ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Справа № 910/1920/15-г

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Іванової Л.Б.
суддівГольцової Л.А. (доповідач), Козир Т.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 30.06.2015
у справі№ 910/1920/15-г
Господарського судуміста Києва
за позовомКомунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама"
доПриватного акціонерного товариства "Київський завод світлочутливих матеріалів "Фотон"
простягнення 107445,00 грн
та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Київський завод світлочутливих матеріалів "Фотон"
доКомунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама"
провизнання недійсним договору від 19.03.2014 № 1441/13
за участю представників (за первісним позовом):

позивача: Матенков Р.С., дов. від 06.07.2015;

відповідача: Артеменко Н.М., дов. від 23.09.2015;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.04.2015 у справі №910/1920/15-г (суддя Зеленіна Н.І.) первісний позов задоволений повністю, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Хрипун О.О., судді - Корсакова Г.В., Самсін Р.І.) рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2015 у справі №910/1920/15-г скасовано та прийнято нове рішення, який у задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду, КП ВО Київради (КМДА) "Київреклама" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник послався на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

ПАТ "Київський завод світлочутливих матеріалів "Фотон" надало відзив на касаційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення, просить прийняте у даній справі судове рішення апеляційного господарського суду залишити без змін.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм судами попередніх інстанцій належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин справи, дотримання норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Місцевим та апеляційним господарськими судами під час розгляду справи встановлено, що між КП ВО Київради (КМДА) "Київреклама" (Підприємство) та ПАТ "Київський завод світлочутливих матеріалів "Фотон" (Розповсюджувач) 19.03.2014 укладений договір № 1441/13 на право тимчасового користування місцем(-ями) для розміщення рекламного(-их) засобу(-ів), що перебуває(-ють) у комунальній власності територіальної громади м. Києва, за умовами якого на підставі відповідного наказу дозвільного органу про встановлення пріоритету на місце(-я) для розміщення рекламного (-их) засобу(-ів), дозволу(-ів) на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці, наданого(-их) на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), ПАТ "Київський завод світлочутливих матеріалів "Фотон" як Розповсюджувачеві надається право тимчасового користування місцем(-ями) для розміщення рекламного (-их) засобу(-ів) (далі - РЗ), що перебуває(-ють) у комунальній власності територіальної громади м, Києва, його районів або повноваження щодо розпорядження яким(-и) здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва (далі - право тимчасового користування), за умов повного дотримання Розповсюджувачем цього договору та Порядку розміщення реклами в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 37/6253, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок), а Розповсюджувач зобов'язався користуватися наданим йому правом тимчасового користування, своєчасно та згідно з умовами цього договору перераховувати плату за право тимчасового користування виключно на поточний рахунок Підприємства, належним чином, своєчасно та у повному обсязі виконувати свої обов'язки за цим договором та не зловживати наданими Розповсюджувачу правами.

Підприємство має право на підставі відповідних рішень дозвільного органу та виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) визначати розмір плати за право тимчасового користування, змінювати розмір плати за право тимчасового користування, у разі змін в технологічній (конструктивній) схемі РЗ, площі рекламного засобу, зонального коефіцієнту та базового тарифу (п. 4.1.1 договору).

Згідно з пунктами 5.2.1, 5.2.2, 5.2.3, 5.2.4 договору, Розповсюджувач зобов'язаний: виконувати умови цього договору, дотримуватись вимог Порядку, положень чинного законодавства про рекламу; не встановлювати РЗ та не розміщувати зовнішню рекламу до моменту видання виконавчим органом Київської міської ради (КМДА) розпорядження про надання дозволу; не пізніше 25 числа поточного місяця, отримувати та сплачувати рахунки за Право тимчасового користування, у тому числі у разі встановлення пріоритету; у повному обсязі сплачувати штрафи, пеню, у разі прострочення Розповсюджувачем строків (термінів) сплати та порушення Розповсюджувачем інших умов цього договору.

19.03.2014 сторонами підписано адресну програму на пріоритет № 1 до договору №1441/13, в якій зазначено вид РЗ (банер панно на тимчасовій споруді, паркані), місце розміщення РЗ (Шевченківський р-н, проспект Перемоги, 42), плату за місяць без ПДВ (4725,00 грн), дату початку (06.03.2014) та кінця строку дії пріоритету (05.06.2014), а 05.06.2014 підписано адресну програму на пріоритет № 2, в якій вид РЗ, місце розміщення РЗ та плата за місяць залишились незмінними, а змінено дату розпорядження про надання дозволу (25.04.2014) та дату кінця строку дії дозволу (24.04.2019).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ "Київський завод світлочутливих матеріалів "Фотон" на підставі розпорядження КМДА від 25.04.2014 № 503 надані дозволи на розміщення рекламних засобів.

В графі "Власник місця розташування рекламного засобу або уповноважена ним особа" погоджувальної частини дозволів № 40170-14, 40171-14, 40172-14, 40173-14, 40174-14, 40175-14, зазначено ПАТ "Київський завод світлочутливих матеріалів "Фотон". Розташування рекламного засобу погоджено Спеціально уповноваженим органом з містобудування та архітектури із зазначенням, що документацію прийнято та внесено в базу даних містобудівного кадастру, що також вбачається із погоджувальної частини дозволів.

Підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з ПАТ "Київський завод світлочутливих матеріалів "Фотон" коштів є порушення товариством умов договору №1441/13 в частині нездійснення повної оплати за право тимчасового користування місцем для розміщення рекламного засобу за період з вересня по листопад 2014 року в сумі 83349,00грн. Позивачем на суму боргу нараховані пеня в сумі 5904,14 грн, 3% річних в сумі 635,80 грн, 15% штрафу в сумі 12502,35 грн та інфляційні нарахування в сумі 5053,71 грн.

В свою чергу, ПАТ "Київський завод світлочутливих матеріалів "Фотон" звернулось до суду із зустрічною позовною заявою про визнання недійсним договору від 19.03.2014 №1441/13 з підстав його невідповідності п. 32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067, п.3.1.1 Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженому рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 37/6253, ч. 1 ст. 203 та ст. 761 ЦК України.

Суди попередніх інстанцій насамперед здійснили розгляд зустрічного позову з метою з'ясування наявності підстав для визнання спірного договору недійсним.

Приймаючи рішення у справі, місцевий господарський суд виходив з положень ст.203, 215 ЦК України та дійшов висновку, що рекламні засоби розміщувались не на будівлі об'єкта по просп. Перемоги, 42, а на тимчасовій споруді - паркані, що не розміщений безпосередньо на об'єкті та не являється його невід'ємною частиною.

Суд також зазначив, що паркан встановлений на земельній ділянці, на якій знаходиться об'єкт будівництва, у зв'язку з чим, належним доказом перебування місця розміщення рекламних засобів у власності ПАТ "Київський завод світлочутливих матеріалів "Фотон" можуть бути виключно документи на право власності на цю земельну ділянку, проте матеріали справи таких документів не містять.

Таким чином, суд відмовив в задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним договору від 19.03.2014 №1441/13 з тих підстав, що зміст договору не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення сторін договору було вільним і відповідало їх внутрішній волі; договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позовні вимоги КП ВО Київради (КМДА) "Київреклама" задоволені в повному обсязі з огляду на норми ст. 525, 526, 530, 549, 610, 612, 625, 626-629 ЦК України, ст. 231 ГК України та на те, що ПАТ "Київський завод світлочутливих матеріалів "Фотон" належним чином не виконувало умови договору від 19.03.2014 №1441/13, що підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем належним чином у встановленому законом порядку.

Здійснюючи перегляд рішення в апеляційному порядку, суд, керуючись положеннями ст. 92, 203, 215, 334, 761 ЦК України, Законами України "Про рекламу", "Про місцеве самоврядування", Порядком розміщення реклами в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 37/6253, Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову та визнання недійсним з моменту укладення договору від 19.03.2014 №1441/13.

Суд виходив з того, що спірний паркан зведений за договором від 11.06.2007 № 11 між ТОВ "Сент Софія Контракшн" та ТОВ "Анвіт-Будремсервіс" на виконання договору генерального підряду на будівництво, укладеного 23.02.2007 між ПАТ "Київський завод світлочутливих матеріалів "Фотон" (Замовник) та ТОВ "Сент Софія Контракшн" (Генпідрядник).

Відповідно до п. 2.6 договору від 11.07.2007 № 11, перехід права власності на виготовлені та встановлені Підрядником за договором вироби (металеві конструкції, огорожі та привантажуючі її бетонні блоки) відбувається з моменту підписання сторонами акту приймання-здачі виконаних робіт.

ТОВ "Сент Софія Контракшн" набуло права власності на виготовлені та встановлені ТОВ "Анвіт-Будремсервіс" вироби (металеві конструкції огорожі та привантажуючі її бетонні блоки) та передало виконані роботи та вироби (металеві конструкції, огорожі та привантажуючі її бетонні блоки) у власність ПАТ "Київський завод світлочутливих матеріалів "Фотон" за актами приймання виконаних підрядних робіт від 31.08.2007 та 31.11.2007. Згідно із договором генерального підряду на будівництво від 23.02.2007, право власності на результати виконаних робіт (в даному випадку - металеві конструкції, огорожі та привантажуючі її бетонні блоки) перейшло до ПАТ "Київський завод світлочутливих матеріалів "Фотон" з моменту підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт.

Таким чином, апеляційний господарський суд встановив, що ПАТ "Київський завод світлочутливих матеріалів "Фотон" набуло право власності на об'єкт благоустрою будівельного майданчика на об'єкті будівництва житлово-офісного комплексу з торговими приміщеннями, соціальної інфраструктури та підземним паркінгом за адресою: проспект Перемоги, 42 у Шевченківському районі м. Києва, на розміщення рекламних засобів на якому було надано дозволи.

При цьому, КП ВО Київради (КМДА) "Київреклама" не доведено перебування зазначеного вище місця розміщення рекламних засобів у комунальній власності.

Судом спростовано доводи відповідача про те, що місцем розміщення рекламних засобів був не паркан, а земельна ділянка комунальної власності, що перебуває в оренді ПАТ "Київський завод світлочутливих матеріалів "Фотон", на якій цей паркан встановлений.

Апеляційний господарський суд виходив з того, що місце розташування рекламних засобів ПАТ "Київський завод світлочутливих матеріалів "Фотон" було погоджено в дозволах на розміщення рекламних засобів, виданих на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 25.04.2014 № 503, а конструктивні особливості банерів, панно, на розміщення яких були надані дозволи, передбачають їх розміщення саме на тимчасовій споруді, паркані, а не на відведеній території на відкритій місцевості в межах населеного пункту.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у випадках та порядку, визначеному цивільним законодавством.

Відповідно до приписів ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Слід зазначити, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і за наслідками, визначеними законом, а тому слід встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Зовнішньою рекламою, згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про рекламу", є реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу" передбачено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зовнішня реклама на територіях, будинках та спорудах розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб).

Відповідно до Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 37/6253 (далі - Порядок), КП "Київреклама" - комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковане Головному управлінню з питань реклами та уповноважене виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) виконувати функції з укладення договорів, нарахування та отримання плати за право тимчасового користування місцями (для розміщення РЗ), які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва, його районів або повноваження щодо розпорядження якими здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва, здійснювати контроль за надходженням плати за договорами, організовувати або здійснювати власними силами та засобами демонтаж самовільно встановлених рекламних засобів, надавати платні послуги та виконувати інші повноваження, передбачені цим Порядком та статутом підприємства.

Пунктом 3.1.1 зазначеного Порядку передбачено, що КП "Київреклама" укладає з розповсюджувачем реклами договір на право тимчасового користування місцем(-ями) для розміщення рекламного(-их) засобу(-ів), що перебуває(-ють) у комунальній власності територіальної громади міста Києва.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2.12.2003 № 2067 затверджено Типові правила розміщення зовнішньої реклами (далі - Правила), п. 2 яких визначено, що місцем розташування рекламного засобу є площа зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або відведеної території на відкритій місцевості у межах населеного пункту, що надаються розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування власником або уповноваженим ним органом (особою).

Враховуючи положення зазначених норм права, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного господарського суду про те, що до компетенції КП "Київреклама" віднесено укладення договорів з розповсюджувачами зовнішньої реклами на право тимчасового користування місцями, які перебувають у комунальній власності, а надання місць для розміщення зовнішньої реклами у користування розповсюджувачами зовнішньої реклами є правом власників (або уповноважених ними органів) таких місць (будинків, споруд, об'єктів благоустрою тощо).

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Згідно зі ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України визначено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що тимчасова споруда (паркан) є об'єктом благоустрою будівельного майданчика, право власності на яку ПАТ "Київський завод світлочутливих матеріалів "Фотон" набуло за зазначеними вище документами, то судова колегія Вищого господарського суду України вважає вірним висновок апеляційного господарського суду про наявність підстав для визнання спірного договору недійсним, оскільки надання місць для розміщення зовнішньої реклами у користування розповсюджувачам зовнішньої реклами належить до компетенції власників таких місць, а нормами законодавства відповідачам надано повноваження на укладення договорів на право тимчасового користування лише місцями (для розміщення РЗ), які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва. Докази перебування об'єкту будівництва та/або паркану за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 42 у комунальній власності територіальної громади м. Києва на момент укладення спірного договору - відсутні.

Водночас, суд мотивовано відхилив посилання КП ВО Київради (КМДА) "Київреклама" стосовно наявності істотних умов договору у спірному правочині щодо погодження цивільних прав та обов'язків сторін, що виключає можливість визнання договору недійсним. Зазначені доводи, як вірно зазначив суд, стосуються питання укладеності правочину, що не є предметом розгляду даної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

З огляду на обґрунтованість зустрічного позову, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог КП ВО Київради (КМДА) "Київреклама" про стягнення з ПАТ "Київський завод світлочутливих матеріалів "Фотон" коштів в сумі 107445,00 грн за договором від 19.03.2014 №1441/13.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч. 1 ст. 43 ГПК України).

Матеріали справи свідчать про те, що апеляційним господарськими судами в порядку ст. 43 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності і вірно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що доводи скаржника фактично зводяться до оцінки доказів та переоцінки обставин справи, що не є компетенцією касаційної інстанції, з огляду на приписи ст. 1115, 1117 ГПК України.

Згідно з п. 1 ст. 1119 ГПК України, касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм законодавства при прийнятті судового рішення у даній справі не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для його зміни чи скасування колегія суддів касаційної інстанції не вбачає.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 у справі №910/1920/15-г - без змін.

Головуючий суддя Л.Б. ІВАНОВА

Судді Л.А. ГОЛЬЦОВА

Т.П. КОЗИР