КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2015 р. Справа№ 910/10886/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: Курочкін О.О.

від відповідача: Гайдамащук О.В.

від третьої особи: не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2015р.

у справі №910/10886/15(суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»

про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 12 810,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 12 810,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.07.2015р. у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з вищевказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення суду від 08.07.2015р., за якою просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням та неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна»», надав до матеріалів письмовий відзив на апеляційну скаргу, за яким просить залишити рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2015р. без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Відповідач вважає, що місцевим господарським судом дана належна правова оцінка усім обставинам справи, норми матеріального та процесуального права застосовані правильно і передбачені законом підстави для зміни або скасування судового рішення, відсутні.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2014р. колегією суддів у складі головуючого судді Шевченка Е.О., суддів Зеленіна В.О., Ткаченка Б.О. апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 31.08.2015р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2015р. залучено до справи в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Ламан Транс-Експрес» та розгляд справи відкладень на 05.10.2015р.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду Андрієнка В.В. від 05.10.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, вирішено здійснити розгляд справи №910/10886/15 у складі колегії суддів головуючий суддя Шевченко Е.О., суддів Зеленін В.О., Синиця О.Ф.

Справа слухалась з оголошеною в судовому засіданні 31.08.2015р. перервою на підставі ст. 77 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

17.05.2012р. між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Індіго", як страховиком, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ламан Транс-Експрес", як страхувальником, був укладений Договір страхування транспортних засобів №206-01168-12, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням та/або користування та/або розпорядженням, визначеними цим Договором (додатком) транспортними засобами та додатковим обладнанням, встановленим на цих транспортних засобах. Страховик на умовах визначених цим Договором відшкодовує шкоду, заподіяну кожному окремому застрахованому транспортному засобу (КАСКО).

Відповідно до п. 2.1 Договору страховими ризиками, за цим Договором, є пошкодження та/бо знищення чи втрат ТЗ внаслідок: викрадення - незаконного заволодіння застрахованим ТЗ третіми особами, а також пошкодження ТЗ під час його викрадення; ДТП - дорожньо-транспортної пригоди; пошкодження - протиправних дій третіх осіб, не пов'язаних з викраденням застрахованого ТЗ; пожежі - пожежі (в т.ч. самозаймання), удару блискавки, а також вибуху в результаті пожежі; стихійних лих - стихійних лих (повені, бурі, урагану, смерчу, цунамі, шторму, зливи, граду, обвалу, лавини, зсуву ґрунту, виходу підґрунтових вод, паводку, селі та осідання ґрунту); вплив предметів - зовнішнього впливу на ТЗ сторонніх предметів (у тому числі: видик каменів або інших твердих фракцій з-під коліс транспорту), за винятком випадків, передбачених у п.п. 2.1.3, 2.1.5 Договору.

Договір страхування укладено на термін з 00 год. 17.05.2012р. по 24 год. 16.05.2013р. (п. 6.1 Договору).

У додатку 1 до Договору наведено перелік застрахованих позивачем транспортних засобів, серед яких є "Volvo", реєстраційний номер ВН 8417 СВ, 2002 року випуску.

15.11.2012р. Антонюк Ю.О., керуючи транспортним засобом "Isuzu NQR", реєстраційний номер АС 1869 ВЕ по вул. Рівненській, 76а в м. Луцьку у разі потреби не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого під час руху заднім ходом, скоїв зіткнення з припаркованим транспортним засобом "Volvo", реєстраційний номер ВН 8417 СВ.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2012р. у справі №0308/19492/2012 Антонюка Ю.О. внаслідок порушення ним вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.

Відповідно до звіту №31/11/11 від 26.11.2011р., проведеного суб'єктом оціночної діяльності Фізичною особою-підприємцем Озеровим Є.А., вартість матеріального збитку, заподіяного власникові автомобіля "Volvo", реєстраційний номер ВН 8417 СВ на 26.11.2012 р. складає 21 186,00 грн.

Позивач на підставі договору страхування транспортних засобів №206-01168-12 від 17.05.2012 р., страхового акта №17017/206 від 30.01.2014 р., заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 15.11.2012р., постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2012р. у справі №0308/19492/2012, внаслідок завданої шкоди застрахованому транспортному засобу під час спірної ДТП здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 21 186,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №5516 від 30.01.2014р.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України виплата страхового відшкодування страхувальнику є юридичним фактом, з яким закон пов'язує виникнення у страховика у межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні норми містить стаття 27 Закону України "Про страхування", за приписами якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таке право позивач може реалізувати, звернувшись за виплатою і до страхової компанії (відповідача), яка застрахувала цивільну відповідальність особи, яка завдала шкоди, на підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", адже за змістом статті 3 цього Закону одним із принципів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є гарантоване забезпечення відшкодування шкоди потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з матеріалів справи, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність Антонюка Ю.О., як особи, яка на законних підставах експлуатувала автомобіль "Isuzu NQR", реєстраційний номер АС 1869 ВЕ, була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Провідна" на підставі Договору у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/7288338 зі строком дії з 05.07.2012р. по 04.07.2013р., цим полісом встановлено франшизу в розмірі 0,00 грн.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно із статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, які не відшкодовуються страховиком за договором страхування.

Отже, в даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності автомобіля марки "Isuzu NQR", реєстраційний номер АС 1869 ВЕ, під керуванням Антонюка Ю.О, тобто особи, яка визнана винною у ДТП, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги, яке ця особа має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відтак, розмір шкоди (як оціненої так і фактично завданої) та коефіцієнт фізичного зносу застрахованого автомобіля підлягають доведенню перед судом сторонами спору належними засобами доказування відповідно до статей 32, 34 ГПК України.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Водночас, суд враховує, що Закони України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачають зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, на що також вказує Верховний Суд України у постанові від 15.04.2015р. у справі №3-50гс15, проте, відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при здійсненні відшкодування обов'язковим є врахування зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Стаття 28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" надає визначення поняття "шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого". Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак оскільки страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на умовах спеціального нормативно-правого акта, а саме Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", то в даному випадку застосовуються норми цього Закону, а саме статті 29.

Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2003р. за №1074/8395) значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Застрахований Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Індіго" транспортний засіб "Volvo", реєстраційний номер ВН 8417 СВ - 2002 року випуску. Тобто, станом на дату ДТП автомобілю було 10 років, а відтак мав бути визначений коефіцієнт фізичного зносу.

З наявного звіту №31/11/11 від 26.11.2011 р. вартість матеріального збитку складає: вартість робіт - 2 088,00 грн.; вартість матеріалів - 798,00 грн.; вартість деталей без урахування зносу - 18 300,00 грн.

У пункті 2.3.2 звіту №311/11/11 від 26.11.2011 р. визначено, що коефіцієнт фізичного зносу (по запиту СК "Індіго") не розраховувався.

Таким чином, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу має складати: 8 376,00 грн., з яких: 2 088,00 грн. вартість робіт, 798,00 грн. вартість матеріалів, 5 490,00 грн. (18 300 * (1-0,7000) вартість деталей з урахуванням зносу.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

З платіжного доручення №0045907 від 09.10.2014р. вбачається, що відповідачем відшкодовано шкоду в порядку регресу в сумі 8 376,00 грн. , а тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Крім того, суд зазначає, що долучений позивачем до позовної заяви звіт №31/11/11 від 26.11.2011р. проведений оцінювачем станом на 26.11.2011 р., в той час як спірне ДТП та договір страхування укладені у 2012 році.

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, і встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК України. Розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить відомий процесуальному праву принцип допустимості доказів (засобів доказування). Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2015р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2015р. у справі №910/10886/15 залишити без змін.

3. Справу №910/10886/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Е.О. Шевченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця