РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2015 р. Справа № 903/381/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Розізнана І.В.

судді Бучинська Г.Б. ,

судді Сініцина Л.М.

при секретарі судового засідання Романчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" на рішення господарського суду Волинської області від 20.05.2015р. у справі № 903/381/15 (суддя Кравчук В.О.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату (с. Базилівщина, Машівський р-н., Полтавська обл.)

до відповідача публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" (м. Луцьк)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - відокремлений підрозділ "Полтавська дирекція залізничних перевезень" ДП "ОСОБА_1 залізниця" (м. Полтава)

про стягнення 10 500, 00 грн.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, представник за довіреністю від 25.12.2014р. № 2-68д;

відповідача - ОСОБА_3, представник за довіреністю від 29.09.2015р. № 1693/06-06;

третьої особи - не з'явився;

Судом розяснено представникам права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату звернулося до господарського суду Волинської області з позовом про стягнення з відповідача 10500 грн. штрафу за перевищення термінів використання залізничних цистерн.

Рішенням господарського суду Волинської області від 20.05.2015р. позов задоволено.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" на користь публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі Управління з переробки газу і газового конденсату 10500 грн. штрафу за перевищення термінів використання залізничних цистерн та 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги відповідають чинному законодавству і фактичним обставинам справи, підтверджені належними доказами, тому дійшов до висновку про задоволення позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Скаржник вказує, що відповідно до ст. 614 ЦК особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Зазначає, що перевищення термінів використання цистерн сталося не з його вини, оскільки залізничні цистерни були відправлені ним з дотриманням вимог умов договору, відразу після їх розвантаження у період з 02-05 грудня 2014р., про що свідчать календарні штемпелі станції відправлення у залізничних накладних. Довготривале перебування вагонів на станції Ромодан повязане з великим накопиченням вагонів та несправністю тепловозу ПАТ "Укргазвидобування", в звязку з чим передислокація вагонів зі станції Ромодан на станцію ОСОБА_1 здійснювалась тепловозом залізниці.

Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу (вих. №02-02-2643-5 від 25.06.2015р.) та доповнення до відзиву на апеляційну скаргу (вих. 273ю від 08.07.2015р.), в яких позивач доводи апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що твердження скаржника про те, що ним вжито всіх необхідних заходів для належного виконання зобов'язань не відповідає дійсності та всупереч ст. 33 ГПК України не підтверджено жодними доказами.

Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" подано до суду додаткові пояснення до апеляційної скарги (від 21.07.2015р. б/н), (від 02.10.2015р. №1748/06-06), в яких скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 19.06.2015р. скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу прийнято до провадження, справу призначено до слухання.

Розпорядженням голови суду від 20.07.2015р., у зв'язку із перебуванням у відпустці суддів Мельника О.В., Грязнова В.В., внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Бучинська Г.Б., суддя Сініцина Л.М.

Ухвалами Рівненського апеляційного господарського суду від 21.07.2015р. та 16.09.2015р. розгляд справи відкладався.

В судових засіданнях 21.07.2015р., 16.09.2015р. та 05.10.2015р. представники скаржника доводи апеляційної скарги підтримали, вважають рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, тому просять апеляційну скаргу задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Представники позивача в судових засіданнях 21.07.2015р., 16.09.2015р. та 05.10.2015р. доводи апеляційної скарги заперечили, вважають рішення суду першої інстанції прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа не забезпечила явку повноважного представника в судові засідання, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення третьої особи про день, час та місце розгляду справи, явка сторін у судові засідання обов'язковою не визнавалась, а неявка представників не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представника третьої особи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, заслухавши представників позивача та відповідача, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено апеляційним судом та підтверджується матеріалами справи між публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату (позивач, виконавець) та публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" (відповідач, замовник) було укладено договір по оформленню та відвантаженню нафтопродуктів залізничним транспортом від 03.01.2014р. №5/6-тр/Я (а.с. 10-11).

Предметом договору є надання виконавцем послуг замовнику по оформленню та відвантаженню нафтопродуктів; по наливу газу вуглеводневого скрапленого паливного для комунально-побутового споживання, що разом іменується продукція, залізничним та автомобільним транспортом із Яблунівського відділення з переробки газу по території України згідно рознарядок ПАТ "Укргазвидобування" (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору відвантаження продукції здійснюється в залізничних цистернах, що належать виконавцю, залізничних цистернах сторонніх організацій, а також в автоцистернах наданих замовником.

Згідно п. 2.2. надання послуг з відвантаження продукції оформляється актом приймання-передачі наданих послуг з обов'язковим прибуттям уповноваженого представника замовника. Якщо залізнична цистерна не повернулася від замовника до виконавця в звітному місяці, то надання послуг з використання залізничних цистерн оформляється декількома актами приймання-передачі наданих послуг: актами на кінець звітного місяця та актами на дату фактичного повернення залізничної цистерни. Дата повернення залізничної цистерни визначається календарним штемпелем видачі вантажу у залізничній накладній.

Відповідно до п. 2.4. договору вважається, що виконавець виконав свої зобов'язання в частині надання послуг по оформленню та відправленню продукції залізничним транспортом та послуг по наливу продукції в залізничні цистерни із моменту прийняття завантаженого вагона до перевезення залізницею (ч.2 ст. 334 ЦК України). Момент прийняття визначається календарним штемпелем станції відправлення у залізничній накладній.

Згідно з пунктом 3.3. договору замовник зобов'язаний надати лист-заявку одночасно з надходженням коштів за залізничні послуги (лист-заявка містить кількість продукції, станцію і залізницю призначення, код станції, одержувача продукції, його код і адресу одержувача, завірені печаткою). Повернути залізничну цистерну власності виконавця в технічно справному стані на станцію приписки або за реквізитами вказаними виконавцем.

Згідно з пунктом 4.2. договору термін використання пропан-бутанових цистерн власності виконавця складає: на відстань транспортування до 800 км від станції ОСОБА_1 залізниці до станції призначення складає 19 діб від дати відвантаження цистерни до дати повернення цистерни на станцію приписки ОСОБА_1 (Селещина) ОСОБА_1 залізниці або станцію зазначену виконавцем; на відстань транспортування понад 800 км від станції ОСОБА_1 залізниці до станції призначення - складає 25 діб від дати відвантаження цистерни до дати повернення цистерни на станцію приписки ОСОБА_1 (Селещина) ОСОБА_1 залізниці або станцію зазначену виконавцем.

Відповідно до пункту 4.3. договору термін використання цистерни власності виконавця починається з дати відправлення завантаженої цистерни із ст. Сенча Південної залізниці та закінчується датою повернення порожньої цистерни на ст. Сенча (Селещина) ОСОБА_1 залізниці, або станцію зазначену виконавцем. Дати відправлення та повернення визначаються календарним штемпелем станції у залізничній накладній. При обчисленні терміну використання цистерни день відправлення завантаженої цистерни та день повернення порожньої цистерни зараховується як одна доба.

Пунктом 5.3. договору сторони погодили, що за перевищення термінів використання пропан-бутанових цистерн власності виконавця, що передбачені пунктом 4.2. договору, замовник сплачує штраф у розмірі 500,00 грн. за кожну добу понаднормового використання.

Договір підписаний повноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Позивач на підставі листа-заявки відповідача від 25.11.2014р. №1/9-0312 (а.с.12) відвантажив 25.11.2014р. із станції ОСОБА_1 залізниці на станцію ОСОБА_4 залізниці на адресу ПАТ "Волиньгаз" філії Волинський ОГНП (на відстань 724 км) цистерни зі скрапленим газом №50861988, №50861905, №50862077, №50867787, №50861731, які належать позивачу, про що свідчить накладна №43919240 від 25.11.2014р. (а.с. 13).

Факт надання позивачем послуг з відвантаження вказаних цистерн підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт від 31.12.2014р. №630п та актом здачі-приймання виконаних робіт від 30.11.2014р. №521п., які підписані повноважними представниками та скріплені їх печатками (а.с.35 -36).

За понаднормове використання цистерн позивач, на підставі п. 5.3 договору, нарахував відповідачу штраф у розмірі 10500 грн., про що позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату №668ш від 31.12.2014р., який останнім залишено без оплати.

В порядку досудового врегулювання спору позивач направив на адресу відповідача претензію №06-01-516-5 від 30.01.2015р. з вимогою сплатити штраф, проте претензія відповідачем залишена без задоволення.

Предметом позову є вимога позивача про стягнення з відповідача 10 500 грн. штрафу за перевищення термінів використання пропан-бутанових цистерн, який нарахований на підставі п. 5.3. договору.

Апеляційним господарським судом враховується, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли зобов'язання, що випливають із договору про надання послуг, згідно якого та в силу ст. 901 Цивільного кодексу України, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Предметом укладеного між сторонами договору є надання послуг по оформленню та відвантаженню нафтопродуктів; по наливу газу вуглеводневого скрапленого паливного для комунально-побутового споживання, що разом іменується продукція, залізничним та автомобільним транспортом із Яблунівського відділення з переробки газу по території України згідно рознарядок ПАТ "Укргазвидобування".

Як встановлено судом, сторони в п. 2.4. договору передбачили, що виконавець є таким, що виконав свої зобов'язання в частині надання послуг по оформленню та відправленню продукції залізничним транспортом та послуг по наливу продукції в залізничні цистерни із моменту прийняття завантаженого вагона до перевезення залізницею (ч.2 ст. 334 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 334 ЦК України переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 25.11.2014р. відвантажив із станції ОСОБА_1 залізниці на станцію ОСОБА_4 залізниці на адресу ПАТ "Волиньгаз" філії Волинський ОГНП (на відстань 724 км) цистерни зі скрапленим газом №50861988, №50861905, №50862077, №50867787, №50861731, що підтверджується накладною №43919240 від 25.11.2014р. (а.с. 13).

Тобто, позивачем належним чином виконані передбачені п. 2.4. договору зобов`язання в частині надання послуг по оформленню та відправленню продукції залізничним транспортом та послуг по наливу продукції в залізничні цистерни.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що пунктом 4.2. договору сторони передбачили, що термін використання пропан-бутанових цистерн власності виконавця на відстань транспортування до 800 км від станції ОСОБА_1 залізниці до станції призначення складає 19 діб від дати відвантаження цистерни до дати повернення цистерни на станцію приписки ОСОБА_1 (Селещина).

При цьому, термін використання цистерни починається з дати відправлення завантаженої цистерни із ст. Сенча (Селещина) ОСОБА_1 залізниці та закінчується датою повернення порожньої цистерни на ст. Сенча (Селещина) ОСОБА_1 залізниці, або станцію зазначену виконавцем у залізничній накладній (п. 4.3. договору).

Судом також приймається до уваги, що в пункті 3.3. договору сторони передбачили, що в обов`язки замовника входить повернення залізничної цистерни власності виконавця в технічно справному стані на станцію приписки або за реквізитами вказаними виконавця. При цьому, сторонами ч. 2 ст. 334 ЦК України застосовано не було.

Отже, сторони договором передбачили, що обов'язок щодо повернення залізничних цистерн власності позивача на станцію приписки ст. Сенча (Селещина) покладений безпосередньо на відповідача.

Як вбачається зі змісту наявних у матеріалах справи копій залізничних накладних фактично пропан-бутанові цистерни були використані з перевищенням граничного терміну, визначеного пунктом 4.2. договору, а саме:

- цистерна зі скрапленим газом №50861988 відправлена 25.11.2014р. із станції ОСОБА_1 (накладна №43919240 від 25.11.2014р.), повернута на станцію ОСОБА_1 18.12.2014р. (накладна №39899646 від 01.12.2014р.), відстань перевезення - 724 км, граничний термін використання - 19 діб, фактичний термін використання - 23 доби, понаднормове використання - 4 доби.

- цистерна зі скрапленим газом №50861905 відправлена 25.11.2014р. із станції ОСОБА_1 (накладна №43919240 від 25.11.2014р.), повернута на станцію ОСОБА_1 20.12.2014р.(накладна №39915665 від 01.12.2014р.), відстань перевезення - 724 км, граничний термін використання - 19 діб, фактичний термін використання - 25 діб, понаднормове використання - 6 діб.

- цистерна зі скрапленим газом №50862077 відправлена 25.11.2014р. із станції ОСОБА_1 (накладна №43919240 від 25.11.2014р.), повернута на станцію ОСОБА_1 18.12.2014р.(накладна №39899497 від 01.12.2014р.), відстань перевезення - 724 км, граничний термін використання - 19 діб, фактичний термін використання - 23 доби, понаднормове використання - 4 доби.

- цистерна зі скрапленим газом №50867787 відправлена 25.11.2014р. із станції ОСОБА_1 (накладна №43919240 від 25.11.2014р.), повернута на станцію ОСОБА_1 15.12.2014р.(накладна №39943279 від 01.12.2014р.), відстань перевезення - 724 км, граничний термін використання - 19 діб, фактичний термін використання - 20 діб, понаднормове використання - 1 доба.

- цистерна зі скрапленим газом №50861731 відправлена 25.11.2014р. із станції ОСОБА_1 (накладна №43919240 від 25.11.2014р.), повернута на станцію ОСОБА_1 20.12.2014р.(накладна №39929989 від 01.12.2014р.), відстань перевезення - 724 км, граничний термін використання - 19 діб, фактичний термін використання - 25 діб, понаднормове використання - 6 діб.

Отже, загальний термін понаднормованого використання відповідачем ряду пропан-бутанових цистерн становить 21 добу.

Також, факт понаднормованого використання цистерн підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт №630п від 31.12.2014р. та №521п від 30.11.2014р., згідно яких кількість діб використання кожної цистерни перевищує обумовлені договором 19 діб користування (а.с. 35-36).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст. 611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Сторони пунктом 5.3. договору погодили, що за перевищення термінів використання пропан-бутанових цистерн власності виконавця, що передбачені пунктом 4.2. договору, замовник сплачує штраф у розмірі 500 грн. за кожну добу понаднормового використання.

Отже, сторони, при укладенні договору вступили у договірні відносини на певних умовах, які є обов'язковими для виконання, та передбачили відповідальність за перевищення термінів використання пропан-бутанових цистерн понад встановлений термін у вигляді штрафу, що в свою чергу повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

На підставі пунктів 4.2., 5.3. договору позивач нарахував відповідачу та пред'явив до стягнення штраф за перевищення термінів використання залізничних цистерн в розмірі 10500 грн. (а.с. 8).

Перевіривши правильність нарахування позивачем штрафу за перевищення термінів використання залізничних цистерн, колегія суддів констатує, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, умовам договору та відповідає наданому розрахунку.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення штрафу ґрунтуються як на умовах договору, так і на положеннях чинного законодавства, тому підлягають задоволенню.

Судова колегія зазначає, що сторони в договорі за власною згодою по-різному узгодили момент виконання зобов`язань: позивачем - прийняття завантаженого вагона до перевезення залізницею (ч.2 ст. 334 ЦК України) (п. 2.4 договору), а відповідачем - повернення залізничних цистерн власності виконавця в технічно справному стані на станцію приписки або за реквізитами вказаними виконавцем (п. 3.3. договору). При цьому, судом вказується, що повернення цистерн власнику не ставиться в залежність від часу перебування цистерн в дорозі чи на станціях, тому факт перебування спірних цистерн на станції ОСОБА_1 залізниці Ромодан не може бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності, встановленої п.5.3 договору. Судом також береться до уваги те, що відповідач доказів на підтвердження того, що ним вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання, як це обумовлено приписами ч.1 статті 614 Цивільного кодексу України, а отже і про відсутність його вини, суду не надав.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки їм була надана вичерпна правова оцінка судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів, які відповідно до статей 33, 34 ГПК України засвідчують певні обставини і на яких ґрунтується висновок суду.

Судовою колегією не встановлено порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, а тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" на рішення господарського суду Волинської області від 20 травня 2015 р. у справі № 903/381/15 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Сініцина Л.М.