ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року Справа № 10/5026/2409/2011

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Жукової Л.В. (доповідач),
суддів:Білошкап О.В.,
Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"
на ухвалугосподарського суду Черкаської області від 12.02.2015
та постановуКиївського апеляційного господарського суду від 08.07.2015
у справі№ 10/5026/2409/2011 господарського суду Черкаської області
за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус-С"
провизнання банкрутом

за участю представників сторін: ПАТ "Дельта Банк" - Лисенка В.М. кредитора Стратілатова К.Г. та арбітражного керуючого Каплі С.В.

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 12.02.2015 у справі № 10/5026/2409/2011 (Суддя - Боровик С.С.) припинено повноваження ліквідатора ТОВ "Крокус-С" арбітражного керуючого Булаха Олександра Івановича" призначено ліквідатором товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус-С" арбітражного керуючого Каплю Сергія Васильовича.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.07.2015 (головуючий суддя: Доманська М.Л., судді: Гарник Л.Л., Шипко В.В.) апеляційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Київської області від 12.02.2015 у справі № 10/5026/2409/2011 - без змін.

Не погодившись із наведеними судовими актами, ПАТ "Дельта Банк" звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою з проханням їх скасувати, пославшись на порушення та невірне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши, згідно ч.1 ст.1117 Господарського процесуального кодексу України, наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" застосовуються норми цього Закону в редакції, що діяла до 19.01.2013.

Відповідно до частини 2 статті 41 ГПК України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Далі - Закон).

Частиною 1 статті 5 Закону передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом та іншими законодавчими актами України.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, ухвалою господарського суду Черкаської області від 01.11.2011 було порушено провадження у справі №10/5026/2409/2011 про банкрутство ТОВ "Крокус-С" в порядку ст. 51 Закону.

Постановою господарського суду Черкаської області від 15.11.2011 ТОВ "Крокус-С" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Кугота Ігоря Петровича.

Ухвалою суду від 25.06.2013 припинено повноваження ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Кугота Ігоря Петровича та ліквідатором у справі призначено арбітражного керуючого Булаха Олександра Івановича.

Відповідно до ч.6 ст.31 Закону при реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Згідно ч.11 ст.31 Закону невиконання або неналежне виконання обов'язків, покладених на арбітражного керуючого згідно з цим Законом, за відсутності наслідків, передбачених цією статтею, може бути підставою для усунення арбітражного керуючого від виконання ним своїх обов'язків, про що господарський суд виносить ухвалу.

Оскільки ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку, то, враховуючи вимоги ч.6, ч.11 ст.31, ч.13 ст.30 Закону, суд, розглядаючи питання про припинення повноважень ліквідатора, повинен встановити факти невиконання чи неналежного виконання ліквідатором своїх повноважень, оцінити об'єктивні причини невиконання чи неможливості виконання ліквідатором своїх повноважень, докази, наведені і подані учасниками провадження, в тому числі і ліквідатором, та з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності вирішити питання про припинення повноважень ліквідатора та про призначення нового ліквідатора.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, припиняючи повноваження ліквідатора арбітражного керуючого Булаха О.І. зазначив, що з моменту призначення арбітражного керуючого Булаха О.І. (25.06.2013) ліквідатором ТОВ "Крокус-С" і до розгляду клопотання кредиторів про його усунення, ліквідатор Булах О.І. не звітувався перед кредиторами про виконану роботу, не вчиняв реальних дій, спрямованих на розшук майна боржника, стягнення його дебіторської заборгованості, упродовж 18-ти місяців відповідно до акту приймання-передачі арбітражним керуючий Булахом О.І. не прийнято від попереднього ліквідатора Кугота І.П. статутні та облікові документи боржника, печатку та інші процесуальні документи щодо справи про банкрутство ТОВ "Крокус-С" та інше.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю; заявляє в установленому порядку заперечення по заявлених до боржника вимогах поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство, і є неоплаченими; з підстав, передбачених частиною десятою статті 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає у встановленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному органу з питань банкрутства інформацію для ведення єдиної бази даних щодо підприємств-банкрутів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Отже, невиконання ліквідатором повноважень, визначених Законом, може бути правовою підставою для усунення арбітражного керуючого - ліквідатора від виконання ним своїх обов'язків.

Відповідно до вимог Закону вибір кандидатури ліквідатора боржника, що ліквідується власником, належить суду.

Як встановлено судами, 29.12.2014 від голови Комітету кредиторів Стратілатова К.Г. надійшло клопотання про припинення повноважень ліквідатора ТОВ "Крокус-С" арбітражного керуючого Булаха О.І., оскільки останній не вчинив всіх необхідних дій, спрямованих на розшук майна боржника, та про призначення нового ліквідатора ТОВ "Крокус-С" арбітражного керуючого Каплю С.В.

Арбітражного керуючого Булаха О.І. було призначено ліквідатором ТОВ "Крокус-С" 25.06.2013 та лише 08.12.2014 (майже через півтора року) відповідно до акту приймання-передачі арбітражний керуючий Кугот І.П. (попередній ліквідатор боржника) передав арбітражному керуючому Булаху О.І. статутні та облікові документи боржника, печатку та інші процесуальні документи щодо справи про банкрутство боржника. Вказані факти підтверджуються самим Булахом О.І. у листі вимозі від 24.12.2014. Суду не надано доказів вчинення арбітражним керуючим Булахом О.І. належних дій щодо спонукання арбітражного керуючого Кугота І.П. передати ці документи та печатку в більш стислі строки.

З моменту призначення арбітражного керуючого Булаха О.І. (25.06.2013) ліквідатором ТОВ "Крокус-С" і до розгляду даного клопотання кредиторів про припинення його повноважень, ліквідатор Булах О.І. не звітувався перед кредиторами про виконану роботу, не вчиняв реальних дій, спрямованих на розшук майна боржника та стягнення дебіторської заборгованості та інше.

Комітетом кредиторів прийнято рішення, оформлене протоколом №8 від 26.12.2014, про визнання роботи ліквідатора Булаха О.І. незадовільною та звернення до суду з клопотанням про припинення повноважень ліквідатора Булаха О.І. та призначення новим ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Каплю Сергія Васильовича.

У подальшому, комітетом кредиторів прийнято рішення, оформлене протоколом №9 від 11.02.2015 про призначення нового ліквідатора ТОВ "Крокус-С" арбітражного керуючого Каплі С.В.

При призначенні нового ліквідатора суд першої інстанції виходив з того, що кандидатура Каплі С.В. запропоновано комітетом кредиторів, відповідає всім вимогам ст.31 Закону та є єдиною запропонованою кандидатурою.

З огляду на встановлені обставини та враховуючи наведені вище законодавчі положення, колегія суддів погоджується з висновком попередніх судових інстанцій про підставність усунення від виконання обов'язків ліквідатора ТОВ "Крокус-С" арбітражного керуючого Булаха О.І. та призначення нового ліквідатора у даній справі арбітражного керуючого Каплі С.В.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи заявника касаційної скарги про відсутність обов'язку у ліквідатора звітуватись перед комітетом кредиторів, з огляду на те, що створення комітету кредиторів не передбачено у даній справі, з огляду на таке.

Провадження у даній справі здійснюється за спрощеною процедурою банкрутства боржника, що ліквідується за рішенням власника, передбаченою у ст.51 Закону.

Відповідно до положень ст. ст. 16, 51 Закону створення комітету кредиторів у процедурі банкрутства боржника, що ліквідується власником, не є обов'язковим, оскільки формування та створення комітету кредиторів, як органу, що представляє інтереси всіх кредиторів у справі про банкрутство, здійснюється на стадії розпорядження майном, яка в процедурі банкрутства боржника, що ліквідується власником, відсутня.

Разом з тим кредитори боржника не позбавлені можливості провести такі збори та за власною ініціативою сформувати комітет кредиторів, як орган колективного представництва інтересів кредиторів у справі про банкрутство, оскільки, саме комітет кредиторів, а не окремі кредитори, наділений повноваженнями щодо контролю за діями ліквідатора, у тому числі при реалізації майна банкрута у ліквідаційній процедурі.

Отже, враховуючи відсутність законодавчої заборони на створення комітету кредиторів при здійсненні провадження у справі про банкрутство за ст. 51 Закону та наявність у боржника значної кількості кредиторів, у даному випадку створення комітету кредиторів не суперечить Закону.

Інші доводи скаржника, які по суті стосуються переоцінки обставин справи та доказів у справі, були предметом розгляду у судах першої та апеляційної інстанцій та обґрунтовано ними відхилені.

Так, відповідно до ч.2 ст.1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п.1 ст.1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи господарськими судами її фактичні обставини були встановлені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки господарських судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, відтак відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень, а викладені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків господарських судів, які містяться в оскаржуваних судових актах.

На підставі викладеного, керуючись статями 1115, 1117, 1119 - 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Черкаської області від 12.02.2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.07.2015 року у справі №10/5026/2409/2011 залишити без змін.

Головуючий Л.В. Жукова

Судді О.В. Білошкап

В.Я. Погребняк