РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2015Справа №910/22776/15
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські продуктові традиції»

про стягнення заборгованості в розмірі 11 693 грн. 67 коп.

Представники:

від Позивача: Ленець І.Ю. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські продуктові традиції» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості в розмірі 11 693 грн. 67 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 01.10.2013 року між Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські продуктові традиції» (Замовник) було укладено Договір №222-Доб/2013/К на надання послуг спостереження сигналізації термінового виклику наряду охорони, відповідно до умов якого Замовник доручив, а Виконавець зобов»язався здійснювати спостереження та обслуговування сигналізації на об»єкті Замовника, забезпечити негайне прибуття НО на об»єкт у разі спрацювання сигналізації та здійснення НО відповідних дій, спрямованих на встановлення причин спрацювання сигналізації, а в разі необхідності - припинення правопорушення або злочину на об»єкті. Як зазначає Позивач, він належним чином виконав свої зобов»язання за цим Договором, проте Відповідач порушив зобов»язання щодо своєчасного здійснення оплати за надані послуги в повному обсязі за липень 2015 року. Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські продуктові традиції» перед Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві становить 11 023 грн. 22 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські продуктові традиції» пеню у розмірі 670 грн. 45 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.09.2015 р. порушено провадження у справі № 910/22776/15, судове засідання призначено на 16.09.2015 р.

15.09.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 02.09.2015 року.

16.09.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представники відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 02.09.2015 року не виконав.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Відповідача надати докази на підтвердження оплати заборгованості в розмірі 11 023,22 грн. за Договором №222-Доб/2013/К від 01.10.2013 року.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.09.2015 р. відкладено розгляд справи на 30.09.2015 р., у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

29.09.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у зв»язку з оплатою заборгованості в розмірі 11 023 грн. 22 коп., якою просив Суд стягнути з Відповідача пеню у розмірі 670 грн. 45 коп.

В судовому засіданні 30 вересня 2015 року представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав позовні вимоги та доводи позовної заяви. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 16.09.2015 року у справі № 910/22776/15.

Що стосується Заяви Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві про зменшення розміру позовних вимог від 29.09.2015 року, Суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України Позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд зазначає, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. (п.3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції")

Враховуючи вищевикладене, Суд приймає Заяву Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві до розгляду.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські продуктові традиції» є 01103, м.Київ, ВУЛИЦЯ КІКВІДЗЕ/БАСТІОННА, будинок 1/2.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/22776/15 направлялись за цією ж адресою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські продуктові традиції».

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 30 вересня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

01.10.2013 року між Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські продуктові традиції» (Замовник) було укладено Договір №222-Доб/2013/К на надання послуг спостереження сигналізації термінового виклику наряду охорони, відповідно до умов якого Замовник доручив, а Виконавець зобов»язався здійснювати спостереження та обслуговування сигналізації на об»єкті Замовника, забезпечити негайне прибуття НО на об»єкт у разі спрацювання сигналізації та здійснення НО відповідних дій, спрямованих на встановлення причин спрацювання сигналізації, а в разі необхідності - припинення правопорушення або злочину на об»єкті.

Відповідно до 3.2 Договору оплата за цим Договором здійснюється Замовником щомісячно до 20-го числа місяця, в якому надаються послуги, шляхом перерахування Замовником грошових коштів у сумі місячної вартості послуг, визначеної в Розрахунку, на рахунок Виконавця, згідно виставленого рахунку - фактури.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що за кожний день прострочення оплати за цим Договором Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу.

Даний Договір набирає чинності з 01.10.2013 р. та є чинним протягом 3 місяців. Договір поновлюється на строк, встановлений п.7.1 даного Договору, якщо жодна із Сторін не менше ніж за 15 днів до закінчення строку чинності Договору письмово не заявить про його припинення. Кількість разів поновлення Договору не обмежується. (п.п.7.1, 7.2 Договору)

Додатком №2 до Договору №222-Доб/2013/К на надання послуг спостереження сигналізації термінового виклику наряду охорони від 01.10.2013 року Сторони узгодили вартість спостереження.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №222-Доб/2013/К на надання послуг спостереження сигналізації термінового виклику наряду охорони від 01.10.2013 року Позивачем були надані послуги, а Відповідачем в свою чергу прийняті вказані послуги, що підтверджується Актом №С4-0003541 прийому - здачі виконаних робіт/послуг за липень 2015 р. на суму 11 023 грн. 22 коп.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що він належним чином виконав свої зобов»язання за цим Договором, проте Відповідач порушив зобов»язання щодо своєчасного здійснення оплати за надані послуги в повному обсязі за липень 2015 року. Таким чином, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські продуктові традиції» пеню у розмірі 670 грн. 45 коп. з урахуванням Заяви про зменшення розміру позовних вимог від 29.09.2015 року, яка прийнята Судом до розгляду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору №222-Доб/2013/К на надання послуг спостереження сигналізації термінового виклику наряду охорони від 01.10.2013 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №222-Доб/2013/К на надання послуг спостереження сигналізації термінового виклику наряду охорони від 01.10.2013 року Позивачем були надані послуги, а Відповідачем в свою чергу прийняті вказані послуги, що підтверджується Актом №С4-0003541 прийому - здачі виконаних робіт/послуг за липень 2015 р. на суму 11 023 грн. 22 коп., який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку, проте Відповідачем не була здійснена оплата за надані послуги у повному обсязі.

Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські продуктові традиції» було сплачено Управлінню Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві заборгованість за Договором №222-Доб/2013/К на надання послуг спостереження сигналізації термінового виклику наряду охорони від 01.10.2013 року у розмірі 11 023 грн. 22 коп. 22 вересня 2015 року, що підтверджується випискою по рахунку Позивача за період з 22.09.2015 р. по 22.09.2015 р.

При зверненні до суду з урахуванням Заяви про зменшення розміру позовних вимог від 29.09.2015 року, яка прийнята Судом до розгляду, Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 20.07.2015 р. по 26.08.2015 р. у розмірі 670 грн. 45 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що за кожний день прострочення оплати за цим Договором Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв»язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання з 20.07.2015 року по 26.08.2015 року вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у заявленому Позивачем розмірі та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає пеня в розмірі 670 грн. 45 коп. за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання з 20.07.2015 року по 26.08.2015 року.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські продуктові традиції» на користь Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві підлягає стягненню пеня в розмірі 670 грн. 45 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36,43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські продуктові традиції» (01103, м.Київ, ВУЛИЦЯ КІКВІДЗЕ/БАСТІОННА, будинок 1/2, Ідентифікаційний код юридичної особи 38451148) на користь Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві (04050, м.Київ, ВУЛИЦЯ СТУДЕНТСЬКА, будинок 9, Ідентифікаційний код юридичної особи 08596920) пеню у розмірі 670 (шістсот сімдесят) грн. 45 (сорок п'ять) коп. та судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 01 жовтня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин