ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 р. Справа № 923/1200/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Бєловій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Прокурора м.Херсона в інтересах держави в особі виконавчого комітету Херсонської міської ради,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Амалтея" м. Херсон,

про визнання договору укладеним

за участю прокурора відділу прокуратури Херсонської області ОСОБА_1, посв. від 02.02.2015 р.

представників сторін:

від позивача-1: не прибув

від позивача-2: не прибув

від відповідача: не прибув

Прокурор м. Херсона звернувся з позовною заявою до господарського суду Херсонської області в інтересах виконавчого комітету Херсонської міської ради (позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю "Амалтея" (відповідач) про визнання договору укладеним у редакції запропонованій прокурором.

07.09.2012 р. представник відповідача подав через канцелярію суду письмове клопотання про зупинення провадження по справі, посилаючись на ст. 79 ГПК України. Клопотання мотивовано тим, що Суворовським районним судом м. Херсона порушено провадження у справі № 668/10566/15-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амалтея" до виконавчого комітету Херсонської міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій, розгляд якої призначено на 30.09.2015 р. на 10-30 год.

Прокурор заперечував проти зупинення провадження у справі з огляду на те, що справа № 668/10566/15-а не встановлює обставин та фактів, які б унеможливлювали самостійний розгляд господарської справи № 923/1200/15.

Позивач заперечував з підстав зазначених прокурором.

Взявши до уваги доводи сторін та надавши їм правову оцінку, суд відхиляє заявлене відповідачем клопотання про зупинення справи, врахувавши наступне.

Частиною 1 ст.79 ГПК України встановлено обов'язок господарського суду зупинити провадження у справі у випадку неможливості розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом. Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції.

Натомість справа, що вирішується господарським судом Херсонської області, предметом якої є визнання договору укладеним, не є пов'язаною зі справою № 668/10566/15-а у розумінні приписів ч.1 ст.79 ГПК України, суд при її вирішенні ніяким чином не обмежений своєю юрисдикцією щодо її самостійного розгляду, встановлення обставин та дослідження доказів.

01.10.2012 р. представник відповідача в судовому засіданні подав суду письмове клопотання про призначення судової експертизи кошторисної документації Товариства з обмеженою відповідальністю "Амалтея" - зведеного кошторисного розрахунку вартості складу для зберігання сировини по вул. Полтавська, 99 в м. Херсоні. Клопотання мотивовано тим, що на засіданні комісії з питань залучення коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Херсона, яке відбулось 30.09.2015р., виникла спірна ситуація щодо кошторисної вартості обєкта будівництва.

Прокурор заперечував проти призначення судової експертизи, мотивуючи її недоцільністю, оскільки остаточна вартість буде відкоригована після повного завершення будівельних робіт обєкта.

Позивач заперечував з підстав зазначених прокурором.

Частиною ст.41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Відповідач належними доказами не довів факту необхідності такого призначення, а тому суд взявши до уваги доводи сторін та надавши їм правову оцінку, відхиляє заявлене відповідачем клопотання про призначення судової експертизи.

Прокурор та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, зазначених у позові.

Відповідач згідно відзиву на позовну заяву позовні вимоги не визнає, мотивуючи відсутністю правових підстав для їх задоволення, позовну заяву вважає такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, просить відмовити в задоволенні позову.

Справу розглянуто понад двохмісячний термін встановлений ст. 69 ГПК України, який ухвалою від 15 вересня 2015 року було продовжено на 15 днів.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора, представників сторін, суд, -

в с т а н о в и в:

Згідно ст. 121 Конституції України, на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави у випадках, визначених законом, у тому числі в судових органах.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 року, прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави, чи в чому існує загроза інтересам держави у конкретних спірних відносинах, які підлягають розгляду та вирішенню в судовому порядку.

Прокурор зазначає, що вивченням прокуратурою м. Херсона у відділі управління капітального будівництва Херсонської міської ради матеріалів щодо заборгованості по сплаті коштів пайової участі розвитку інфраструктури м. Херсона, встановлено, що за даними ДАБК у Херсонській області, відповідач здійснює будівництво складу для зберігання сировини по вул. Полтавській, 99 у м. Херсоні.

Відповідно до вимог ст. 40 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті) та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування.

Рішенням Херсонської міської ради від 25.12.2012 № 916 "Про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Херсона", затверджено зокрема, типову форму договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Херсона, а також порядок залучення розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Херсона.

Для укладання такого договору замовник зобовязаний звернутись із відповідною заявою на імя міського голови.

Відповідно до п.2.3. Порядку, пайова участь замовника у розвитку інфраструктури полягає у перерахуванні замовником до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію до місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури міста на підставі договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Херсона.

Відповідно до п. 2.4. порядку, величиною пайової участі замовника у розвитку інфраструктури м. Херсона визначається у договорі, укладеному з виконавчим комітетом міської ради.

Рішенням міської ради, пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету м. Херсона коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Херсона у розмірах: 10% загальної кошторисної вартості будівництва обєкта - для нежитлових будівель та споруд та 2% загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків.

Так, листом від 16.06.2015 р. № 01-10-677 відповідачу повідомлено, що він зобовязаний укласти з виконавчим комітетом Херсонської міської ради договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Херсона у звязку із здійсненням будівництва, та перерахувати кошти у сумі 10% від вартості будівництва 1 м2 (на території відповідної області), обєкта за даними Мінрегіона України.

Прокурор зазначає, що вказане свідчить про ухилення відповідача від укладання договору та подальшої сплати пайового внеску до бюджету.

Проаналізувавши заявлені позовні вимоги з положеннями чинного законодавства суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

18 липня 2014 року департаментом містобудування та землекористування Херсонської міської ради були надані ТОВ "Амалтея" Містобудівні умови та обмеження

забудови земельної ділянки на проектування об'єкта архітектури для нового будівництва

складу для зберігання сировини по вул. Полтавській, 99 у м. Херсоні, (надалі - Умови).

Згідно з п. 8.13. вказаних Умов на замовника - ТОВ "Амалтея" (далі замовник) покладено обов'язок подати заяву про укладання договору про пайову участь у розвитку

інфраструктури м. Херсона з виконавчим комітетом Херсонської міської ради не пізніше

ніж за 15 днів до здачі об'єкту будівництва в експлуатацію.

Вказані вимоги кореспондуються з п. 9. ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівноїдіяльності" (надалі - Закон), який встановлює, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію.

Згідно з п. 8. ст. 40 Закону, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками.

Тобто, підставою для обрахування строків укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури є подання відповідної заяви замовником та реєстрації цієї заяви уповноваженим органом. Тільки після подання такої заяви та її реєстрації органом місцевого самоврядування у замовника виникає обовязок укласти договір про пайову участь.

За змістом п. 8.13. вказаних Умов та пунктів 8, 9 ст. 40 Закону подання зазначеної заяви замовником пов'язане із моментом прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Таким чином, після завершення будівництва обєкта і визначення остаточної вартості будівництва, та перед прийняттям його в експлуатацію, у замовника виникає обов'язок подати заяву (звернення) про укладення договору про пайову участь не пізніше ніж за 15 днів до введення об'єкту у експлуатацію.

Проте, прокурор по іншому визначає момент настання у замовника обов'язку укладання договору про пайову участь, однак, таке визначення моменту настання обов'язку замовника на укладення договору про пайову участь порушує права замовника, так як замовник на етапі будівництва у зв'язку зі зміною планів щодо будівництва, фінансового стану, інших причин, і змінити містобудівні умови, змінити або скасувати декларацію на будівництво, і кошторисну документацію, призупинити будівництво, або взагалі відмовитись від нього. Все це безпосередньо впливає на вартість будівництва, на розмір пайової і замовника у розвитку інфраструктури і на взагалі на наявність обов'язку брати у розвитку інфраструктури.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем подано до виконавчого комітету міської ради Декларацію про початок виконання будівельних робіт по будівництву складу для зберігання сировини (для виробництва поліпропіленової мішкотари) по вул. Полтавській,99 в м. Херсоні, яка зареєстрована за №114-1946-38 від 20.02.2015р.

Матеріали справи свідчать про те, що 02.03.2015 р. між ТОВ "Амалтея" та ПАТ "Макрохім" укладено Договір генпідряду №02-03, відповідно до п.2.1. якого генпідрядник (ПАТ "Макрохім") виконує будівельні роботи по проекту "Будівництво складу для зберігання сировини" (для виробництва поліпропіленової мішкотари) за адресою: вул.Полтавська, 99 в м.Херсоні.

Відповідно до п.3.1. Договору договірна вартість робіт, доручених генпідряднику дорівнює 1779694 грн., а також ПДВ в сумі 355938,80 грн.

Відповідно до пункту 3 Акту-допуску на виконання будівельних робіт від 03.03.2015 ТОВ "Амалтея" та ПАТ "Макрохім" - початок робіт - 04.03.2015 р., закінчення робіт - 27.02.2016 р.

Проте, відповідно до Додаткової угоди від 24.04.2015р. до договору Генпідряду № 02-03 від 02.03.2015 р. та Акту допуску (додатку) від 24.04.2015 р. роботи по будівництву для зберігання сировини (для виробництва поліпропіленової мішкотари) були призупинені.

В період з 24.04.2015 р. по 14.09.2015 р. роботи по будівництву складу не відновлювались. Для введення в експлуатацію цього об'єкту відсутні передбачені законом підстави, так як будівництво складу не закінчено, а відповідно до ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" в експлуатацію приймаються закінчені будівництвом обєкти, про що замовником подається декларація про готовність об'єкту до експлуатації.

Таким чином, у ТОВ "Амалтея" відсутні підстави для звернення до органу місцевого самоврядування з заявою про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури у зв'язку із будівництвом складу для зберігання сировини, обов'язок звернутись із такою заявою наступає за наявності умов, які ще не настали.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 Закону розмір пайової участі є істотною умовою договору.

Суд зазначає, що, такий розмір пайової участі мав бути розрахований за умови закінчення будівництва об'єкта. Якщо ж будівництво об'єкта не закінчено, то відсутні підстави для будь-якого розрахунку розміру пайової участі.

В позові прокурор зазначає, що законодавством не передбачено адміністративних бар'єрів для замовника у разі ухилення його від виконання обов'язків, і не уклавши договір про пайову участь, введе об'єкт в експлуатацію, оформить на нього право власності та буде ним вільно розпоряджатись.

Суд відхиляє вищевказане твердження прокурора, оскільки відповідно до Закону України від 09.04.2015 р. №320 "Про внесення змін в деякі законодавчі акти України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та вдосконалення містобудівного законодавства" стаття 40 Закону доповнена пунктом 11, згідно якого "інформація щодо договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту та його виконання зазначається у декларації про готовність обєкта до експлуатації або в акті готовності об'єкта до експлуатації".

Тобто, у разі не укладення договору про пайову участь або у разі його невиконання будуть відсутні підстави у органу місцевого самоврядування для приймання об'єкту в експлуатацію.

Пункт 6. ст. 40 Закону визначає, що, встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури, а саме 10% загальної кошторисної вартості будівництва обєкта для нежитлових будівель та споруд та 2% загальної кошторисної вартості будівництва обєкта - для житлових будинків.

Тобто, Законом встановлено, що розмір пайової участі замовника в розвитку інфраструктури міста встановлюється рішенням органу місцевого самоврядування.

У Порядку залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Херсона, якій є додатком до Рішення № 916 від 25.12.2012 року міської Ради, в п. 2.9. йдеться про граничний розмір пайової участі, якій не повинен перевищувати 10%.

Тобто, Херсонська міська рада не виконала свій обов'язок, встановлений Законом, та не визначила конкретний розмір пайової участі замовника (забудовника) в розвитку інфраструктури міста.

Таким чином, визначення в доданому до позову договорі №12/2 пайової участі ТОВ "Амалтея" у розмірі 10 відсотків є порушенням вимог частин 6,8,9 ст. 40 Закону, які вимагають встановлення розміру пайової участі органом місцевого самоврядування я для кожного конкретного замовника і визначають, що розмір пайової є істотною умовою договору.

Згідно з вимогами ст. 40 Закону повідомлення про обов'язок замовника прийняти у розвитку інфраструктури здійснюється шляхом врахування цього обов'язку в містобудівних умовах та обмеженнях, які надаються замовнику (п. 2.9. Умов),замовник зобов'язаний подати звернення про укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури не пізніше ніж за 15 днів до введення обєкту у експлуатацію (п.8.13 Умов), з доданням встановлених Законом документів, серед яких повинна бути кошторисна вартість будівництва. Після реєстрації цього звернення, орган місцевого самоврядування у термін не більш 10 днів повинен визначитись з розміром пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста. Потім, не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про укладення Договору, укладається сам Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. При цьому, кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором. Відповідно до ч.9 ст. 40 Закону строк (графік) сплати пайової участі є істотною умовою договору.

Тобто, сплата грошових коштів за договором про пайову участь, як і укладення договору про пайову участь, прив'язані безпосередньо до моменту здачі-прийняття будівництва в експлуатацію.

Як зазначалось раніше, будівництво обєкта на даний час призупинено, а Законом не передбачено укладання договору про пайову участь та сплата коштів пайової участі відносно обєктів, будівництво яких не завершено.

У відповідності до ст. 1 Господарського процесуального Кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, про те що права та інтереси виконавчого комітету Херсонської міської ради не порушені, так як передбачені Законом умови для укладення такого договору ще не настали.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Прокурором на підставі ст. 33 ГПК України документально доведено ті обставини, на які він посилався в позовній заяві як на підставу своїх позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати, відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. В задоволенні позовний вимог відмовити.

2. Стягнути з виконавчого комітету Херсонської міської ради (73000, м. Херсон, проспект Ушакова, 37, ) в доход державного бюджету на р/р № 3002 в ГУДКСУ у Херсонській області МФО 852010 одержувач УДКСУ у місті Херсоні, призначення платежу: судовий збір, код 03500045 - 1218 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.10.2015р.

Суддя В.П.Ярошенко