донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

07.10.2015р. справа №908/2431/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівЛомовцевої Н.В. Зубченко І.В., Татенко В.М.
при секретарі судового засідання Склярук С.І.
за участю представників сторін:
від позивача: не прибув
від відповідача:не прибув
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м. Горлівка Донецької області
на рішення господарського суду Запорізької області
від08.06.2015р.
по справі№908/2431/15-г (суддя Алейникова Т.Г.)
за позовом:Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м. Горлівка Донецької області
до відповідача:Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь Донецької області
простягнення 1892819грн.62коп.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго», м. Горлівка Донецької області звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м. Маріуполь Донецької області про стягнення 1511834,51грн. основного боргу за спожиту активну електроенергію у травні - липні, вересні - грудні 2014р., 945317грн. боргу за реактивну електроенергію спожиту у грудні 2014р., 19332,61грн. 3% річних, 200491,70грн. інфляційних втрат і 151705,63грн. пені.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 08.06.2015р. позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" 1511834грн.51 коп. боргу за активну електроенергію, 9 453 грн.17 коп. боргу за реактивну електроенергію, 19332грн.61 грн. 3% річних, 200 491 грн.70 коп. інфляційних втрат, пені 151 грн. 00 коп. та 37 857 грн.00 коп. судового збору. Розстрочено виконання судового рішення рівними частинами на 12 місяців, стягуючи щомісячно по 145105грн.25 коп. починаючи з липня 2015 року. В іншій частині позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятим судовим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення місцевого господарського суду скасувати в частині відмовленої суми пені у розмірі 151554,63грн.

Підставами для часткового скасування судового рішення апелянт зазначає порушення ч.1ст.233 Господарського кодексу України, ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України, оскільки господарський суд не мотивує винятковість випадку та не зазначає докази, на яких ґрунтується рішення суду щодо зменшення пені без відповідного клопотання. Крім того, на думку скаржника, суд неправомірно зменшив розмір пені оскільки, розмір заявленої пені не перевищує і навіть є меншим порівняно з розміром збитків, яких зазнав позивач внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань зі сплати вартості електроенергії. Посилається на довідку, згідно якої дебіторська заборгованість позивача станом на 01.05.015р. складає грн.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, відзив не надав.

Представник позивача у судове засідання не прибув.

Судова колегія вважає можливим здійснити розгляд справи у відсутності представників сторін за наявними матеріалами справи, оскільки сторони були повідомлені про день та час судового засідання належним чином відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

З матеріалів справи вбачається, що між ВАТ "Донецькобленерго" (надалі - Позивач) та Державним обласним комунальним підприємством "Донецькоблводоканал" (надалі - Відповідач) 28 листопада 2002 року було укладено договір про постачання електричної енергії № 623 (надалі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник (Позивач по справі) продає електричну енергію Споживачу (Відповідач по справі) для забезпечення потреб електроустановок Споживача із загальною (за всіма об'єктами) приєднаною потужністю 4520 кВт, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (Розділ 1 Договору).

27.03.2012 року у відповідності до рішення загальних зборів акціонерів Публічне акціонерне товариство "Донецькобленерго" перейменовано у Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Донецькобленерго". Відбулася державна реєстрація статуту ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" в новій редакції. 30.03.2012 року внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та видана Довідка з ЄДРПОУ. Інші реквізити підприємства залишилися без змін (копія Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ № 078514, витягу зі Статуту ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" додаються).

Відповідно до рішення Донецької обласної ради від 14.09.2007р № 5/11-322 "Про реорганізацію комунального підприємства "Донецькоблводоканал", на підставі якого діяльність КП "Донецькоблводоканал" припинена шляхом його приєднання до КП "Компанія "Вода Донбасу" що, є правонаступником прав та обов'язків. У зв'язку з чим сторонами були укладені додаткові угода від 23.01.2008 року та від 12.06.2008 року до Договору про постачання електричної енергії №623 від 28.11.2002 та змінено найменування Споживача з- КП "Донецькоблводоканал" на КП "Компанія "Вода Донбасу".

Розділом 2 договору визначено зобов'язання сторін, а саме: постачальник зобов'язується постачати електроенергію, як різновид товарної продукції споживачу: в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток №13 «Обсяги постачання електричної енергії та потужності споживачу та субспоживачу») в межах 4520 кВт приєднаної (дозволеної до використання) потужності; споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №5 «Порядок розрахунків за електроенергію» та №6 «Графік зняття показників засобів обліку електричної енергії».

Розділом 9 договору визначено ряд додатків до договору.

Відповідно до п. 9.5. договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня поточного року. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Цей договір укладено у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, один з яких зберігається у постачальника, другий - у споживача (п.9.7 договору).

Згідно зі ст. 714 Цивільного кодексу України та ст. 275 Господарського кодексу України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 ст. 714 Цивільного кодексу України визначено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не впливає із суті відносин сторін.

Згідно з статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами пункту 7 статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок та зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання умов договору належним чином виконував свої зобов'язання з постачання Відповідачу електричної енергії, та поставив за період квітень - грудень 2014 року активної електроенергії в обсязі 1700302 кВт/г, за період квітень - грудень 2014 року реактивної електроенергії в обсязі 1116644 кВар/г, що підтверджується актами прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії).

Позивач оформив та надав Відповідачу рахунки за квітень - грудень 2014 року за спожиту активну електроенергію на загальну суму 2 388097,79 грн., за квітень - грудень 2014 року за спожиту реактивну електроенергію на загальну суму 60 780,27 грн., а останній отримав рахунки за спожиту електроенергію, що підтверджується відмітками на других екземплярах рахунків.

Згідно з п.7 додатку №5 до договору для проведення остаточного розрахунку споживач повинен отримати рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути сплачений споживачем протягом 5 банківських днів з дня його отримання.

Натомість, відповідачем в порушення умов договору не в повному обсязі виконав свої зобов'язання зі сплати вартості електричної енергії, в зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість за активну електроенергію, спожиту у травні - липні, вересні - грудні 2014року у розмірі 1511834,51грн., за реактивну електроенергію, спожиту у грудні 2014року у розмірі 9453,17грн.

Статтею 509 Цивільного кодексу України закріплено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що господарський суд дійшов правомірного висновку щодо невиконання відповідачем грошового зобов'язання та стягнення з останнього 1511834грн.51 коп. боргу за активну електроенергію та 9 453 грн.17коп. боргу за реактивну електроенергію.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 19 332,61 грн. за період з 07.05.2015 р. по 31.01.2015 р. та суму інфляційних втрат в розмірі 200 491,70 грн. за період з 01.05.2014 р. по 31.01.2015 р.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, перевіривши арифметичний розрахунок, наданий позивачем, колегія суддів вважає, що господарський суд дійшов вірного висновку щодо задоволення в повному обсязі вимог про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача пеню за період з 07.05.2014 року до 31.01.2015року, розмір якої складає 151705,63 грн.

Згідно п.1, п.3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 4.2.1. Договору встановлено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.4 - 2.3.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених Додатком № 5 "Порядок розрахунків" до цього Договору, споживач сплачує Постачальнику електричної енергії пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу діючої на дату виникнення заборгованості, 3% річних з простроченої суми.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" від 31.01.2015р. № 85-VIII, згідно якої встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними організаціями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п.п. 3.1 та 3.2 Статуту КП «Компанія вода Донбасу» є підприємством житлово-комунального господарства, яке створене з метою централізованого забезпечення технічною та питною водою населення, підприємств, міст, інших населених пунктів та споживачів води; надання послуг водовідведення та інше.

Виходячи з приписів Статуту та Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про питну воду» відповідач є виробником і виконавцем житлово-комунальних послуг.

Також відповідач посилається на настання обставин непереборної сили та надає в якості доказів копію висновку Донецької торгово-промислової палати № 2005/12.12-03 від 03.07.2014 року та копії сертифікату (висновку) торгово-промислової палати України №1216 від 29.10.2014 року, яка судом не приймається як належний доказ виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 11 ("Прикінцеві та перехідні положення") Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Закон набув чинності з 15.10.2014р. та діє до цього часу. За ч. 2 цієї ж статті Закону дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Відповідно до Указу Президента України № 405/2014 від 14.04.14р. Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13.04.14. "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" антитерористичну операцію було розпочато з 14.04.2014 р. Відтак, дія зазначеного Закону поширюється й на період з 14.04.14р. - до 15.10.14р. (дата набуття чинності Законом).

Сертифікати Торгово-промислової палати України №1216 від 29.10.2014р. не містить відомостей щодо зобов'язань сторін за договором про постачання електричної енергії №623 від 28.11.2002 року, що є підставою за даною справою та наданий КП "Компанія "Вода Донбасу" на підтвердження настання обставин непереборної сили щодо справляння та сплати податків та обов'язкових платежів.

З огляду на викладене, не є належним доказом форс-мажору і Висновок Донецької Торгово-промислової палати №2005/12.12-03 від 03.07.2014р.

Крім того, відповідно до п. 4.3.2 договору про постачання електричної енергії №623 від 28.11.2002 року сторона, для якої виконання зобов'язань стало неможливим внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше, ніж через п'ять календарних днів письмово повідомити іншу сторону про початок, можливий термін та дату припинення дії обставин непереборної сили.

Натомість, відповідач не повідомляв позивача про настання обставин непереборної сили, що впливають на виконання зобов'язань за даним договором.

Таким чином, відповідач не надав до матеріалів цієї справи належні докази щодо настання для останнього форс-мажорних обставин, які впливають на зобов'язання сторін за пірним договором.

Водночас, господарським судом зменшено розмір пені і частково задоволену дану вимогу у сумі 151грн.00коп.

Натомість, на думку скаржника, суд неправомірно зменшив розмір пені оскільки, розмір заявленої пені не перевищує і навіть є меншим порівняно з розміром збитків, яких зазнав позивач внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань зі сплати вартості електроенергії та господарський суд не мотивує винятковість випадку та не зазначає докази, на яких ґрунтується рішення суду щодо зменшення пені без відповідного клопотання.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з такими доводами апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, який, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Зазначені вимоги закону при вирішенні спірного питання судом дотримано.

Крім того, колегія суддів зазначає, що КП "Компанія "Вода Донбасу" є комунальним підприємством, яке має стратегічно важливий характер для життєдіяльності та екологічної безпеки Донецького регіону, оскільки створене з метою надання послуг зовнішнього централізованого та муніципального водопостачання, утримання водосховищ, забезпечення безперебійного подання води в маловодні регіони, здійснення очистки води з метою її подальшої передачі водопостачальним підприємствам Донецької області для забезпечення населення області питною водою. Встановлені на державному рівні тарифи на послуги підприємства є збитковими та не покривають його затрат. Сплата санкцій може значним чином вплинути на погіршення фінансового становища відповідача та можливість подальшого нормального функціонування підприємства, у зв'язку з кризою в державі та неплатоспроможністю, в першу чергу громадян.

З огляду на вищевикладене, заявлена сума пені є не сумою заборгованості невиконання зобов'язання, а є лише відповідальністю за правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи зазначені приписи, а також виходячи з того, що пеня не є фактичною заборгованістю, а являється лише мірою відповідальності за порушення в сфері господарювання, дослідивши всі матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо зменшення розміру пені та стягнення її у сумі 151грн.00коп.

Разом з тим, відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Разом з тим, ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» здійснює ліцензовану діяльність з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, закуповуючи електричну енергію у Державного підприємства «Енергоринок» на підставі договору купівлі-продажу №4863/01 від 19.08.2008р. ДП «Енергоринок» неодноразово зверталося до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» з претензіями про сплату штрафних санкцій у зв'язку з порушенням умов договору

Враховуючи зазначене, колегія суддів не може погодитися з висновками господарського суду щодо надання розстрочки виконання рішення строком на 12 місяців.

Саме враховуючи матеріальні інтереси сторін та її фінансовий стан, колегія суддів відмовляє у наданні розстрочки виконання рішення. Крім того, господарським судом при винесені рішення саме з урахуванням майнового стану відповідача було зменшено розмір стягуваної пені та враховано той факт, що позивач як і відповідач знаходяться у скрутному становищі в зоні проведення антитерористичної операції.

Також відповідачем не надано доказів, що саме в період до липня 2016р. він буде мати реальну можливість виконати рішення, а суд не надав цьому належної оцінки.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 08.06.2015р. по справі №908/2431/15-г в частині надання розстрочки виконання рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Горлівка Донецької області на рішення господарського суду Запорізької області від 08.06.2015р. по справі №908/2431/15-г залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 08.06.2015р. по справі №908/2431/15-г скасувати в частині розстрочення його виконання.

Виключити абзац 3 резолютивної частини рішення господарського суду Запорізької області від 08.06.2015р. по справі №908/2431/15-г.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.В. Ломовцева

Судді: І.В.Зубченко

В.М.Татенко

Надруковано 5 прим.:

1прим.-Позивачу;

1прим.-Відповідачу;

1прим.-У справу;

1прим.-ДАГС;

1прим.-ГСЗО.