РІШЕННЯ

24.09.2015Справа №910/19576/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., при секретарі судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/19576/15

за позовом державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрос-Нафта», м. Київ,

про стягнення 49 224,90 грн.,

за участю представників:

позивача - Чміль В.В. (довіреність від 07.05.2015 № 14/20-19-15);

відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (далі - Компанія) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Агрос-Нафта» (далі - Товариство): 26 635,41 заборгованості з орендної плати за договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна від 03.12.2012 № 14-18-585/580 (далі - Договір); 7 079,96 грн. пені; 13 955,37 грн. втрат від інфляції; 1 021,45 грн. 3% річних; 532,71 грн. штрафу, а всього 49 224,90 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 10.09.2015.

29.07.2015 позивач подав суду заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Товариства, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, 16А на суму ціни позову - 49 224,90 грн. та судового збору - 1 827 грн.

19.08.2015 відповідач подав суду клопотання про відкладення судового розгляду, у зв'язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника.

10.09.2015 позивач подав суду документи для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2015 у задоволенні заяви Компанії про вжиття заходів до забезпечення позову зі справи № 910/19576/15 відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2015 розгляд справи було відкладено на 24.09.2015, у зв'язку з неявкою представників відповідача.

23.09.2015 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав таке:

- сторонами було укладено Договір оренди нерухомого майна, за яким у відповідача існує заборгованість;

- проте, відповідача вважає, що позивачем невірно були розраховані штрафні санкції, а саме: пеня нараховується за останні 6 календарних місяців; по позовним вимогам щодо стягнення пені існує скорочена позовна давність в один рік; при нарахування сум індексації основного боргу з урахуванням індексу інфляції позивач допустив порушення правил нарахування; так, нарахування здійснюється за кожний окремий місяць, а не підсумково за період; крім того, в одному й тому ж самому періоді позивачем зазначаються різні суми, тоді як за одним Договором не може бути різних сум заборгованостей за один й той самий період, наприклад пункти 4-6 розділу 3 розрахунку основного боргу, що є додатком до позовної заяви.

Представник позивача у судовому засіданні 24.09.2015 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав повністю.

Представники відповідача у судове засідання 24.09.2015 не з'явилися; вимоги ухвал суду не виконали; про причини неявки суд не повідомили.

Ухвали Господарського суду міста Києва було надіслано відповідачу на адресу, зазначену у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал і рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 24.09.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

03.12.2012 Компанією (орендодавець) та Товариством (орендар) укладено Договір, за умовами якого:

- орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення, загальною площею 50,7 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, 16-А на 5 поверсі адмінбудинку, що знаходиться у власності орендодавця, експертною вартістю 514 600 грн. (пункт 1.1 Договору);

- орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 04.10.1995 № 786, і становить без ПДВ за базовий місяць оренди (листопад 2012 року) - 7 719 грн. Орендна плата за перший місяць оренди грудень визначається шляхом коригування орендної плати за листопад на індекс інфляції грудня 2012 року (пункт 3.1 Договору);

- нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством (пункт 3.2 Договору);

- орендна плата за кожний наступний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (пункт 3.3 Договору);

- орендна плата перераховується орендодавцю щомісячно не пізніше 15 числа місяця (пункт 3.6 Договору);

- орендар зобов'язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату (пункт 5.3 Договору);

- Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з дати підписання акту приймання-передачі згідно пункту 2.1 Договору до 03.11.2015 включно (пункт 10.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - заступника голови правління Равлюка В.В., який діяв на підставі довіреності від 27.11.2011 № 14/20-162-11, та від відповідача - директором Демченком С.П., який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено, не визнано недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, укладений учасниками процесу Договір за своєю правовою природою є договором з оренди майна.

Судом встановлено, що позивач передав, а відповідач прийняв нежитлове приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі від 02.09.2013 № б/н, який підписано повноважними представниками учасників процесу і скріплено печатками.

У частині першій статті 762 ЦК України зазначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами першою та четвертою статті 286 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач частково виконав обов'язок з оплати оренди, перерахувавши позивачу грошові кошти у сумі 100 961,32 грн., внаслідок чого виник борг з орендної плати на загальну суму - 26 635,41 грн.

30.09.2014 сторони підписали додатковий договір № 1/26/472 до Договору, за умовами якого розірвали Договір за взаємною згодою сторін з 01.10.2014.

14.04.2015 Компанія та Товариство уклали угоду про розрахунки за договорами № 14-18-719/125, відповідно до якої відповідач визнав борг, зокрема, за Договором у сумі 26 635,41 грн. та зобов'язався його сплатити позивачу до 30.04.2015.

У визначений вказаною угодою строк борг з оренди Підприємство не погасило.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 26 635,41 грн. є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 13 955,37 грн. втрат від інфляції; 1 021,45 грн. 3% річних; 532,71 грн. штрафу та 7 079,96 грн. пені.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 3.8 Договору передбачено, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 2 % від суми заборгованості.

Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Згідно з частиною четвертою статті 231 ГК України, штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки втрат від інфляції, 3% річних і штрафу, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони правильні.

Що ж до пені, то слід зазначити таке.

Пунктом 3.7 Договору визначено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується орендодавцю у терміни визначені пунктом 3.6 Договору, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності щодо вимог про стягнення пені.

Відповідно до стаття 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною другою статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частинами третьою-четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення та спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, пеня нарахована з 16.10.2013 по 29.07.2014 не підлягає задоволенню, оскільки позовну заяву подано до суду 29.07.2015.

За розрахунком суду пеня, за вирахуванням сум щодо яких спливла позовна давність, складає 5 347,56 грн.

Отже, вимоги щодо стягнення пені підлягають частковому задоволенню, а саме у сумі 5 347,56 грн., в решті ж вимог слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агрос-Нафта» (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 51-Б; ідентифікаційний код: 30726963) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16-а; ідентифікаційний код: 30401456): 26 635 (двадцять шість тисяч шістсот тридцять п'ять) грн. 41 коп. заборгованості; 5 347 (п'ять тисяч триста сорок сім) грн. 56 коп. пені; 13 955 (тринадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 37 коп. втрат від інфляції; 1 021 (одну тисячу двадцять одну) грн. 45 коп. 3% річних; 532 (п'ятсот тридцять дві) грн. 71 коп. штрафу та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 70 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 29.09.2015.

Суддя І.Д. Курдельчук