Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "28" вересня 2015 р. Справа № 906/1054/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Шеремет Т.П. - довіреність від 12.03.2015;

від відповідача: не з'явився.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства "Комунальник" Овруцької міської ради Житомирської області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 2315,67 грн.

Спір розглянуто в більш тривалий строк, ніж передбачено ч. 1 ст. 69 ГПК України.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 2315,67 грн. заборгованості, з яких: 1947,20 грн. - основний борг, 232,17 грн. - пеня, 11,63 грн. - 3% річних, 124,67 грн. - інфляційні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, представника в судове засідання не направив, витребуваних судом документів та письмових пояснень не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та у встановленому законом порядку. Ухвали суду, що направлялися на адресу відповідача, вказану в позовній заяві, повернулись до суду з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

З урахуванням ст. 64 ч.1 ГПК України та п.п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вважається, що ухвали вручені відповідачу належним чином.

Отже, судом вчинено усі можливі дії для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи.

Крім того, відповідно до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

З урахуванням наведеного вище та відповідно до ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 05.05.2014 між сторонами був укладений договір оренди комунального майна №1 (а.с. 9-9-11), відповідно до умов якого позивач (орендодавець) передає, а відповідач (орендар) отримує у строкове платне користування приміщення для організації та здійснення орендарем своєї господарської діяльності з його наступним призначенням - під офісне приміщення (п. 1.1 договору).

Даний об'єкт оренди передається орендарю на підставі рішення виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області №66 від 24.04.2014 (п.1.2 договору).

Згідно з п. 2.1 даного договору, об'єкт оренди розташований за адресою: АДРЕСА_1 (к.107).

Загальна площа об'єкту оренди складає 15,1 м. кв. (п. 2.2 договору).

У відповідності до п. 4.1 договору, строк оренди за цим договором встановлюється з дня підписання даного договору та складає термін 2 роки 11 місяців. Дата закінчення строку оренди 04.04.2017.

Згідно з п. 5.1 договору всі розрахунки між сторонами цього договору проводяться в національній валюті України.

Пунктом 5.3 зазначеного договору визначено, що за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, що визначається у відповідності до Методики розрахунку орендної плати, затвердженої рішенням 6 скликання 26 сесії №338 від 25.12.12р. Овруцької міської ради та протоколу засідання комісії по проведенню конкурсу на право оренди комунального майна від 24.04.14р. в розмірі 24.20 грн. за 1 м. кв. без ПДВ (29,04 грн. з ПДВ).

Плата за оренду підлягає щомісячній індексації плати за оренду попереднього місяця на індекс інфляції того ж місяця (п. 5.4 договору).

Відповідно до п. 5.6 договору, плата за оренду сплачується орендарем щомісячно протягом строку оренди до 20 числа наступного місяця за звітним. Сторони домовились, що плата за оренду починає нараховуватись орендарю з дня підписання акту прийому-передачі.

На виконання умов даного договору, позивач передав, а відповідач прийняв передбачений договором об'єкт оренди, що підтверджується актом передачі та приймання від 05.05.2014 (а.с. 12).

Пунктом 5.2 договору сторони визначили, що орендар зобов'язується добросовісно та належним чином, безумовно, своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендодавцю плату за оренду відповідно до умов даного договору.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

02.04.2015 відповідач надіслав позивачеві заяву, в якій просить достроково розірвати договір оренди комунального майна №1 з 01.05.2015 та зобов'язується погасити заборгованість до 30.06.2015 (а.с.18).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, свої зобов'язання щодо проведення розрахунків за договором відповідач не виконав, внаслідок чого станом на день звернення з позовом до суду та на день розгляду справи в суді за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем з орендної плати на загальну суму 1947,20 грн., яку позивач і просить суд стягнути з відповідача.

При вирішенні спору суд враховує наступне.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору оренди комунального майна №1 від 05.05.2014.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Такі ж положення містить ст.526 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання.

Як передбачено частиною 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч.1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач не виконав передбаченого договором зобов'язання щодо сплати орендної плати в повному обсязі та у встановлений п. 5.6. договору строк.

Тому, з врахуванням наведеного вище, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1947,20 грн. основного боргу суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 11,63 грн. 3% річних, 124,67 грн. інфляційних та 232,17 грн. пені.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування позивачем до стягнення з відповідача 11,63 грн. - 3% річних та інфляційних в розмірі 124,67 грн. проведено згідно вимог чинного законодавства, а тому вказані суми підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, що включає його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).

Згідно п. 9.2 договору, у разі несвоєчасного перерахування орендарем коштів по платі за оренду у відповідності до умов даного договору, орендодавець має право нарахувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент прострочення платежу, від суми боргу за кожен день прострочення платежу.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає, що пеня нарахована правильно та відповідно до вимог чинного законодавства і підлягає задоволенню в сумі 232,17 грн.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України oбставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Oбов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,75,82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ід. номер НОМЕР_1)

- на користь Комунального підприємства "Комунальник" Овруцької міської ради Житомирської області (11106, Житомирська область, м. Овруч, вул. І. Франка, 5-А, ід. код 03343829) 2315,67 грн. заборгованості, з яких: 1947,20 грн. - основний борг, 232,17 грн. - пеня, 11,63 грн. - 3% річних, 124,67 грн. - інфляційні, а також 1827,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 05.10.15

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - відповідачу (рек. з повід.)