РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2015Справа №910/20157/15

За позовомПублічного акціонерного товариства "Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках"
до Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції"
простягнення 1 152 328,72 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Мазуренко О.І. - представник за довіреністю № 971 від 14.07.15
від відповідачаОчеретяний М.І. - представник за довіреністю № 3581/03 від 30.09.2015
В судовому засіданні 30.09.15, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках" до Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" про стягнення 1 152 328,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі Генерального договору на проведення міжбанківських операцій № ГД-25/2014 від 31.07.2014 сторонами було укладено угоду міжбанківського кредиту від 27.04.2015, згідно якої позивач надав відповідачеві міжбанківський кредит овернайт у сумі 52000000,00 грн. із відсотковою ставкою 33 % річних. За доводами позивача, відповідач порушив умови п. 6.1.15.1 Генерального договору, а саме строк повернення коштів. 13.05.2015 сторонами укладено договір про реструктуризацію заборгованості № 4, відповідно до якого були встановлені нові строки для повернення боргу, проте позивач вважає, що несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в період з 29.04.2015 по 13.05.2015 дає підстави вимагати від відповідача сплати пені у розмірі 1 152 328,72 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.08.2015 порушено провадження у справі № 910/20157/15 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 23.09.2015.

21.09.15 через канцелярію суду відповідач надав відзив на позов, відповідно до якого проти позову заперечує в повному обсязі з таких підстав. 13.05.15 між позивачем та відповідачем укладено договір про реструктуризацію заборгованості № 4, відповідно до якого позивач надав відповідачу розстрочку у погашенні заборгованості, що виникла на підставі угоди міжбанківського кредиту від 27.04.15. Умови договору про реструктуризацію заборгованості № 4 були виконані відповідачем в повному обсязі та у визначені договором строки. Відповідач стверджує, що договір про реструктуризацію заборгованості є новацією і в силу п. 2 ст. 604 ЦК України припиняються (втрачають чинність) зобов'язання сторін, які виникли за угодою міжбанківського кредиту від 27.04.15.

У судове засідання, призначене на 23.09.2015, з'явився представник позивача.

Відповідач в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, про поважні причини неявки суд не повідомив, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про час і місце судових засідань був повідомлений належним чином.

У зв'язку з неявкою представника відповідача, невиконання позивачем вимог ухвали суду, суд, керуючись ст. 77 ГПК України, відклав розгляд справи на 30.09.15.

В судове засідання 30.09.15 представники сторін з'явились, надали пояснення по суті спору, позивач позов підтримав, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у позовній заяві.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

31.07.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» (далі - позивач) та Публічним акціонерним товариством «Банк Національні інвестиції» (далі - відповідач) було укладено Генеральний договір про порядок проведення міжбанківських операцій № ГД-25/2014, предметом якого є загальні умови і порядок здійснення валютних конверсійних операцій, операцій по залученню/розміщенню міжбанківських кредитів, депозитів, інших операцій, що вказані в даному Генеральному Договорі, та порядок укладання конкретних Угод, які після їх укладання стають невід'ємною частиною цього Генерального Договору.

Відповідно до п. 1.2. Генерального договору дія цього Генерального Договору поширюється на будь-які угоди між Сторонами, що можуть бути представлені як комбінація конверсійних та/або кредитних, депозитних угод з різними датами валютування.

Відповідно до п. 5.2. Генерального договору Умови угод з надання/отримання МБК/МБД, Конверсійних угод, які укладені відповідно до цього Генерального Договору, визначаються в кожному конкретному випадку шляхом проведення переговорів між Дилерами Сторін за допомогою системи REUTERS DEALING, UkrDealing, телефоном або іншими узгодженими засобами зв'язку.

Відповідно до п. 5.4. роздруковані оригінальні тексти переговорів за системою REUTERS DEALING, UkrDealing та в діалоговому режимі телексу, а також підтвердження, що надійшли по системі S.W.I.F.T., електронною поштою НБУ, поштою або кур'єром визнаються Сторонами як офіційні документи, що засвідчують факт укладення Угоди і можуть бути використані як доказ в Господарському суді у випадку виникнення спору.

Статтею 6 зазначеного Генерального договору встановлений порядок укладення угод МБК/МБД (міжбанківський кредит / міжбанківський депозит).

Відповідно до п. 6.1.3. Генерального договору під час переговорів Сторони домовляються про наступні істотні умови Угоди:

сума і валюта Угоди (пп. 6.1.3.1.);

дата видачі МБК/МБД (пп. 6.1.3.2.) ;

Дата повернення МБК/МБД (пп. 6.1.3.3.);

процентна ставка (пп. 6.1.3.4);

реквізити поставки та повернення коштів, Траса платежу (пп. 6.1.3.5);

інші умови (за необхідністю) (пп. 6.1.3.6).

Відповідно до п. 6.1.4. Генерального договору після погодження умов Угоди Сторони обмінюються підтвердженнями в форматі S.W.I.F.T. МТ 320.

Відповідно до п. 6.1.5. Генерального договору підтвердження повинно містити: посилання на реєстраційний номер Угоди; (пп. 6.1.5.1) найменування Сторін, що уклали Угоду (або S.W.I.F.T.-код); (пп. 6.1.5.2) дату укладання Угоди;(пп. 6.1.5.3.) суму і валюту Угоди;(пп. 6.1.5.4)

дати видачі та повернення кредиту/депозиту;(пп. 6.1.5.5.)

процентну ставку; (пп. 6.1.5.6)

суму процентів, що підлягають сплаті; (пп. 6.1.5.7)

платіжні інструкції з вказівкою повних реквізитів Сторін; (пп. 6.1.5.8)

інші погоджені умови (у разі необхідності, у тому числі граничний час

надходження/повернення коштів, умови забезпечення), (пп. 6.1.5.9)

Так 27.04.2015 р. в рамках Генерального договору між позивачем та відповідачеві було укладено угоду, згідно якої позивач надав відповідачеві міжбанківський кредит овернайт у сумі 52000000,00 грн. із відсотковою ставкою 33 % річних, що підтверджується Розпорядженням управлінню банківських операцій позивача від 27.04.15 та роздруківками повідомлення, надісланого засобами S.W.I.F.T., а також випискою за балансовим рахунком відповідача.

Відповідно до п. 6.1.12. Генерального договору наданий кредит (депозит, що було розміщено), який повертається Позичальником у Національній валюті, крім кредиту овернайт (депозиту овернайт) та проценти за користування коштами повинні бути зараховані на рахунки Кредитора до 14:00 (чотирнадцяти годин 00 хвилин) за київським часом у день повернення наданого кредиту (депозиту, що було розміщено), якщо інше не обумовлено уповноваженими особами у кожному конкретному випадку. Наданий кредит овернайт (депозит овернайт, який було розміщено) повинен бути повернутий на рахунок Кредитора до 11:00 (одинадцяти годин 00 хвилин) за київським часом у день повернення наданого кредиту овернайт (депозиту овернайт, який було розміщено), якщо інше не обумовлено уповноваженими особами у кожному конкретному випадку.

Відповідно до пп. 6.1.15.1. Генерального договору Позичальник зобов'язаний повернути суму МБК/МБД в строк, вказаний у підтвердженні (відповідно до п. 6.1.5. цього Генерального Договору).

Виходячи з наведеного відповідач мав повернути відповідну суму коштів позивачу до 11 год. 00 хв. 28.04.2015 р. Проте у зазначений час відповідна сума коштів відповідачем не була повернута, що відповідачем не заперечується.

Відповідно до п. 10.2.3 Генерального договору при розрахунках в національній валюті за несвоєчасне перерахування коштів (повністю або частково) Сторона, що порушила умови Генерального договору, сплачує іншій Стороні пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення, що діє на період, за який нараховується пеня.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов'язання в частині своєчасного повернення коштів відповідно до умов пп. 6.1.15.1. Генерального договору, у зв'язку з чим позивачем було нараховано пеню в період з 29.04.2015 по 13.05.2015 в розмірі 1 152 328,72 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

13 травня 2015 року між сторонами було укладено договір про реструктуризацію заборгованості № 4, відповідно до умов якої кредитор (позивач) надає позичальнику (відповідачу) розстрочку у погашенні заборгованості, що виникла на підставі угоди міжбанківського кредиту від 27.04.15 (документ від 27.04.15 в UkrDealing, підтвердження у форматі S.W.I.F.T. МТ-320 REF L/5973 та МТ-320 REF 150427/000520735 від 27.04.15) укладеної в рамках Генерального договору про порядок проведення міжбанківських операцій № ГД-25/2014 від 31.07.14, укладеного між сторонами.

Пунктом 2.2 договору про реструктуризацію заборгованості погоджено наступний графік платежів: 22.05.15 відповідач повинен сплатити 21000000,00 грн., 29.05.15 відповідач повинен сплатити 22000000,00 грн.

Відповідно до п.3.2 договору про реструктуризацію заборгованості кредитор має право в односторонньому порядку достроково розірвати Договір та вимагати від позичальника погашення всієї заборгованості у випадку порушення позичальником встановленого в п.2.2 цього договору графіку погашення заборгованості. Також у цьому випадку кредитор має право вимагати від позичальника сплати пені у випадку непогашення заборгованості у встановлений кредитором строк у розмірі, встановленому генеральним договором про порядок проведення міжбанківських операцій № ГД-25/2014 від 31.07.2014р.

Отже, уклавши вказаний договір про реструктуризацію заборгованості сторони у такий спосіб змінили порядок і строки проведення розрахунків за угодою міжбанківського кредиту від 27.04.15.

Таким чином, суд приходить до висновку, що для застосування нарахованих позивачем санкцій у вигляді пені за порушення грошового зобов'язання в рамках Генерального договору про порядок проведення міжбанківських операцій № ГД-25/2014 від 31.07.14 в період з 29.04.2015 по 13.05.2015 підстави відсутні. Частиною 2 п. 3.2 договору про реструктуризацію заборгованості встановлено, що у випадку порушення позичальником встановленого в п.2.2 цього договору графіку погашення заборгованості, кредитор має право вимагати від позичальника сплати пені у випадку непогашення заборгованості у встановлений кредитором строк у розмірі, встановленому генеральним договором про порядок проведення міжбанківських операцій № ГД-25/2014 від 31.07.2014р.

В той же час як вбачається з матеріалів справи, відповідачем умови договору про реструктуризацію заборгованості виконані в повному обсязі та у визначені договором строки, що підтверджується випискою з банківського рахунку відповідача № 014 за період з 22.05.15 по 29.05.15.

Суд зазначає, що в зв'язку з укладенням договору від 13.05.15 про реструктуризацію заборгованості не відбулася новація і первісне зобов'язання не припинилось.

Згідно з ч. 2 ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Тобто характерним для новації є саме укладення нового зобов'язання, а не зміна його частини, що є підставою для припинення попереднього зобов'язання, при цьому нове зобов'язання укладається між тими ж сторонами. Договір від 13.05.15 про реструктуризацію заборгованості таких ознак не містить, уклавши вказаний договір, сторони дійшли згоди щодо зміни порядку і строків проведення розрахунків (повернення кредиту та процентів) за угодою міжбанківського кредиту від 27.04.15 в рамках генерального договору про порядок проведення міжбанківських операцій № ГД-25/2014 від 31.07.2014р.

Аналогічні правові позиці викладені Верховним Судом України у постановах від 09.09.2014 №3-105гс14 та від 01.07.2015 №3-322гс15.

Відповідно до ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках" до Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" про стягнення 1 152 328,72 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.10.2015 р.

Суддя Пукшин Л.Г.