РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2015Справа №910/5027/15-г

За позовомДержавного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція»
До Дочірнього підприємства Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів «Спілка онкоінвалідів «Фоворит-Плюс»
Про За зустрічним позовом До простягнення 532 346,35 грн. Дочірнього підприємства Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів «Спілка онкоінвалідів «Фоворит-Плюс» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» відшкодування фактичної вартості поставленого обладнання на суму 521 041,97 грн. та стягнення 1 229 722,55 грн. інфляційних втрат.
Суддя Борисенко І.І.

Представники за первісним позовом:

Від позивача - Рубінс А.А., за довіреністю;

Від відповідача - Іванська О.А., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» звернулося до суду з позовом до Дочірнього підприємства Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів «Спілка онкоінвалідів «Фоворит-Плюс» про стягнення штрафних санкцій за порушення строків постачання продукції в сумі 532 346,35 грн., з яких 245 348,51 грн. пеня та 286 997,84 грн. штраф за договором від 07.12.2006р. №.

В подальшому позивачем подана заява про збільшення розміру позовних вимог, у зв'язку зі збільшенням періоду нарахування пені. Відповідно до вказаної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача 429 847,11 грн. пені та 286 997,84 грн. штраф.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Як визначено в п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 18.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціна позову.

В подальшому позивач подав заяву про уточнення розміру позовних вимог, в порядку ст. 22 ГПК України, згідно якої враховуючи умови п. 7.2 договору, позивач просив суд остаточно стягнути з відповідача 409 996,91 грн. пені (не більше 10% вартості непоставленого товару) та 286 997,84 грн. штрафу.

Відповідно до п. 3.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

Суд, розцінює вказану заяву як зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення пені.

Вказана заява прийнята судом до розгляду, відповідно до приписів ч. 4 ст. 22 ГПК України, отже відповідно до ст. 55 ГПК України має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір по суті.

Відзиву на позов відповідач не надав.

29.04.2015р. через відділ діловодства суду відповідачем подана зустрічна позовна заява про відшкодування фактичної вартості поставленого обладнання за договором № від 07.12.2006р. на суму 521 041,97 грн. та 1 229 722,55 грн. інфляційних нарахувань.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що на виконання умов договору позивач за зустрічним позовом протягом 2013-2014 років здійснив постачання обладнання відповідно до специфікацій. Разом з тим, на момент постачання, вартість деякого обладнання та матеріалів істотно зросла. Посилаючись на ст. 844 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між вартістю поставленого товару та фактичною вартістю придбаного товару на загальну суму 521 041,97 грн.

Окрім того, оскільки відповідач на час подання зустрічного позову різницю вартості обладнання не сплатив, тому за прострочення грошового зобов'язання позивач нарахував відповідачу суму інфляції за весь час прострочення в розмірі 1 229 722,55 грн.

Ухвалою суду від 30.04.2015р. прийнято зустрічну позовну заяву для спільного розгляду з первісним позовом.

В подальшому 23.07.2015р. позивач за зустрічним позовом подав заяву про уточнення розміру зустрічних позовних вимог. Відповідно до вказаної заяви позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом 521 041,97 грн. різниці в вартості та 1 225 033,69 грн. інфляційних втрат (інфляційні було зменшено на 4 688,86 грн. у зв'язку зі зменшенням періоду нарахування на 20 днів).

Вказана заява відповідно до приписів п. 3.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розцінена судом як заява про зменшення розміру позовних вимог.

Вказана заява прийнята судом до розгляду, відповідно до приписів ч. 4 ст. 22 ГПК України, отже відповідно до ст. 55 ГПК України має місце нова ціна зустрічного позову, виходячи з якої й вирішується спір по суті.

Відповідач за зустрічним позовом подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому проти позову заперечив з тих підстав, що зміни в договір щодо зміни вартості ніяким чином не вносились, додаткових угод про зміну вартості товару не укладалось, а отже позовні вимоги про стягнення різниці вартості товару в сумі 521 041,97 грн. є необґрунтованими, не підтвердженими доказами, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 3 ст. 632 ЦК України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. У зв'язку з цим на думку відповідача за зустрічним позовом й нарахування інфляційних в сумі 1 229 722,55 грн. на суму неіснуючого боргу 521 041,97 грн. є незаконним та необґрунтованим.

У зв'язку з поданням численних клопотань про надання часу та відкладення розгляду справи з метою погодження сторонами умов мирової угоди, розгляд справи неодноразово відкладався.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.12.2006р. між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» (надалі - Позивач) та Дочірнім підприємством Всеукраїнською громадською організацією «Союз організації онкоінвалідів України «Фаворит - Плюс» (надалі - Відповідач) було укладено договір № (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого Відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, викладених в Договорі розробити і погодити в установленому порядку проектно-кошторисну документацію, виготовити й поставити обладнання та виконати роботи по шеф-монтажу, пуско-налагоджуванню та вводу в експлуатацію обладнання системи Автоматизованої системи контролю радіаційної обстановки (АСКРО) для підвищення безпеки ВП «ЮУ АЕС».

До вказаного договору сторонами було укладено додаткову угоду №1 від 08.11.2007р., додаткову угоду №2 від 10.09.2008р., додаткову угоду №3 від 13.12.2012р., додаткову угоду №4 від 12.07.2013р., додаткову угоду №5 від 09.09.2014р.

Відповідно до п. 3.2 Договору в редакції додаткової угоди №5 сума договору складає 22 232 568,18 грн.

Пункти 5.2, 5.3 договору також змінені додатковою угодою №5, а саме сторонами визначено, що сукупний аванс за договором становить 11 116 284,09 грн., ПДВ 20% 1 110 214,02 грн. (з урахуванням податкових пільг Постачальника за попередній період), який складається з суми фактично сплаченого авансу Покупцем на користь Постачальника у сумі 4 455 000,00 грн., ПДВ 0%, та 5 215 416,20 грн., ПДВ 20% 869 236,03 грн., а також додаткового авансу у розмірі 1445 867,89 грн., ПДВ 20% 240 977,98 грн., що підлягає доплаті Покупцем на користь Постачальника у повному обсязі у десятиденний строк з дня підписання цієї Додаткової угоди.

Кінцева оплата Продукції і виконаних робіт на суму залишку оплат за договором у розмірі 1 445 867, 90 грн., ПДВ 20% 240 977,98 грн., проводиться Покупцем протягом 10 (десяти) банківських днів з дня пред'явлення Постачальником рахунку та підписаних Сторонами актів приймання-передачі матеріально-технічних ресурсів та / або актів виконаних робіт.

Сторони визнали, що Додатки №1,2,3,4,5 до Додаткової угоди №4 від 12.07.2013р. до договору № від 07.12.2006р. такими що втратили чинність (п. 6 додаткової угоди №5), а з дати підписання Додаткової угоди № 5 набувають чинності Додатки №№2,3,4,5 до цієї Додатковою угоди (п. 7 додаткової угоди №5).

Встановлено строк дії договору № від 07.12.2006р. до 01.07.2015р. (п. 8 додаткової угоди №5).

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Договору, строки поставки Продукції зазначаються в календарному плані. Строки виконання кожного етапу робіт зазначаються в календарному плані. Датою виконання робіт вважається дата підписання сторонами акта виконаних робіт згідно відповідному етапу.

Найменування, одиниці вимірювання та загальна кількість продукції, її номенклатура, ціна, склад робіт та їх вартість вказуються в специфікаціях, які являються невід'ємною частиною Договору.

Строки виконання поставки вказані в специфікації №Б (додаток № 2 до Додаткової угоди № 5 від 03.09.2014р. до Договору).

За первісним позовом предметом розгляду даної справи є вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 409 996,91 грн. та штрафу в сумі 286 997,84 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Так, відповідно до специфікації №Б додатку №2 до Додаткової угоди №5 від 03.09.2014р. до Договору, визначені наступні строки поставки товару:

- п.1.1 специфікації №Б (спектрометр енергій гамма-бета випромінювання сцинтиляційний на суму 630 623,76 гри. з урахуванням ПДВ, строк поставки - листопад 2014);

- п.1.3 специфікації № Б (спектрометр енергій бета випромінювання сцинтиляційний на суму 1085 874,70 грн. з урахуванням ПДВ строк поставки - листопад 2014);

- п. 1.4 специфікації № Б (аерозольний альфа-радіометр на суму 134 589,50 грн. з урахуванням ПДВ, строк поставки - грудень 2014);

- п.1.6 специфікації № Б (пробовідбірне та пробопідготовувальне обладнання на суму 958 877,86 грн. з урахуванням ПДВ, строк поставки - грудень 2014);

- п.1.7 специфікації № Б (лабораторні меблі на суму 739 587,36 гри. з урахуванням ПДВ, строк поставки - грудень 2014);

- п.1.8 специфікації № Б (система кондиціювання повітря на суму 114 144,54 грн. з урахуванням ПДВ, строк поставки - листопад 2014);

- п.1.9 специфікації № Б (ЗиП до обладнання лабораторного контролю на суму 146 918,71 грн. з урахуванням ПДВ, строк поставки - грудень 2014);

- п.9 специфікації № Б (ЗиП до обладнання АСКРО на суму 289 352,71 грн. з урахуванням ПДВ, строк поставки - грудень 2014).

Проте, відповідачем за первісним позовом не виконано зобов'язання з поставки товару у вказані в специфікації специфікації №Б додатку №2 до Додаткової угоди №5 від 03.09.2014р. строки такої поставки. Зворотного матеріали справи не містять.

При цьому, відповідачем за первісним позовом відзиву на позовну заяву не надано. Факт відсутності поставки товару в строки визначені в специфікації №Б додатку №2 до Додаткової угоди №5 відповідачем за первісним позовом не заперечується.

Відповідно до п. 7.2 Договору за порушення строків поставки продукції за договором постачальник зобов'язаний сплатити покупцеві пеню у розмірі 0,1% вартості не поставленої в строк продукції за кожен день прострочення, але не більше 10% вартості несвоєчасно поставленої продукції. За прострочку поставки продукції понад тридцять днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості несвоєчасно поставленої продукції

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, порушенням зобов'язання є, зокрема, прострочення боржника, яке пов'язано перш за все з недотриманням ним строків виконання зобов'язання.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 статті 216 ГК України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з п. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до частин 1 та 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Частинами 3, 4 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов'язань, зазначених у частині другій цієї статті. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому співвідношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Таким чином, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд перевіривши наданий розрахунок, зважаючи на умови п. 7.2 Договору визнає правомірним стягнення з відповідача за прострочення поставки товару, відповідно до договору в редакції додаткової угоди №5, а саме специфікації №Б (додаток №2 до додаткової угоди №5) пені в сумі 409 996,91 грн. та за прострочення постачання товару понад 30 календарних днів штраф в сумі 286 997,84 грн.

Щодо зустрічного позову.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що після укладання Договору на теперішній час відбулося істотне зростання вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником.

Так, позивач за первісним позовом вказує, що на виконання умов договору протягом 2013-2014 років здійснив постачання обладнання відповідно до специфікацій, проте на момент постачання, вартість деякого обладнання та матеріалів істотно зросла.

Посилаючись на ст. 843, ч. 5 ст. 844 ЦК України позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з відповідача 521 041,97 грн. різницю між вартістю згідно специфікації до договору та фактичною вартістю придбаного товару.

Відповідно до ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 5 ст. 844 ЦК України підрядник не має права вимагати збільшення твердого кошторису, а замовник - його зменшення в разі, якщо на момент укладення договору підряду не можна було передбачити повний обсяг роботи або необхідні для цього витрати.

У разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису. У разі відмови замовника від збільшення кошторису підрядник має право вимагати розірвання договору.

Суд вважає заявлені зустрічні позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Судом встановлено, що відповідно до п. 1, 2 додаткової угоди №5 від 03.09.2014р. сторони визначили, що відповідно до ст. 604 ЦК України, рішень господарських судів № 8/15 від 30.11.2010, 5/17, 52/345-46/81, 5011-53/7296-2012 в зв'язку із зростанням курсу євро до гривні більш ніж на 5 % відносно курсу євро до гривні на дату виникнення зобов'язань, керуючись п. 3.8. Договору, прийшли до згоди змінити і доповнити договір № від 07.12.2006р. на розробку, виготовлення та впровадження Автоматизованої системи контролю радіаційної обстановки для підвищення безпеки ВП «Южно-Українська АЕС», а також на виконання робіт з шеф-монтажу, пуско-налагодки та введення в експлуатацію обладнання. За домовленістю Сторін, враховуючи перерахунок вартості договору і величини додаткового авансу згідно листа № 3/070 від 14.04.2014 року, Сторони під час перерахунку договору погоджуються використовувати курс валют НБУ станом на 23.07.2014 року (15,775 грн. за 1 євро) замість курсу валют станом на 14.04.2014 року (17,4296 грн. за 1 євро) та не пред'являти будь-яких претензій щодо прострочення сплати додаткового авансу за період з 14.04.2014 року по день підписання цієї додаткової угоди.

За додатковою угодою №5 ціна договору після перерахунку збільшилась на 2 891 735,79 грн. Загальна вартість договору становить 22 232 568,18 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Отже, сторонами була погоджена ціна договору.

Судом встановлено, що позивач за зустрічним позовом просить збільшити вартість вже поставленого та оплаченого товару.

Так, 27.11.2013р. позивачем за зустрічним позовом було поставлено два автомобілі ГАЗ «САДКО» на загальну суму 450 000, 00 грн. Вищевикладене підтверджується видаткової накладної №271113/1 від 27.11.2013р. та актом прийому-передачі матеріально-технічних ресурсів №271113/1 від 16.12.2013р.

Оплата поставленої продукції відбулась згідно пункту 6.1. Додатку 4 «Графік закриття авансу, оплата акредитиву по факту виконання Договору № від 07.12.2006. Специфікація Б» до Додаткової угоди №5, яким визначено порядок оплати двох автомобілів ГАЗ «САДКО» на загальну суму 450 000, 00 грн. шляхом списання вже оплаченого Авансу у розмірі 242799,86 грн. та оплату з акредитиву у розмірі 297200,14 грн.

Також, 24.12.2013р. Позивачем за зустрічним позовом було поставлено радіообладнання для передачі даних вимірювань на ЦПК в комплексі з антеною та гарнітурою мовного зв'язку на загальну суму 12750,00 грн. Вищевикладене підтверджується видатковою накладною №241213 від 24.12.2013 року та актом прийому-передачі матеріально-технічних ресурсів від 24.12.2013р.

Оплата поставленої продукції відбулась згідно пункту 6.11 Додатку 4 «Графік закриття авансу, оплата акредитиву по факту виконання Договору № від 07.12.2006. Специфікація Б» до Додаткової угоди №5, яким визначено порядок оплати поставленого радіообладнання для передачі даних вимірювань на ЦПК в комплексі з антеною та гарнітурою мовного зв'язку шляхом списання вже оплаченого Авансу у розмірі 6879,00 грн. та оплату з акредитиву у розмірі 8420,68 грн.

30.12.2013р. Позивачем за зустрічним позовом було поставлено пробовідбірник для відбору зразків ґрунту на загальну вартість 2666, 66 грн. Вищевикладене підтверджується видатковою накладною №301213 від 30.12.2013 року та актом прийому-передачі матеріально-технічних ресурсів від 30.12.2013 року.

Оплата поставленої продукції відбулась згідно пункту 6.15 Додатку 4 «Графік закриття авансу, оплата акредитиву по факту виконання Договору № від 07.12.2006. Специфікація №Б до Додаткової угоди №5, яким визначено порядок оплати поставленого пробовідбірника для відбору зразків ґрунту шляхом списання вже оплаченого Авансу у розмірі 1438,00 грн. та оплату з акредитиву у розмірі 1761,18 грн.

25.09.2014р. Позивачем за зустрічним позовом поставлено пробовідбірник для води на загальну вартість 961,36 грн. Вищевикладене видаткової накладної №250914 від 25.09.2014 року та актом прийому-передачі матеріально-технічних ресурсів від 25.09.2014р.

Оплата поставленої продукції відбулась згідно пункту 6.16 Додатку 4 «Графік закриття авансу, оплата акредитиву по факту виконання Договору № від 07.12.2006. Специфікація Б» до Додаткової угоди №5, яким визначено порядок оплати поставленого пробовідбірника для відбору зразків ґрунту шляхом списання вже оплаченого Авансу у розмірі 1153,63 грн.

Зазначені документи підтверджують, що ДП «Фаворит-Плюс» було поставлено та ДП НАЕК «Енергоатом» було прийнято матеріально-технічні ресурси на умовах визначених Договором. Між сторонами відсутні претензії щодо поставки та оплати поставленого товару протягом 2013-2014 років.

До того ж позивачем та відповідачем також підтверджується факт поставки товару за 2013-2014 роки, різницю вартості якого позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 632 ЦК України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Враховуючи викладене, збільшення ціни договору на вже поставлений товар та устаткування суперечить вимогам ч. 3 статті 632 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ДП «Фаворит-Плюс» про стягнення різниці вартості товару в сумі 521 041,97 грн. є необґрунтованими та суперечать вимогам чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягають.

Вимога про стягнення 1 225 033,69 грн. інфляційних втрат нарахованих позивачем на суму різниці вартості товару в розмірі 521 041,97 грн. задоволенню також не підлягає.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України, інфляційні нарахування на суму боргу та три відсотки річних не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п.п. 3.1, 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 за №14).

У зв'язку з тим, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення 521 041,97 грн., підстав для нарахування на вказану суму інфляційних втрат також немає.

Вимога про стягнення з відповідача 1 225 033,69 грн. інфляційних нарахувань не задовольняється судом.

Відповідно до положень статті 49 ГПК України у зв'язку з задоволенням первісних позовних вимог судовий збір покладається на відповідача, та у зв'язку з відмовою в задоволенні зустрічних позовних вимог, судовий збір покладається на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів «Спілка онкоінвалідів «Фоворит-Плюс» (01001, м. Київ, вул. Десятинна, буд. 1/3, кв. 11-А, ідентифікаційний код 25285759) на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, проммайданчик, ідентифікаційний код 20915546) 409 996 (чотириста дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто шість) грн. 91 коп. пені, 286 997 (двісті вісімдесят шість тисяч дев'ятсот дев'яносто сім) грн. 84 коп. штрафу, 13 939 (тринадцять тисяч дев'ятсот тридцять дев'ять) грн. 90 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 01.10.2015р.

Суддя І.І. Борисенко