номер провадження справи 9/134/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2015 Справа № 908/4501/15

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Львівморепродукти (79035, м. Львів, вул. Липова Алея, буд. 5; адр. для лист.: 79024, м. Львів, вул. Опришківська, буд. 5)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Укріндустрія-1 (69037, м. Запоріжжя, вул. 40-років Радянської України, буд. 45-Б)

про стягнення суми 87999,82 грн.

Суддя Боєва О.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача: ОСОБА_2 (дов. № 1 від 08.09.15), ОСОБА_3 (директор)

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором № 3 купівлі-продажу біомаси від 29.09.2015 року в сумі 43999,91 грн. та штрафу від простроченого відповідачем виконання зобовязання щодо не поставки ним товарів за договором № 3 купівлі-продажу біомаси від 29.09.2014 року в сумі 43999,91 грн., усього на загальну суму 87999,82 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.08.2015р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/4501/15, судове засідання призначено на 08.09.2015р. Ухвалою суду від 08.09.2015р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 29.09.2015р., потім на 08.10.2015р.

08.10.2015р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Справу розглянуто без участі представника позивача за його клопотанням, яке викладене у заяві, яка надійшла до суду 04.09.2015р.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. На підставі договору купівлі-продажу № 3 від 29.09.2014р., укладеного між сторонами, позивач перерахував відповідачу попередню оплату в розмірі 43999,91 грн. Відповідач, в свою чергу, свої зобовязання за договором не виконав, товар не поставив. У звязку з чим, позивач на підставі ст.ст. 6, 11, 16, 258, 526, 530, 549, 599, 610, 611, 622, 624, 629, 691-692, 712 ЦК України, ст.ст. 20, 179, 193, 230, 231, 265 ГК України просить стягнути з відповідача борг в розмірі 43999,91 грн. та штраф в розмірі 43999,91 грн.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, який надійшов до суду 29.09.2015р., зазначивши, зокрема, про наступне. Договір купівлі-продажу біомаси № 3 від 29.09.2014р. не є укладеним, оскільки договір (остання його сторінка) не містить підписів директорів сторін та печаток товариств. Отже між сторонами виникли майново-господарські зобовязання, але з інших підстав. Відповідач виставив позивачу рахунки-фактури від 06.10.2014р. та від 23.12.2014р., в яких немає посилання на договір. Строки поставки товару у рахунках-фактурах не визначені. Більш того, вимога щодо поставки товару від позивача, як-то передбачено ч. 2 ст. 530 ЦК України, не надходила. Просить у задоволенні позову відмовити.

Згідно зі ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Частиною 1 ст.173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ст.11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Позивач на обґрунтування своїх вимог посилається на договір № 3 купівлі-продажу біомаси від 29.09.2014р.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З приписів ст. 36 ГПК України слідує, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

На виконання вимог суду, 04.09.2015р. від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи документів, зокрема, оригіналу договору № 3 купівлі-продажу біомаси від 29.09.2014р.

Дослідивши даний договір, суд встановив, що він не підписаний сторонами. Так, на останній сторінці договору в розділі 10 «Юридична адреса та реквізити сторін» надруковані адреси, банківські реквізити та визначено осіб, які повинні підписати договір: «Директор ОСОБА_3В.» та «Директор ОСОБА_4П.», проте підписи зазначених осіб відсутні, договір печаткою не скріплений, хоча місце для печаток відведено, зазначено «м.п.».

Із приписів ст. 639 ЦК України слідує, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно ж ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.

Момент укладення договору - це момент досягнення згоди (домовленості) щодо істотних умов договору.

Договір набирає чинності і стає обовязковим для сторін із моменту його укладення у належній формі, зокрема, з моменту підписання письмового договору.

Отже з наведеного вище вбачається, що договір № 3 купівлі-продажу біомаси від 29.09.2014р., на який посилається позивач, не укладений.

Таким чином позов з заявлених підстав задоволенню не підлягає.

Між тим суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст.181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Із матеріалів справи слідує, що між сторонами виникли правовідносини, що породили взаємні права та обовязки.

Так, ТОВ Укріндустрія-1 виставив ТОВ Львівморепродукт рахунок-фактуру № СФ-0000007 від 06.10.2014р. на суму 21999,91 грн. та рахунок-фактуру № СФ-0000009 від 23.12.2014р. на суму 21999,91 грн., на оплату товару пелетів з лушпиння соняшника. Позивач, в свою чергу, здійснив оплату даних рахунків, що підтверджується копіями платіжних доручень № 16 від 10.10.2014р. на суму 17930 грн., № 103 від 22.12.2014р. на суму 4070 грн., № 108 від 23.12.2014р. на суму 21999,91, а також виписками по особовим рахункам ПАТ «Кредобанк», які містяться в матеріалах справи.

Із досліджених судом доказів слідує, що фактично між сторонами укладено договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Беручи до уваги, що договір укладений у спрощений спосіб, строк, коли повинно було бути виконано зобовязання відповідачем, тобто строк передачі товару, сторонами не узгоджувався та не встановлений. Доказів звернення до відповідача з вимогою виконати зобовязання позивач не надав.

Приписами ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з ч.1 ст.13, ч.1,2 ст.14 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Із змісту статей 15, 16 ЦК України, ст. 1 ГПК України слідує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, встановлений договором або законом. Тобто, захисту підлягає порушене право. Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно з ст. 22 ГПК України зміна підстав або предмету спору є правом позивача.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем не доведено, що відповідач, як продавець за договором укладеним у спрощений спосіб, порушив свої зобовязання, тим самим порушив права позивача, та не доведено підстав для повернення суми 43999,91 грн. грн. як попередньої оплати.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя О.С. Боєва

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Повне рішення підписано 09.10.2015р.