справа № 922/4969/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Шевляковій К.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові, м. Харків
до Іноземного підприємства "Калісто", м. Харків
про стягнення 9416155,01 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року до господарського суду Харківської області з позовом до ІП "Калісто" (далі - відповідач) звернулось ПАТ "Укрексімбанк" (далі - позивач). У позові останній просив суд стягнути - відповідача на свою користь заборгованість в сумі 9416155,01 грн., яка складається з 4695931,60 грн. суми дисконту за опротестованими векселями, 2768213,41 грн. - пені та 1952010,00 грн. штрафу. Позов обґрунтований тим, що відповідач не виконує свої вексельні зобов'язання за договором 6811212 від 01.08.2012 року. Витрати по оплаті судового збору позивач просив суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 03.09.2015 року було порушено провадження у справі та її розгляд був призначений на 23.09.2015 року о 12:15 год. Ухвалою суду від 23.09.2015 року розгляд справи був відкладений до 30.09.2015 року до 12:15 год.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві. Проте ухвала суду повернута без вручення адресатові з позначкою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Як розяснив Вищий господарський суд України у Постанові Пленуму № 18 від 26 грудня 2011 року (з подальшими змінами та доповненнями) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи, у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цих норм, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обовязку по доведенню своєї правової позиції. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. На думку суду, обставини справи свідчать про наявність у ній матеріалів достатніх для розгляду справи по суті та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Присутній в судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень .

Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наступного.

01.04.2009 року між Іноземним підприємством Калісто та Товариством з обмеженою відповідальністю Будсім було укладено договір поставки № 437/07/09, відповідно до умов якого ТОВ Будсім зобов'язалося передати у власність ІП Калісто товар, а ІП Калісто зобов'язалося прийняти товар і здійснити його оплату відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 10.1 договору він вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2015 року.

Відповідно до п. 3.3. цього договору сторони можуть здійснювати розрахунки з використанням векселів.

Згідно із ст. 4 Закону України Про обіг векселів в Україні видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів та фінансових казначейських векселів.

В якості розрахунку за договором поставки № 437/07/09 від 01.04.2009 року ІП Калісто видало ТОВ Будсім прості процентні товарні векселі, копії яких досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

28.03.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Карпос та Іноземним підприємством Калісто було укладено договір поставки № 49/11, відповідно до умов якого ТОВ Карпос зобов'язалося передати у власність ІП Калісто товар, а ІП Калісто зобов'язалося прийняти товар і здійснити його оплату відповідно до умов цього договору.

Зазначений договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 25.12.2013 року (п. 10.1).

Відповідно до п. 3.3. цього договору можлива вексельна і інша, що не заборонена діючим законодавством України форма розрахунків.

В якості розрахунку за договором поставки № 49/11 від 28.03.2011 року ІП Калісто видало ТОВ Карпос прості процентні товарні векселі, копії яких досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Як встановлено судом, у подальшому між Публічним акціонерним товариством Державний експортно-імпортний банк України та Іноземним підприємством Калісто було укладено Договір № 6811212 про виконання зобов'язань за врахованими векселями від 01.08.2012 року на загальну суму врахування не більше 21000000,00 грн. (ліміт заборгованості) строком дії до 20 грудня 2013 року.

Договором № 6811212 про виконання зобов'язань за врахованими векселями від 01.08.2012 року передбачено відкриття векселедержателям, строком дії до 20.12.2013 року не відновлювальної лінії з врахуванням у векселедержателів простих процентних товарних векселів та врахування у останніх у межах цієї лінії прості процентні товарні векселів, виписані векселедавцем, зі зменшенням ліміту заборгованості у жовтні-грудні 2012 року по 250000,00 гривень та щомісячно протягом 2013 року (рівними частинами щомісяця, крім грудня 2013 року), зі ставкою дисконту на рівні не менше 19% річних від повної суми векселів.

У рамках Договору № 6811212 про виконання зобов'язань за врахованими векселями від 01.08.2012 року укладено наступні договори врахування векселів:

- № 6811212-1 від 02.08.2012 року з ТОВ "Будсім про врахування простих товарних векселів на суму врахування 16 500 000,00 грн., з дисконтом не менше 19% річних від повної суми векселя;

- № 6811212-2 від 02.08.2012 року з ТОВ Карпос про врахування простих товарних векселів на суму врахування 4 500 000,00 грн. з дисконтом не менше 19% річних від повної суми векселя.

Договором врахування векселів № 6811212-1 від 02.08.2012 року передбачено, що банк враховує, а ТОВ Будсім передає Банку у власність згідно із реєстром та за актом приймання-передачі прості товарні векселі.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.08.2012 року ТОВ Будсім передало векселі банку з бланковим індосаментом за актом прийому-передачі векселів (копія міститься в матеріалах справи), на підставі чого Банк є законним векселедержателем таких векселів.

Договором врахування векселів № 6811212-2 від 02.08.2012 року передбачено, що банк враховує, а ТОВ Карпос передає банку у власність згідно із реєстром та за актом приймання-передачі прості товарні векселі

02.08.2012 року ТОВ Карпос передало векселі Банку з бланковим індосаментом за актом прийому-передачі векселів (копія міститься в матеріалах справи), на підставі чого Банк є законним векселедержателем таких векселів.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про обіг векселів в Україні законодавство України про обіг векселів складається із Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено ОСОБА_2 закон про переказні векселі та прості векселі (далі -ОСОБА_2 закон), з урахуванням застережень, обумовлених додатком II до цієї Конвенції, та із Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів, Закону України "Про цінні папери і фондову біржу", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено ОСОБА_2 закон про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів", цього Закону та інших прийнятих згідно з ними актів законодавства України.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" векселем є цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю).

Аналогічне визначення векселя міститься у пункті 1.2 Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 16.12.2002 № 508. згідно з яким вексель є цінним папером, який засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити у визначений строк визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю).

Таким чином, вексель являє собою спосіб розрахунків, тобто є грошовим зобов'язанням, яке в силу статті 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України має виконуватися належним чином.

Згідно із ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 11 ОСОБА_2 Закону про переказні векселі та прості векселі (далі - ОСОБА_2), будь-який переказний вексель (як і простий) може бути переданий шляхом індосаменту. За частиною 1 статті 12 ОСОБА_2 Закону, індосамент повинен бути безумовним. Будь-яка обмежуюча його умова вважається ненаписаною. За частиною 2 статті 13 ОСОБА_2 Закону, індосамент може не містити найменування особи, на користь якої він вчинений, або може складатися лише з одного підпису індосанта (бланковий індосамент).

Відповідно до статті 14 ОСОБА_2 Закону індосамент переносить усі права, що випливають з переказного (простого) векселя.

Особа, в якої знаходиться переказний (простий) вексель, вважається законним векселедержателем, якщо її право базується на безперервному ряді індосаментів, навіть якщо останній індосамент є бланковим (стаття 16 ОСОБА_2 Закону).

Таким чином, позивач є законним векселедержателем векселів, що підтверджується бланковим індосаментом на зворотній стороні векселів.

До простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів (ст. 77 ОСОБА_2 Закону).

Векселедавець простого векселя зобов'язаний так само, як і акцептант за переказним векселем (ст. 78 ОСОБА_2 Закону про прості векселі та переказні векселі).

Якщо останній індосамент є бланковим або на пред'явника (тобто в ньому не зазначено особу, що отримує вексель), законним векселедержателем такого векселя вважається особа, у якої вексель фактично знаходиться. Така особа має всі права за векселем, у тому числі право вимоги платежу за ним.

Згідно із ст. 34 ОСОБА_2 Закону простий вексель (як і переказний) строком платежу за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явленні. Він повинен бути пред'явлений до платежу протягом одного року від дати його видачі. Векселедавець може встановити, що переказний (простий) вексель строком за пред'явленням не може бути пред'явленим до платежу раніше визначеного строку. У цьому разі строк для пред'явлення починається з цього строку.

Згідно із ст. ст. 43, 53, 77, 78 ОСОБА_2 закону, векселедержатель має право пред'явити позовні вимоги до векселедавця в разі, якщо не було здійснено платежу за векселем.

Під правом вимоги за векселем розуміється право векселедержателя заявити позов згідно зі статтями 47, 48 ОСОБА_2 закону про переказні векселі та прості векселі.

17.02.2014 року, 24.02.2014 року, 03.03.2014 року, 19.03.2014 року векселі були пред'явлені позивачем векселедавцю до оплати згідно із Актами пред'явлення векселів до платежу, але оплачені ним не були.

Своєчасно несплачений простий вексель (як і переказний) зберігає за собою своє вексельне боргове зобов'язання лише у разі своєчасного протесту, під яким розуміється офіційно засвідчена вимога платежу (акцепту) і його неодержання (стаття 44 ОСОБА_2 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 своєчасно вчинені протести про не оплату векселів, а саме 19.02.2014 року опротестовані векселі: серія АА 2368560, протест зареєстровано в реєстрі за № 129; серія АА 2368561, протест зареєстровано в реєстрі за № 130; серія АА 2368562, протест зареєстровано в реєстрі за № 131; 26.02.2014 року опротестовані векселі: серія АА 2063461, протест зареєстровано в реєстрі за № 142; серія АА 2063462, протест зареєстровано в реєстрі за № 143; серія АА 2063463, протест зареєстровано в реєстрі за № 144; серія АА 2063464, протест зареєстровано в реєстрі за № 145; серія АА 2063465, протест зареєстровано в реєстрі за № 146; серія АА 2063466, протест зареєстровано в реєстрі за № 147; серія АА 2063467, протест зареєстровано в реєстрі за № 148; серія АА 2063468, протест зареєстровано в реєстрі за № 149; серія АА 2368559, протест зареєстровано в реєстрі за № 153; 05.03.2014 року опротестовані векселі: серія АА 2063469, протест зареєстровано в реєстрі за № 157; серія АА 2063470, протест зареєстровано в реєстрі за № 156; серія АА 2063471, протест зареєстровано в реєстрі за № 158; серія АА 2063472, протест зареєстровано в реєстрі за № 159; серія АА 2063473, протест зареєстровано в реєстрі за № 160; серія АА 2063474, протест зареєстровано в реєстрі за № 161; серія АА 2063475, протест зареєстровано в реєстрі за № 162; серія АА 2063476, протест зареєстровано в реєстрі за № 163; серія АА 2063477, протест зареєстровано в реєстрі за № 164; 21.03.2014 року опротестовані векселі: серія АА 2063532, протест зареєстровано в реєстрі за № 186; серія АА 2063533, протест зареєстровано в реєстрі за № 187; серія АА 2063534, протест зареєстровано в реєстрі за № 188; серія АА 2063535. протест зареєстровано в реєстрі за № 189; серія АА 2063536, протест зареєстровано в реєстрі за № 190; серія АА 2063537, протест зареєстровано в реєстрі за № 191; серія АА 2063538, протест зареєстровано в реєстрі за № 192; серія АА 2063483, протест зареєстровано в реєстрі за № 185; серія АА 2063478, протест зареєстровано в реєстрі за № 180; серія АА 2063479, протест зареєстровано в реєстрі за № 181; серія АА 2063480, протест зареєстровано в реєстрі за № 182; серія АА 2063481, протест зареєстровано в реєстрі за № 183; серія АА 2063482, протест зареєстровано в реєстрі за № 184.

Відповідно до статті 48 ОСОБА_2 Закону векселедержатель може вимагати від особи, проти якої він використовує своє право регресу:

- суму неакцептованого або неоплаченого переказного векселя з відсотками, якщо вони були обумовлені;

- відсотки в розмірі шести від дати настання строку платежу;

- витрати, пов'язані з протестом і пересиланням повідомлень, а також інші витрати.

Згідно із ст. 2 Закону України Про обіг векселів в Україні застереження, обумовлені у статті 13 додатка II до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено ОСОБА_2 закон про переказні векселі та прості векселі, діють в Україні таким чином: відсотки, про які йдеться у пункті 2 статті 48 ОСОБА_2 Закону, на суму векселів, як виданих, так і тих, що підлягають оплаті на території України, нараховуються виходячи з розміру облікової ставки Національного банку України на день подання позову і від дня настання строку платежу (з дня платежу) до дня подання позову відповідно.

Відповідно до підпункту 3.4.2 пункту 3.4 Договору № 6811212 про виконання зобов'язань за врахованими векселями від 01.08.2012 року векселедавець зобов'язаний своєчасно (за пред'явленням до платежу банком) та у повному обсязі погашати банку повну суму врахованих банком векселів.

За невиконання або неналежне виконання векселедавцем зобов'язань, визначених підпунктом 3.4.2 договору № 6811212 про виконання зобов'язань за врахованими векселями від 01.08.2012 року, векселедавець сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочки платежу (п.п. 5.1.1 п. 5.1).

Крім того, підпунктом 3.4.10.5 пункту 3.4 договору № 6811212 про виконання зобов'язань за врахованими векселями від 01.08.2012 року передбачений обов'язок векселедавця надавати до банку консолідовану/комбіновану/управлінську звітність по Групі торгівельних підприємств (очищеної від внутрішньогрупових грошових потоків та з розшифровкою всіх статей) станом на 01.07.2012 року у строк до 15.09.2012 року та в подальшому, щоквартально не пізніше ніж за 45 днів після закінчення кварталу, щорічно - не пізніше 15 березня року, наступного за звітним.

Відповідно до підпункту 5.1.6 пункту 5.1 договору № 6811212 про виконання зобов'язань за врахованими векселями від 01.08.2012 року за невиконання або неналежне виконання векселедавцем зобов'язань, визначених п.п. 3.4.10.5 цього договору, векселедавець сплачує банку штрафну санкцію у розмірі 1,75% від повної суми врахованих та не погашених векселів за кожне таке порушення.

Матеріалами справи встановлено, що векселедавець неодноразово не виконував вищезазначені умови договору № 6811212 про виконання зобов'язань за врахованими векселями від 01.08.2012 року та не надавав до банку консолідовану/комбіновану/управлінську звітність по Групі торгівельних підприємств, починаючи з 01.07.2013 року та в подальшому.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.06.2014 року у справі № 922/1536/14 з відповідача стягнуто заборгованість станом на 14.04.2015 року.

Проте з часу ухвалення вказаного судового рішення відповідач свої вексельні зобов'язання не виконує, у зв'язку із чим загальна заборгованість відповідача перед банком за векселями за період з 15.04.2014 року по 12.08.2015 року становить 9416155,01 грн., з яких: 4695931,60 грн. - сума дисконту за опротестованими векселями; 2768213,41 грн. - пеня та 1952010,00 грн. штраф.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами, не спростованими відповідачем та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Іноземного підприємства Калісто (61044, м. Харків, пр. Московський, буд. 257, ідентифікаційний код 34756181) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (03150, м. вул. Горького, 127, ідентифікаційний код 00032112; філія АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові (61057, м. Харків, вул. Чернишевська, 11, п/р НОМЕР_1 в філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові, МФО 351618, ідентифікаційний код 19362160) - 4695931,60 грн. дисконту за опротестованими векселями; 2768213,41 грн. пені, 1952010,00 грн. штрафу та 73080,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_4