ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 жовтня 2015 р. Справа № 918/1057/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М. розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Володимир-Волинська птахофабрика"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "РІВНЕ-ЧАЙКА"

про стягнення боргу в сумі 87 575 грн. 87 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача : ОСОБА_2 (довіреність б/н від 23.03.2015р.).

Від відповідача : не з'явився.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство "Володимир-Волинська птахофабрика" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "РІВНЕ-ЧАЙКА" про стягнення 72 881 грн. 70 коп. заборгованості, 3 710 грн. 00 коп. вартості неповерненої тари, 10 183 грн. 47 коп. пені, 291 грн. 53 коп. інфляційних втрат та 509 грн. 17 коп. 3% річних.

Ухвалою суду від 07.09.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження, справу призначено до слухання на 17.09.2015р.

Ухвалою суду від 17.09.2015р. розгляд справи відкладено на 01.10.2015р.

В судовому засіданні 01.10.2015р. представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, з підстав, вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача в судові засідання 17.09.2015р. та 01.10.2015р. не зявився, відзиву на позов не подав, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 144, 224).

Суд вбачає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду позовної заяви без участі представника відповідача відповідно до статті 75 ГПК України.

В результаті розгляду матеріалів справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2014 року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Рівне-Чайка" (далі Покупець) та Публічним акціонерним товариством "Володимир-Волинська птахофабрика" (далі Постачальник) укладено Договір поставки товару №12 (далі Договір) (а.с.11-14).

Відповідно до п. 1.1.Договору, постачальник зобов'язується постачати товар покупцю, за адресою м.Рівне вул.Гагаріна, 16 в асортименті, в кількості та за цінами вказаними у специфікації, що є невід'ємною частиною даного договору, та відповідно до оформлених покупцем замовлень, а покупець зобов'язується своєчасно прийняти та оплатити замовлений товар відповідно до умов даного договору.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що партія товару, що замовлена покупцем відповідно до специфікації, повинна бути доставлена постачальником не пізніше 3-х календарних днів з дня отримання замовлення постачальником. У випадку, якщо постачальник не може поставити товар, в зазначений в замовленні термін, він зобов'язаний протягом двох днів, з часу отримання замовлення повідомити про це покупця.

Згідно п.3.2. Договору, поставка товару оформляється видатковою накладною, а перехід права власності на товар від постачальника до покупців відбувається в момент підписання видаткової накладної. У випадку, якщо при прийманні-передачі поставленого постачальником товару будуть виявлені певні розбіжності в кількості, вартості чи інших даних що зазначаються у видаткових накладних, такі накладні підписуються із зауваженнями, при чому постачальник протягом трьох календарних днів з дня підписання таких накладних зобов'язаний надати покупцю до підписання виправлені видаткові накладні чи інші документи.

У відповідності до п.4.1. Договору, оплата проводиться покупцем по кожній партії товару протягом 7 календарних днів з дати отримання даної партії товару, зазначеної у видаткових накладних або в актах приймання-передачі партії товару.

Оплата товару здійснюється відповідно до підписаної сторонами специфікації, а тому ціна товару, зазначена у видаткових накладних чи інших документах та яка підлягає до сплати, не може бути вищою, ніж специфікація (п.4.2. Договору).

Пунктом 9.1. Договору передбачено, що даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до кінця 2014 року. У випадку, якщо жодна із сторін письмово не заявить про свій намір розірвати або змінити договір за 30 днів до його закінчення, даний Договір вважається пролонгованим на строк 1 рік (п. 9.2. Договору).

Вказаний договір підписаний уповноваженими представниками та скріплений відтисками печаток сторні.

Матеріалами справи стверджено, що на виконання взятих на себе за Договором зобов'язань позивач в період з 01.09.2014р. по 28.05.2015р. поставив відповідачу товар на загальну суму 1 934 737 грн. 90 коп., що стверджується видатковими накладними (а.с.20-129).

Про належне виконання позивачем своїх зобовязань за цим договором також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення постачальником умов даного договору.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Рівне-Чайка" здійснило оплату товару несвоєчасно та не в повному обсязі всього сплачено 1 861 856 грн. 20 коп., що стверджується банківськими виписками (а.с. 149-221).

Пропозиція сплатити 72 881 грн. 70 коп. заборгованості за договором, яка вбачається з претензії позивача №1217 від 06.08.2015р. залишена відповідачем без відповіді та задоволення (а.с. 130-131).

У відповідності до видаткових накладних вся тара є зворотною та підлягає поверненню. При цьому, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на момент подачі позовної заяви відповідач не повернув позивачеві зворотну тару, вартість якої становить 3 710 грн. 00 коп.

На підставі п. 7.4. Договору, з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 10 183 грн. 47 коп., 3% річних в розмірі 509 грн. 17 коп., а також інфляційні втрати в розмірі 291 грн. 53 коп.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановивши обставини справи і давши їм правову оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ч. 1, 7 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України та статтею 193 ГК України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач доказів сплати боргу суду не подав.

Враховуючи викладене, оскільки наявність заборгованості за договором у розмірі 72 881 грн. 70 коп. за поставлений позивачем товар, а також 3 710 грн. 00 коп. вартості зворотної тари, відповідачем не спростована та підтверджена матеріалами справи, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно п.7.1. Договору, у випадку порушення своїх зобов'язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством. Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Також, позивачем, виходячи з суми боргу в розмірі 72 881 грн. 70 коп., заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 10 183 грн. 47 коп., 3% річних в сумі 509 грн. 17 коп., інфляційних витрат в сумі 291 грн. 53 коп..

Пунктом 7.4. Договору передбачено, що за порушення строків оплати товару, визначених даним Договором, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару, строки оплати якого порушені, за кожен день прострочення.

Відповідно до статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч.2 ст.218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Неустойкою (штрафом, пенею), згідно ст. 549 ЦК України, - є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Субєктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи субєкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене та перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку пені, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 10 183 грн. 47 коп. пені за період з 05.06.2015р. по 28.08.2015р. за несвоєчасне виконання зобовязань є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та предявлено до стягнення 3% річних в розмірі 509 грн. 17 коп. за період з 05.06.2015р. по 28.08.2015р. та інфляційні втрати в сумі 291 грн. 53 коп. за період з червня 2015 року по липень 2015 року.

За висновками суду, розрахунок трьох процентів річних, проведений позивачем, є арифметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалами справи та такими, що підлягає задоволенню.

При цьому, щодо вимог про стягнення інфляції за період з червня 2015 року по липень 2015 року в сумі 291 грн. 53 коп. суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до п.3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань" індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Поняття дефляції наведене в "Методологічних положеннях щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін", затверджених наказом Державного комітету статистики України від 14.11.2006 №519, та у "Методиці розрахунку базового індексу споживчих цін", затвердженій наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 №265, згідно яких розраховується індекс споживчих цін, тобто індекс інфляції.

Дефляція - це зниження загального рівня цін на товари і послуги протягом певного періоду часу (на відміну від інфляція зростання).

Так, за червень 2015 року інфляційні втрати склали 291 грн. 53 коп., разом з тим в липні 2015 року інфляційні втрати мали відємне значення -728 грн. 82 коп.

Таким чином, стягнення з відповідача інфляційних втрат, які за розрахунком позивача складають 291 грн. 53 коп. задоволенню не підлягають.

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковим.

З огляду на вищевикладене в сукупності вбачається, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 72 881 грн. 70 коп. заборгованості, 3 710 грн. 00 коп. вартості неповерненої тари, 10 183 грн. 47 коп. пені та 509 грн. 17 коп. 3% річних є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати у даній справі покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам згідно з ч.1 ст.49 ГПК України в сумі 1 820 грн. 82 коп.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Рівне - Чайка " (33003, м. Рівне, вул. Гагаріна, буд. 16, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Володимир-Волинська птахофабрика" (44700, Волинська обл., Володимир-Волинський р-н, с. Федорівка, ) 72 881 грн. 70 коп. заборгованості, 3 710 грн. 00 коп. вартості неповерненої тари, 10 183 грн. 47 коп. пені та 509 грн. 17 коп. 3% річних.

3. В задоволенні позову в частині стягнення 291 грн. 53 коп. - інфляційних втрат відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення підписане суддею 05 жовтня 2015р..

Суддя Горплюк А.М.