КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2015 р. Справа№ 910/6664/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Лепех Л.Л. - представник; Дементьев Я.Т. - представник;

від відповідача: Довгалюк А.В. - представник;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 20.05.2015 року

у справі № 910/6664/15-г (суддя Нечай О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада"

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

про розірвання договору № 01216/5-02 від 25.10.2002 року

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рада" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" про розірвання договору № 01216/5-02 від 25.10.2002 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2015 року у справі № 910/6664/15-г у задоволенні позову ТОВ "Рада" до ПАТ "АК "Київводоканал" про розірвання договору № 01216/5-02 від 25.10.2002 року - відмовлено.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2015 року по справі № 910/6664/15-г скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обгрунтування апеляційної скарги, скаржник звертає увагу суду на те, що позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що ТОВ «Рада» є експлуатуючою організацією будинків за адресою: м. Київ, вул. А. Ахматової, 13, А. Ахматової, 13-Г та А. Ахматової, 13-Д.

Скаржник зазначає, що позивач не є балансоутримувачем будинку, але враховуючи необхідність забезпечення мешканців житлово-комунальними послугами з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення та відсутність норми, яка регулювала правовідносини у житловому будинку, у якому балансоутримувач не був визначений, по аналогії закону ТОВ «Рада» уклало з ПАТ Акціонерна компанія «Київводоканал» договір № 01216/5-02 від 25.10.2002 на централізоване постачання холодної води та водовідведення для постачання послуг кінцевим споживачам. Тобто, у даному випадку, ТОВ «Рада» виступало транзитером у правовідносинах з надання послуг централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, що свідчить про неможливість бути споживачем цих послуг.

Тому, до 26.04.2014 року грошові зобов'язання позивача за договором виконувались за рахунок виконання зобов'язань з оплати коштів товариству кінцевими споживачами.

З 26.04.2014 року Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 року № 1198-7 внесено зміни до закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 875-4.

Скаржник зазначає, що згідно закону було внесено зміни в ч. 1 ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», де з 26.04.2014 року передбачено, що «договір на надання житлово- комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Відповідно до «Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення», затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 279 ід 10.08.2012 року зазначено, що даний вид діяльності підлягає ліцензуванню.

Апелянт звертає увагу на те, що товариство не є виконавцем, оскільки не є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (не має відповідної ліцензії), а тому не вправі провадити діяльність даного виду, що виключає будь-яку можливість бути стороною вищезазначеного договору в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Неможливість виконання як підстава припинення зобов'язань за договором, у зв'язку внесенням змін Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 року № 1198-7 до Закону України про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-4 свідчить про настання обставин, за які не відповідає жодна із сторін.

Порушення майнових інтересів полягає у тому, що з 26.04.2014 року позивач не є споживачем послуг, які надаються власникам квартир та нежитлових приміщень, але змушений їх оплачувати. Саме тому, з 26.04.2014 року товариство не є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення та не має права надавати ці послуги, а тому договір №01216/5-02 від 25.10.2002 року підлягає розірванню з 04.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 30.06.2015 року у складі колегії суддів: головуючий суддя - Тищенко А.І., судді Отрюх Б.В., Михальська Ю.Б. відновлено ТОВ "Рада" строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2015 року по справі № 910/6664/15-г, апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

20.07.2015 року розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду у зв'язку з перебуванням судді-доповідача Тищенко А.І. на лікарняному та подальшим виходом у довготривалу відпустку, призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 910/6664/15-г.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/6664/15-г передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Лобаня О.І., суддів Майданевича А.Г., Федорчука Р.В.

Ухвалою від 21.07.2015р. порушено провадження у справі № 910/6664/15-г, справу призначено до розгляду на 05.08.2015р.

05.08.2015р. в судовому засіданні під час розгляду справи оголошено перерву до 14.09.2015р.

11.09.2015 року розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду у зв'язку з перебуванням судді-доповідача Лобаня О.І. на лікарняному, призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 910/6664/15-г.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/6664/15-г передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Тищенко А.І., суддів Михальської Ю.Б., Отрюха О.В.

Ухвалою від 14.09.2015 року розгляд справи призначено на 29.09.2015 рік.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи, колегія встановила наступне:

27.08.2003 р. між ПАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" та ТОВ "Рада" було укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення № 02997/5-02.

Умовами договору передбачено, що постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов'язується розраховуватися за вищезазначені послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 р. № 65.

Пунктом 7.1 договору визначено, що договір є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Договір може бути розірваний за згодою сторін. Договір може бути розірвано у судовому порядку на вимогу однієї із сторін у разі порушення другою стороною договірних зобов'язань (п. 7.2 договору).

Згідно з ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Позивач звернувся до відповідача з листом № 01-0363 від 07.05.2014 р. про припинення зобов'язань по договору.

Відповідач листом № 917/8 від 30.07.2014 р. повідомив позивача про відмову у розірванні договору.

Вимоги про розірвання договору обґрунтовані позивачем істотною зміною обставин, оскільки набрали чинності зміни до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до яких договори на послуги з водопостачання та водовідведення повинні укладатись з власниками (орендарями) квартир, а не з їх балансоутримувачами.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" № 1198-7 від 10.04.2014 р., який набрав чинності 26.04.2014 р., були внесені зміни до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", зокрема, статтю 19 було доповнено частиною 5, відповідно до якої виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Також було доповнено ст. 29 вказаного закону частиною 3, відповідно до якої договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08.06.2011 р. положення ст. 652 ЦК України пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 цього Кодексу, при істотній зміні обставин.

Проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що підстави, визначені статтями 651 та 652 Цивільного кодексу України, є вичерпними для розірвання договору у судовому порядку.

Сторони в момент укладення спірного договору не могли передбачити, що настануть ті обставини, про які зазначає позивач у позові, при цьому зміна обставин була зумовлена причинами, які позивач не міг усунути, а із договорів та звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе позивач.

Однак, позивач не довів суду, що виконання спірного договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні договору.

Ту обставину, що з кола суб'єктів, між якими укладається договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, законом виключено балансоутримувачів, суд не вважає підставою для розірвання договору.

При цьому необхідно зазначити, що частина 2 ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції, на яку посилається позивач, передбачає, що у разі, якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори про надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем.

Відповідач заперечує проти позову, зокрема з тієї підстави, що позивачем за даними особовими рахунками обліковується питна вода, що використовується позивачем у своїй господарській діяльності на власні потреби, а саме на полив прибудинкової території, а отже спірний договір не може бути розірваний.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не є виконавцем послуг з постачання питної води та водовідведення, а, навпаки, продовжує бути окремим споживачем таких послуг за договором за адресами: м. Київ, вул. Анни Ахматової, № № 13, 13-Г, 13-Д, встановлено три лічильника води: № 02229233, № 02229181, № 02229250 (особові рахунки № 121-167, 121-168, 121-169, 121-170, 121-171) для обліку використаних ним послуг для поливу, про що свідчить Акт обстеження водопостачання та водовідведення об'єкту № б/н від 03.04.2008 р.

А відповідно до п. 3.1 договору кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показань водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента.

Згідно з п. 3.3 договору кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно із показниками водолічильника, та інших способів визначення об'ємів стоків, що потрапляють у міську каналізацію у відповідності до п. 21.2 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах та селищах України.

За таких обставин суд вважає, що оскільки позивач також є споживачем послуг за Договором, а також змінами до закону співвідношення майнових інтересів сторін не порушено, позивача не позбавлено того, на що він розраховував при укладенні Договору, а отже, і підстав для розірвання цього договору у зв'язку із внесенням змін до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" суд не вбачає.

Водночас сторони не позбавлені права внести зміни до договору, зокрема, шляхом зміни обсягів договірного місячного водоспоживання та дислокації об'єктів, щодо яких відповідачем надаються послуги з водопостачання та водовідведення саме позивачу як споживачу.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про розірвання договору не підлягають задоволенню.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не підтверджені відповідними доказами, не спростовують правильності висновків місцевого суду та не можуть бути підставами для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до доводів викладених в апеляційній скарзі слід зазначити, що п. 2.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 передбачено, що договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах, відповідно до Законів України «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги».

Правила № 190 є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб підприємців, що мають у господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Тобто, у разі використання питної води для забезпечення фізіологічних, санітарно- гігієнічних, побутових та господарських потреб законодавством передбачена обов'язковість укладення договору на послуги водопостачання та водовідведення. Також, законодавець не розмежовує у якій власності, господарському віданні або оперативному управлінні знаходяться об'єкти, приєднанні до централізованого водопостачання та водовідведення.

Отже, договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі, укладений 27.08.2003 між позивачем та відповідачем, відповідає нормам законодавства України, яке регулює взаємовідносини між сторонами.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада" на рішення Господарського суду м. Києва від 20.05.2015 року у справі № 910/6664/15-г залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва від 20.05.2015 року у справі № 910/6664/15-г залишити без змін.

Матеріали справи № 910/6664/15-г повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх