ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2015 р. Справа №914/3982/14

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

при секретарі судового засідання Кришталь М.Б.,

за участю представників:

від прокуратури (позивача, скаржника) ОСОБА_1

від відповідача-1 ОСОБА_2

від відповідача-2 ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора Львівської області, вих.№05/2-128 вих15 від 09.02.2015 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 26.01.2015 року (підписане 31.01.2015 року), cуддя Король М.Р.

у справі №914/3982/14

за позовом Прокурора Пустомитівського району Львівської області, м. Пустомити Львівської області

до відповідача-1 Пустомитівської районної державної адміністрації, м. Пустомити Львівської області

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Захід Агро», с. Гаї Пустомитівського району Львівської області

про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації від 04.08.2014 року №383 та зобовязання відповідача-2 звільнити земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 147,6963 га

в с т а н о в и в :

Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.01.2015 року по справі №914/3982/14 відмовлено у задоволенні позову Прокурора Пустомитівського району Львівської області до відповідачів: Пустомитівської районної державної адміністрації та Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Захід Агро» про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації №383 від 04.08.2014 року та зобовязання відповідача-2 звільнити земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 147,6963 га.

Суд у рішенні зазначає, що законодавство та підзаконні нормативні акти не містять вимог щодо наявності обовязкових істотних умов у договорі оренди частки (паю), відповідно до ст.15 ЗУ «Про оренду землі», а земельна частка (пай) не є земельною ділянкою та не відноситься до обєктів нерухомого майна, речові права щодо яких підлягають державній реєстрації у порядку, визначеному нормами ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відтак, враховуючи реєстрацію договору оренди від 07.08.2014 року у виконавчому комітеті Верхньобілківської сільської ради 15.08.2014 року, твердження прокурора про не укладення такого договору є безпідставними, так само як і вимога про зобовязання відповідача-2 звільнити земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 147,6963 га. Разом з тим, суд зазначив про відсутність доказів, які б свідчили про видачу державних актів (копії яких знаходяться у матеріалах справи) громадянам, які померли.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Заступник прокурора Львівської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 26.01.2015 року по справі №914/3982/14 в частині відмови у задоволенні вимоги щодо визнання протиправним та скасування розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації №383 від 04.08.2014 року, та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову. Зокрема, зазначає, що згідно державних актів на право власності, які долучено до матеріалів справи, окремі земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Верхньобілківської сільської ради оформлено громадянам: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, які на момент прийняття оскаржуваного рішення померли, що підтверджується інформацією відділу Держземагентства у Пустомитівському районі Львівської області від 29.09.2014 року. З огляду на наведене, враховуючи положення ч.1 ст.1277 ЦК України, відповідно до якої, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, скаржник стверджує, що Пустомитівська районна державна адміністрація, без рішення про визнання спадщини відумерлою, не мала права розпоряджатися землями, які належать на праві приватної власності громадянам, що померли. Крім того, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано доводів позивача та такі не спростовано, а оскаржуване рішення ґрунтується виключно та доводах відповідачів.

Прокурор в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав. просив задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 26.01.2015 року по справі №914/3982/14 в частині відмови у задоволенні вимоги щодо визнання протиправним та скасування розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації №383 від 04.08.2014 року, та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову, а саме: визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації №383 від 04.08.2014 року.

Разом з тим, на виконання ухвали суду від 13.07.2015 року, прокурор Пустомитівського району Львівської області надіслав суду письмові пояснення (вих.№04/13-1404вих.15 від 20.07.2015 року) щодо обґрунтування порушення інтересів держави в даній справі. Зокрема, у поясненнях прокурор зазначає, що порушення інтересів держави полягає у грубому порушенні Пустомитівською районною державною адміністрацією встановленого Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» порядку надання земельних часток (паїв) при прийнятті розпорядження №383 від 04.08.2014 року та перевищенні повноважень органу державної виконавчої влади, передбачених Законом України «Про місцеві державні адміністрації».

Представник відповідача-1 (Пустомитівської РДА) в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу (вих.№04/15-856 від 03.04.2015 року) та доповненнях до відзиву (вих.№04/15-2195 від 26.08.2015 року). Зокрема, зазначав, що список невитребуваних паїв до районної державної адміністрації подала Верхньобілківська сільська рада, на момент видання спірного розпорядження адміністрації не було відомо про включення до вказаного списку померлих осіб, які отримали державні акти. Разом з тим, адміністрація зазначала, що спірному розпорядженню передувало ще одне розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації №373 від 29.07.2014 року «Про визначення земельних часток (паїв), як невитребуваних, що знаходяться на території Верхньобілківської сільської ради за межами населеного пункту», яким визначено як невитребуваних 120 земельних часток (паїв) загальною площею 147,6993 га. З огляду на чинність вказаного розпорядження, відповідача-1 вважає безпідставними посилання прокурора на протиправність розпорядження голови Пустомитівської РДА №383 від 04.08.2014 року, яке приймалось на підставі розпорядження №373 від 29.07.2014 року.

Представники відповідача-2 (ТзОВ сільськогосподарського підприємства «Захід Агро») в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечили, разом з тим, просили залишити позов прокурора без розгляду у звязку з відсутністю в даному випадку порушення інтересів держави.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 04 серпня 2014 року головою Пустомитівської районної державної адміністрації видано розпорядження №383 «Про передачу в оренду земельних часток (паїв) Товариству з обмеженою відповідальністю сільськогосподарському підприємству «Захід Агро», як невитребуваних, що знаходяться на території Верхньобілківської сільської ради за межами населеного пункту», відповідно до п.1 якого, голова Пустомитівської райдержадміністрації розпорядився передати Товариству з обмеженою відповідальністю сільськогосподарському підприємству «Захід Агро» 120 невитребуваних земельних часток (паїв) площею 147,6963 га на території Верхньобілківської сільської ради за межами населеного пункту в короткострокову оренду терміном на один рік з наступною пролонгацією на цей же термін до моменту отримання їх власниками (спадкоємцями) документів на право власності на земельні ділянки.

На підставі наведеного вище розпорядження, 07 серпня 2014 року між Пустомитівською районною державною адміністрацією (в тексті договору орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством «Захід Агро» (в тексті договору орендар) укладено договір оренди невитребуваних земельних часток (паїв), відповідно до умов якого, а саме: п.1.1 орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування невитребувані земельні частки (паї) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Верхньобілківської сільської ради за межами населеного пункту.

Обєктом оренди, у відповідності з п.2.1 Договору, є 120 невитребуваних земельних часток (паїв) із земель сільськогосподарського призначення загальною площею 147,6963 га ріллі.

Згідно з п.3.1 Договору обєкт оренди передається в оренду на строк 1 рік з наступною пролонгацією на цей же термін до моменту отримання їх власниками (спадкоємцями) документів на право власності на земельні ділянки.

Пунктом 14.1 Договору передбачено, що такий набирає чинності після підписання сторонами та його реєстрації.

Договір оренди невитребуваних земельних часток (паїв) від 07.08.2014 року підписано сторонами за зареєстровано у виконавчому комітеті Верхньобілківської сільської ради 15 серпня 2014 року за №2014/1.

Прокурор Пустомитівського району Львівської області звернувся до господарського суду в інтересах держави з позовом до відповідачів: Пустомитівської районної державної адміністрації та Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Захід Агро» про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації №383 від 04.08.2014 року та зобовязання відповідача-2 звільнити земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 147,6963 га.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відповідність розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації №383 від 04 серпня 2014 року вимогам законодавства, зокрема, ст.13 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв)». Разом з тим, враховуючи, що земельна частка (пай) не є земельною ділянкою та не відноситься до обєктів нерухомого майна, речові права щодо яких підлягають державній реєстрації у порядку, визначеному нормами ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відмовив у задоволенні вимоги прокурора про звільнення земельної ділянки, дійшовши висновку, що договір від 07.08.2014 року слід вважати укладеним, оскільки останній зареєстровано у виконавчому комітеті Верхньобілківської сільської ради.

Згідно з положеннями ст.121 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до ст.36-1 ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент звернення прокурора з позовом до суду) підставою представництва прокурором в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави (ч.1 ст.2 ГПК України).

Відповідно до ч.2 ст.2 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

В даному випадку прокурор Пустомитівського району Львівської області звернувся до господарського суду як позивач. В позовній заяві ним не зазначено, в чому полягає порушення інтересів держави, не обґрунтовано необхідність їх захисту та не вказано орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Посилання прокурора Пустомитівського району у письмових поясненнях, поданих вже суду апеляційної інстанції, що порушення інтересів держави полягає у грубому порушенні Пустомитівською районною державною адміністрацією встановленого Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» порядку надання земельних часток (паїв) при прийнятті розпорядження №383 від 04.08.2014 року та перевищенні повноважень органу державної виконавчої влади, передбачених Законом України «Про місцеві державні адміністрації», не свідчить про визначення позивачем сфери інтересів держави, які підлягають захисту, оскільки не будь-яке порушення норм права (навіть пов'язане з порядком надання земель в оренду) може розцінюватися як порушення інтересів держави.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-1/99 від 08.04.1999 року державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин.

З огляду на наведене, подаючи позов, прокурор зобов'язаний не лише чітко визначити сферу закріплених законодавством України державних інтересів, які підлягають захисту, а й повинен визначити, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави та обґрунтувати необхідність їх захисту. Саме лише зазначення прокурором у позові про факт порушення господарюючими суб'єктами норм права (без доведення обставин порушення інтересів держави) не може свідчити про належне виконання покладеного на нього обов'язку.

Поряд з цим, за обставинами справи, предметом спірного розпорядження голови Пустомитівської райдержадміністрації є передача в оренду (платне користування) невитребуваних земельних ділянок, які знаходяться на території Верхньобілківської сільської ради за межами населеного пункті.

Статтею 3 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.13 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Так, наведеною вище статтею визначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з ч.2 ст.5 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації за межами населених пунктів.

Прокурор, який наполягає на захисті інтересів держави, мав визначити, проте не визначив відповідний орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому, якщо прокурор вважає, що такий орган відсутній або у останнього відсутні повноваження на звернення до господарського суду, прокурор зобов'язаний зазначити про це у позовній заяві, чого також не було зроблено.

При цьому, прокурор не мотивував своє звернення в якості позивача відсутністю у відповідного органу влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельного законодавства, повноважень щодо звернення до суду з позовами про визнання протиправними та скасування рішень органів державної влади щодо розпорядження землею та не вказав, яким чином дії по незаконному (на думку прокурора) наданню в користування на умовах оренди земельної ділянки зачіпають інтереси держави.

Судом встановлено, що спірні земельні ділянки знаходяться на території Верхньобілківської сільської ради за межами населеного пункту, разом з тим, такі ділянки не належать до земель державної власності, а становлять невитребувані земельні частки (паї). Таким чином, оскільки передані в оренду за спірним розпорядженням земельні ділянки не відносяться до земель державної чи комунальної власності, а належать у якості частки (паю) фізичним особам, прокурором не обґрунтовано в чому ж полягає порушення інтересів держави, за захистом яких він звернувся до господарського суду з даним позовом.

Не зрозумілим тоді є і посилання прокурора на державні акти на право власності на окремі земельні ділянки на території Верхньобілківської сільської ради, які як зазначає прокурор, оформлено громадянам, що на момент прийняття оскаржуваного рішення померли; за захистом чиїх тоді інтересів звернувся до суду прокурор з даним позовом, адже, докази визнання спадщини відумерлою та переходу спадщини у власність територіальної громади за місцем її відкриття, в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, прокурор, як позивач, не визначає у позовній заяві в якості підстав представництво інтересів громадянина (громадян) у суді.

Необхідно звернути увагу, що згідно з ч.2 ст.36-1 ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент звернення прокурора до суду з даним позовом) підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Наявність таких підстав має бути підтверджена прокурором шляхом надання суду відповідних доказів.

Статтею 19 Конституції України передбачено обовязок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначені положення Основного Закону стосуються також і прокурора, зокрема, в частині дотримання порядку звернення з позовами до суду.

Згідно з п.3 постанови Пленуму Вищого Господарського суду України №7 від 23.03.2012 року «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам» господарський суд повинен оцінювати правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов'язаних із захистом інтересів держави.

Інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися прокурором.

Аналогічну позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України від 11.02.2014 року по справі №920/707/13.

У випадках неправильного визначення прокурором позивача, тобто органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, господарський суд на підставі пункту 1 частини першої статті 63 ГПК повертає таку позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Якщо господарський суд помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, в якій неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави, такий позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до пункту 1 частини першої статті 81 ГПК.

Однак у разі, коли прокурором подано позовну заяву в інтересах держави як позивачем (частина друга статті 2, частина друга статті 29 ГПК), то господарський суд не вчиняє процесуальних дій, зазначених в абзацах третьому і четвертому цього пункту постанови; в таких випадках повернення позовної заяви або залишення її без розгляду можливе лише за наявності підстав, зазначених відповідно у пунктах 1, 2, 3, 5 - 9 частини першої статті 63 або в пунктах 1, 2, 5, 6 частини першої статті 81 ГПК.

При цьому, якщо прокурор у позовній заяві не вказав обставин, пов'язаних з порушенням інтересів держави або з обґрунтуванням необхідності захисту таких інтересів, то господарський суд повертає позовну заяву без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК. У разі ж коли суд у зазначених випадках помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, відповідний позов залишається без розгляду згідно з пунктом 1 частини першої статті 81 названого Кодексу.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позов Прокурора Пустомитівського району Львівської області до відповідачів: Пустомитівської районної державної адміністрації та Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Захід Агро» про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації №383 від 04.08.2014 року та зобовязання відповідача-2 звільнити земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 147,6963 га, слід залишити без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.81 ГПК України.

Статтею 103 ГПК України передбачено, що апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення Господарського суду Львівської області від 26.01.2015 року по справі №914/3982/14 та залишення позову без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.81 ГПК України.

Керуючись ст.ст.81, 101, 103, 104, 105 ГПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Львівської області задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Львівської області від 26.01.2015 року по справі №914/3982/14 скасувати.

Позов прокурора Пустомитівського району Львівської області залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи №914/3982/14 повернути до Господарського суду Львівської області.

Повну постанову складено 08.10.2015 року

Головуючий-суддя Якімець Г.Г.

Судді Бойко С.М.

ОСОБА_21