КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2015 р. Справа№ 44/664-б

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Верховця А.А.

Сотнікова С.В.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.

за участю представників сторін:

від ініціюючого кредитора: Семеній В.І. - довіреність № 714/04 від 07.05.2012.

від боржника: Олицький Т.М. - довіреність б/н від 29.01.2015.

Пєсков В.Г. - довіреність б/н від 23.09.2015.

Малєєв Є.С. - довіреність б/н від 23.09.2015.

керуючий санацією боржника: Кирик В.К. - посвідчення № 774 від 18.04.2013.

від Матвійчука А.М.: Процьков О.П. - довіреність № 2240 від 25.11.2013.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства „Підприємство „НБС Ко" на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.06.2015 року

у справі № 44/664-б (суддя Пасько М.В.)

за заявою Відкритого акціонерного товариства „Телевізійний завод „Славутич"

до Приватного підприємства „Підприємство „НБС Ко"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.06.2015 року введено процедуру санації ПП „Підприємство „НБС Ко" та призначено керуючим санацією боржника арбітражного керуючого Кирика В.К. Призначено інвестором боржника ТОВ „Торговий дім „Асконі".

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ПП „Підприємство „НБС Ко" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 25.06.2015 року та припинити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги боржник вказує, що не потребує оздоровлення його фінансово-господарського становища у зв'язку з наявністю у нього майна, достатнього для повного задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2015 року апеляційну скаргу ПП „Підприємство „НБС Ко" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 30.07.2015 року.

Розпорядженням В.о. керівника апарату від 27.07.2015 року призначено повторний автоматичний розподіл справи, в результаті якого, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу від 04.08.2015 року, апеляційну скаргу ПП „Підприємство „НБС Ко" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Верховця А.А., Шипка В.В.

Згідно розпорядження Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 року у зв'язку з перебуванням суддів Верховця А.А., Шипка В.В. у відпустці для розгляду справи № 44/664-б сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Пономаренко Є.Ю., Разіна Т.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 року вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.08.2015 року.

Згідно розпорядження Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 18.08.2015 року у зв'язку з перебуванням судді Разіної Т.І. у відпустці для розгляду справи № 44/664-б сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Верховець А.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою суду від 18.08.2015 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу ПП „Підприємство „НБС Ко" прийнято до провадження.

Ухвалою суду від 18.08.2015 року продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 15.09.2015 року на підставі ст. 77 ГПК України.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника боржника надішли додаткові документи до апеляційної скарги.

Згідно розпорядження Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 року у зв'язку з перебуванням судді Пономаренка Є.Ю. у відпустці для розгляду справи № 44/664-б сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Верховець А.А., Сотніков С.В.

Ухвалою суду від 15.09.2015 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу ПП „Підприємство „НБС Ко" прийнято до провадження.

В судовому засіданні 15.09.2015 року продовжено строк розгляду справи та оголошено перерву у справі до 01.10.2015 року.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від арбітражного керуючого Кирика В.К. надійшли відомості про фінансове становище боржника, від представника боржника - заява про приєднання до матеріалів справи доказів, а від представника ініціюючого кредитора - клопотання про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні 01.10.2015 року за наслідками розгляду заявленого клопотання про зупинення провадження у справі колегією суддів відмовлено в його задоволенні у зв'язку з необґрунтованістю.

Представники боржника та Матвійчука А.М. в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, ухвалу господарського суду міста Києва від 25.06.2015 року скасувати та припинити провадження у справі з підстав, викладених вище.

Представник ініціюючого кредитора та керуючий санацією боржника арбітражний керуючий Кирик В.К. проти вимог ПП „Підприємство „НБС Ко", викладених в апеляційній скарзі, заперечували, просили залишити її без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 25.06.2015 року - без змін.

01.10.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення присутніх представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу ПП „Підприємство „НБС Ко" слід задовольнити частково, ухвалу господарського суду міста Києва від 25.06.2015 року та ухвалу попереднього засідання господарського суду міста Києва від 16.02.2010 року у справі № 44/664-б скасувати з направленням справи до суду першої інстанції на стадію розпорядження майном для приведення реєстру вимог кредиторів у відповідності до норм законодавства, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Як вбачається з матеріалів справи, ВАТ „Телевізійний завод „Славутич" звернулося до суду із заявою про порушення справи про банкрутство боржника - ПП „Підприємство „НБС Ко", у зв'язку з неможливістю останнього погасити заборгованість у розмірі 278 752,47 грн.

Ухвалою від 09.10.2009 року порушено провадження у справі № 44/664-б та призначено підготовче засідання на 16.11.2009 року.

Ухвалою підготовчого засідання від 16.11.2009 року визнано розмір вимог ініціюючого кредитора в сумі 278 752,47 грн., розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Кирика В.К.

Ухвалою попереднього засідання від 16.02.2010 року затверджено реєстр вимог кредитора на загальну суму 552 888,83 грн.

Постановою господарського суду міста Києва від 17.05.2010 року боржника визнано банкрутом, відкрито його ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Кирика В.К.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21.06.2011 року затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, ліквідовано банкрута - ПП „Підприємство „НБС Ко" як юридичну особу у зв'язку з банкрутством, провадження у справі припинено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2014 року постанову господарського суду міста Києва від 17.05.2010 року залишено без змін. Внесено зміни до п.п. 4-8 ухвали господарського суду міста Києва від 21.06.2011 року щодо коду ЄДРПОУ ПП „Підприємство „НБС Ко". В решті ухвалу господарського суду м. Києва від 21.06.2011 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.08.2014 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2014 року, ухвалу господарського суду міста Києва від 21.06.2011 року та постанову господарського суду міста Києва від 17.05.2010 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва на стадію розпорядження майном.

Скасовуючи судові рішення судів попередніх інстанцій, суд касаційної інстанції вказав, що в постанові місцевого господарського суду від 17.05.2010 року, якою боржника визнано банкрутом, відсутні посилання на проведений та поданий суду розпорядником майна звіт про аналіз фінансово-господарського стану боржника з додатками, його баланси, які б надавали можливість визначити фінансово-майновий стан боржника на час прийняття оскаржуваної постанови суду першої інстанції. В постанові також не встановлено дані про обсяг кредиторської заборгованості боржника за результатами попереднього засідання, а також, не з'ясований перелік та стан майна, що належить боржнику та його вартість, тобто, судом не встановлений факт перевищення розміру пасиву боржника над його активами.

Також зазначено, що з наявного у матеріалах справи звіту ліквідатора та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що дії ліквідатора полягали лише у направленні запитів про наявність майна боржника до відповідних органів, за відсутності будь-яких відомостей про дослідження ліквідатором первинної документації щодо банкрута. Матеріали справи не містять доказів належного проведення аналізу фінансового стану Підприємства та подання звітів комітету кредиторів (кредиторам) Боржника, відомостей про наявність (відсутність) банківських рахунків та грошових коштів на них. При цьому, ліквідатором розшук активів боржника здійснювався виключно в межах м. Києва.

Під час нового розгляди справи, на підставі рішення комітету кредиторів, оформленого протоколом засідання комітету кредиторів боржника від 24.04.15 року, ухвалою господарського суду міста Києва від 25.06.2015 року введено процедуру санації ПП „Підприємство „НБС Ко" та призначено керуючим санацією боржника арбітражного керуючого Кирика В.К. Призначено інвестором боржника ТОВ „Торговий дім „Асконі".

У відповідності до ст. 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Проте, перевіряючи законність винесення ухвали суду першої інстанції від 25.06.2015 року та досліджуючи матеріали справи, судовою колегією встановлено, що розпорядником майна боржника під час нового розгляду відповідних вказівок Вищого господарського суду України не виконано, а судом першої інстанції передчасно прийнято ухвалу про введення процедури санації боржника, що є підставою для її скасування з огляду на таке.

Так, ухвалами місцевого господарського суду від 15.09.2014 року, 06.10.2014 року, від 20.10.2014 року, від 27.01.2015 року, від 03.03.2015 року та від 02.04.2015 року розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Кирика В.К. неодноразово було зобов'язано проаналізувати фінансову, господарську та інвестиційну діяльність боржника, його становище на товарних ринках та надати суду письмові докази про розмір активу та пасиву ПП „Підприємство „НБС Ко", а також наявну дебіторську заборгованість.

Але, в порушення відповідних вимог суду, розпорядник майна жодного разу покладені на нього судом зобов'язання не виконав.

В матеріалах справи містяться пояснення арбітражного керуючого Кирика В.К., в яких останній зазначає, що звертався до органів управління боржника з вимогою надання доступу до бухгалтерської та іншої документації боржника, що підтверджується описами вкладення та фіскальними чеками. Однак, вказані звернення залишились без реагування з боку боржника.

Як вбачається зі звіту розпорядника майна боржника станом на 20.10.2014 року, аналіз фінансово-господарської діяльності та інвестиційного становища та його становище на товарних ринках не здійснювалось у зв'язку з відсутністю фінансово-господарської діяльності боржником, відсутністю органів управління боржника та документації.

Проте, колегія суддів вважає, що створення боржником перешкод у виконанні покладених на розпорядника майна повноважень, в даному випадку - проведенню аналізу фінансової, господарської та інвестиційної діяльності боржника та його становище на товарних ринках не є підставою для звільнення арбітражного керуючого від виконання покладених на нього судом обов'язків, оскільки є відповідні правові механізми для врегулювання відповідного питання шляхом припинення повноважень керівника боржника та виконавчих органів управління з покладенням відповідних повноважень на розпорядника майна.

В свою чергу, відповідна ухвала про припинення повноважень керівника та органів управління боржника з покладенням їх на розпорядника майна боржника судом не приймалась та в матеріалах справи відсутня.

Всупереч вказівок, викладених в постанові Вищого господарського суду України від 26.08.2014 року, розпорядником майна також не досліджено відомості про наявність (відсутність) банківських рахунків та грошових коштів на них, а також не встановлено даних про наявність дебіторської заборгованості боржника, зокрема не досліджено наявний в матеріалах справи лист Leila Global Limited від 02.08.2010 року, в якому останній визнає заборгованість перед ПП „Підприємство „НБС Ко" за договором № 1/110-Н від 10.02.2010 року в сумі 392 200,00 грн. Судом також вказаний лист залишено поза увагою.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі судом не надано оцінки наявності достатніх коштів для можливого погашення існуючої заборгованості перед кредитором. Так, згідно витягу з балансу боржника №27/04 від 27.04.2015 року на балансі на рахунку 281 обліковуються товарні цінності, а саме пиломатеріали обрізні (першого та другого ґатунку) в кількості 424 метрів кубічних, загальна вартість яких складає 589 360,00 грн. На підтвердження відповідних обставин в матеріалах справи містяться копії договору купівлі-продажу відповідних пиломатеріалів від 19.10.2009 року, укладеного між боржником та ПП „Торфвуд", договору відповідального зберігання від 19.10.2009 року та акту приймання-передачі від 19.10.2009 року до договору відповідального зберігання.

Відповідно до довідки № 40 від 01.10.2014 року, виданої боржнику, ПП „Торфвуд" підтверджує, що за боржником на праві власності закріплено 424 кубічних метрів пиломатеріалів обрізних (першого та другого сорту), вартістю на момент видачі довідки 589 360,00 грн., які можуть бути відвантажені на адресу боржника за його вимогою. За цією довідкою пиломатеріали зберігаються на складі за адресою: с. Яринівка, Березнівського району, Рівненської області.

Слід також зауважити, що приймаючи рішення на комітеті кредиторів боржника, оформлених протоколом від 24.04.2015 року, про введення процедури санації, залучення інвестора та призначення керуючого санацією, розпорядником майна зазначено, що боржник тривалий час не надає пропозиції укладення мирової угоди. Проте, в матеріалах справи міститься клопотання, яким боржник пропонує кредитору укласти мирову угоду на викладених в ньому умовах. Однак, вказана пропозиція на комітеті кредиторів не розглядалась, рішення з цього приводу не приймалось та в матеріалах справи відсутнє, а судом при винесенні оскаржуваної ухвали жодної оцінки цим обставинам не надано.

Відповідно до п. 1 Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 „Про судове рішення", рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПУ України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Всупереч наведених вимог законодавства, місцевий господарський суд, задовольняючи клопотання комітету кредиторів та виносячи ухвалу про введення процедури санації лише на підставі наявного рішення комітету кредиторів, вказаних вище обставин у їх сукупності не дослідив та не дав в оскаржуваній ухвалі жодної правової оцінки.

Крім того, як було зазначено вище, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіряючи суму кредиторських вимог та правильність їх нарахування, які були затверджені ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 16.10.2010 року, судова колегія виявила невірність в їх розрахунку і, як наслідок, штучне завищення вимог ініціюючого кредитора, що в свою чергу є підставою для її скасування, виходячи з наступного

Як було встановлено вище, ухвалою підготовчого засідання від 16.11.2009 року визнано розмір вимог ініціюючого кредитора в сумі 278 752,47 грн.

Заявлені вимоги виникли на підставі рішення господарського суду міста Києва від 30.10.2007 року у справі № 2/330, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2008 року. Вказаним рішенням, яке набрало законної сили 20.03.2008 року, зокрема, стягнуто з боржника на користь кредитора 213 556,98 грн. основного боргу, 62 727,49 грн. пені з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, 2 350,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

31.12.2009 року до господарського суду міста Києва в даній справі про банкрутство подано доповнення до кредиторських вимог ініціюючого кредитора, в яких останній просить також включити штрафні санкції у сумі 153 311,10 грн. та інфляційні втрати у сумі 120 825,26 грн. Зазначені вимоги на загальну суму 274 136,36 були включені розпорядником майна боржника до шостої черги реєстру вимог кредиторів та затверджені судом ухвалою господарського суду міста Києва від 16.02.2010 року.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Досліджуючи подану до місцевого господарського суду заяву з додатковими грошовими вимогами до боржника, судом апеляційної інстанції встановлено, що ініціюючим кредитором нараховано пеню з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ на всю суму заборгованості (278 752,47 грн.) з моменту прийняття відповідного рішення до моменту звернення до суду із вказаною заявою, тобто в період з 30.10.2007 року до 12.01.2010 року на загальну суму 153 311,10 грн.

Однак, кредитором не враховано, а судом відповідно не перевірено, що у відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, в редакції чинній на момент звернення до суду із відповідною заявою з додатковими грошовими вимогами до боржника, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. А тому неправомірним є нарахування пені на відповідну суму боргу за два роки та місяці.

Крім того, як було зазначено вище, кредитором нараховано пеню на всю суму заборгованості, яка в свою чергу також включає в себе пеню, в той час, коли відповідні штрафні санкції мають нараховуватись лише на суму основного боргу, яка складає 213 556,98 грн., оскільки подвійне стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання не узгоджується з приписами ст. 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 12.12.2011 року у справі № 07/238-10).

Таким чином, здійснивши власний розрахунок пені за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій „ЛІГА:ЕЛІТ 9.1.2." в період з 01.11.2007 року по 30.04.2008 року, колегія суддів вважає правомірним нарахування пені з урахуванням подвійної ставки НБУ в розмірі 19 830,89 грн.

Що стосується інфляційних втрат, нарахованих в період з 30.10.2007 року до 01.12.2009 року у сумі 120 825,26 грн., то колегія суддів також відмічає помилковість їх нарахування на всю суму боргу з урахуванням стягнутої пені, витрат по сплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а відтак здійснивши розрахунок інфляційних втрат за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій „ЛІГА:ЕЛІТ 9.1.2.", колегією суддів встановлено, що нарахуванню підлягає сума у розмірі 89 819,09 грн.

Однак, місцевий господарський суд, затверджуючи реєстр вимог кредиторів боржника на загальну суму 552 888,83 грн. вказаний розрахунок не перевірив та відповідно зазначених вище недоліків не встановив.

Також колегія суддів звертає увагу, що поданий суду на затвердження реєстр вимог кредиторів за наслідками розгляду відповідних заяв розпорядником майна боржника арбітражним керуючим Кириком В.К. не підписаний.

За таких обставин, враховуючи порушення вимог законодавства під час нарахування ініціюючим кредитором додаткових вимог до боржника, які значно завищені, тим самим створивши штучні додаткові кредиторські вимоги ініціюючого кредитора, а судом при їх визнанні не перевірені, а також те, що поданий реєстр розпорядником майна боржника не підписаний, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали попереднього засідання господарського суду від 16.02.2010 року, яким затверджено реєстр вимог кредиторів ПП „Підприємство „НБС Ко" для приведення його у відповідність до законодавства, чинного на момент звернення.

Щодо доводів скаржника про припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв'язку відсутністю предмету спору, то колегія суддів відмовляє в їх задоволенні, оскільки на момент звернення ВАТ „Телевізійний завод „Славутич" до суду із заявою про порушення справи про банкрутство боржника були наявні все підстави для порушення даної справи.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101-106 ГПК України, Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства „Підприємство „НБС Ко" на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.06.2015 року у справі № 44/664-б задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 25.06.2015 року та ухвалу попереднього засідання господарського суду міста Києва від 16.02.2010 року у справі № 44/664-б скасувати.

3. Справу № 44/664-б направити до господарського суду міста Києва на стадію розпорядження майном в попередньому засіданні.

4. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі та державному реєстратору за місцем знаходження боржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 06.10.2015 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді А.А. Верховець

С.В. Сотніков