РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2015Справа №910/17117/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Державного геофізичного підприємства "Укргеофізика" до Представництва приватного акціонерного товариства "ДОНЕЦЬКСТАЛЬ"- Металургійний завод" про стягнення 1 282 838,75 грн., за участю представників позивача - Тумана Є.О., довіреність №б/н від 20.01.2015 року, відповідача - Гусаченка І.А., довіреність №167/15 від 31.12.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 628 599,48 грн. - заборгованості, 18 737,66 грн. пені, 587 285,30 грн. інфляційних нарахувань та 48 216,31 грн. 3% річних у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань з оплати виконаних позивачем робіт за договором на проведення геофізичних досліджень №_09/23469дс від 11.06.2011 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.07.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 22.07.2015 року.

07.09.2015 року в судовому засіданні представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити в позові з тих підстав, що ні договором ні додатковими угодами до нього не передбачено строку оплати виконаних робіт.

07.09.2015 року в судовому засіданні оголошено перерву на 16.09.2015 року.

16.09.2015 року в судовому засіданні оголошено перерву на 23.09.2015 року.

23.09.2015 року позивачем в судовому засіданні надано розрахунок заборгованості, в якому він просить суд стягнути з відповідача 593 599,48 грн. - заборгованості, 27 075,03 грн. пені, 324 698,92 грн. інфляційних нарахувань та 28 290,38 грн. 3% річних.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 червня 2011 року між Державним геофізичним підприємством "Укргеофізика" (підрядник) та Приватним акціонерним товариством "ДОНЕЦЬКСТАЛЬ" - Металургійний завод" (замовник) було укладено договір на проведення геофізичних досліджень №_09/23469дс, за умовами якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов'язання по виконанню геофізичних робіт у свердловині на полі ПАТ «Шахтоуправление «Покровское» для вирішення перелічених в договорі задач (п. 1.1. договору).

Згідно п. 3.2. договору розрахунок за виконані геофізичні роботи здійснюється на основі ЗУКН, розділ 10 геофізичні випробування і роботи у свердловинах, затверджених Міністерством екології і природних ресурсів України від 28.03.2001 року №127 з наданням актів обміру виконаних робіт по кожній свердловині, які підписані замовником на свердловині. Акти, підписані підрядником надсилаються замовнику на протязі 5 днів.

Замовник оплачує підряднику вартість фактичних виконаних робіт у свердловинах (п.3.5. договору).

Поясненнями позивача, частково відповідача, актами виконаних робіт за період з вересня 2012 року по червень 2014 року, які містяться в матеріалах справи та підписані уповноваженими представниками кожної із сторін, підтверджується факт виконання позивачем робіт передбачених вищевказаним договором на загальну суму 2 066 866,00 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання з виконання робіт, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з їх оплати та на даний час має перед позивачем заборгованість у розмірі 593 599,48 грн., з урахуванням часткової оплати.

27.06.2014 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію з вимогою погасити наявну заборгованість за договором на проведення геофізичних досліджень №_09/23469дс від 11.06.2011 року, яку відповідачем було отримано 02.07.2014 року.

Доказів оплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом була надана належна оцінка відзиву на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що ні договором ні додатковими угодами до нього не передбачено строку оплати виконаних робіт.

Проте, частиною другою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Доводи відповідача спростовуються матеріалами справи та зібраними у справі доказами.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором ДЗ-17/230-2013 від 11.10.2013 року у розмірі 593 599,48 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з цим, позов в частині стягнення 3 % річних у розмірі 28 290,38 грн. та інфляційних втрат у розмірі 324 698,92 грн. підлягає задоволенню за розрахунком позивача від 23.09.2015 року, який здійснено відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Позивач просить суд стягнути пеню в розмірі 27 075,03 грн. за період з 15 липня 2014 року по 13 січня 2015 року.

Проте, згідно з частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовані Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», положеннями якого встановлено, що за прострочення платежу, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 2.1. роз'яснень Вищого арбітражного суду України № 02-5/293 від 29.04.1994 р., якщо сторони у відповідному договорі не встановили конкретного розміру відповідальності, пеня стягненню не підлягає, за винятком випадків, коли розмір пені встановлений чинними актами законодавства.

Таким чином, в силу наведених положень законодавства, пеня може бути стягнута у передбачених в письмовому договорі випадках (встановлено за згодою сторін).

Оскільки факту погодження нарахування пені за прострочення відповідачем оплати за надані послуги позивачем не доведено, відповідальність відповідача за порушення строків оплати договором не передбачена, вимоги позивача про стягнення пені в сумі 27 075,03 грн. задоволенню не підлягають.

Тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 27 075,03 грн. слід відмовити.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДОНЕЦЬКСТАЛЬ"- Металургійний завод" (83062, м. Донецьк, вул. Івана Ткаченка, 174; код 30939178) на користь Державного геофізичного підприємства "Укргеофізика" (03057, м. Київ, вул. Софії Перовської, 10; код 01432761) 593 599 (п'ятсот дев'яносто три тисячі п'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 48 коп. - заборгованості, 324 698 (триста двадцять чотири тисячі шістсот дев'яносто вісім) грн. 92 коп. інфляційних втрат, 28 290 (двадцять вісім тисяч двісті дев'яносто) грн. 38 коп. 3% річних та 18 931 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот тридцять одна) грн. 78 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 28.09.2015р.

Суддя С.О. Чебикіна