ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2015р. Справа № 914/3239/15

За позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідне виробниче підприємство «Екологія», м. Львів;
до відповідача:Публічного акціонерного товариства «Екватор», м. Старий Самбір, Львівська обл.;
про:стягнення 6818,22 грн. боргу
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Айзенбарт А.І.
Представники сторін:
від позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність №220/655/д від 04.09.2015р.);
від відповідача:не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

07.09.2015р. на адресу господарського суду Львівської області поступила позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідне виробниче підприємство «Екологія» (надалі Позивач) до Публічного акціонерного товариства «Екватор» (надалі Відповідач) про стягнення 6818,22 грн. боргу.

Ухвалою суду від 09.09.2015р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 28.09.2015р.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити повністю. Через канцелярію суду подав клопотання про долучення до матеріалів справи документів, які вимагалися судом.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.01.2014р. між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг №30/01, на виконання якого позивачем були надані, а відповідачем прийняті послуги з розробки інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та розробки документів загальною вартістю 7857,33 грн. За умовами договору відповідач зобовязувався оплатити надані послуги протягом 10 днів з моменту підписання акту наданих послуг. Оскільки одержані послуги відповідач в повному обсязі не оплатив, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 3857,33 грн. боргу, 2082,52 грн. інфляційних втрат, 173,59 грн. три відсотки річних та 704,78 грн. пені.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвали суду не виконав, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 3.9.2. Постанови від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що неявка належним чином повідомленого відповідача не перешкоджає вирішенню спору, оскільки, дослідивши наявні матеріали справи, суд визнав їх достатніми для того, щоб розглянути спір за цими матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30.01.2014р. між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання послуг №30/01 (надалі Договір), відповідно до положень п. 1.1. якого за цим Договором виконавець зобовязується надати замовнику послуги з розробки інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та розробки документів,у яких обґрунтовуються обсяги викидів для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин (ЗР) в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (в кількості 3 джерела) згідно з переліком (додаток №1), який є невідємною частиною цього договору та в якому вказується найменування джерел ПАТ «Екватор»).

Факт надання послуг за Договором позивачем та прийняття їх відповідачем підтверджується долученими до позовної заяви приймально-здавальним актом від 29.05.2014р., підписаного повноважними представника сторін Договору та скріплені їх печатками.

Згідно п. 2.1. Договору, кошторису витрат вартість послуг складає 7857,33 грн.

В пункті 6.2.-6.3. Договору сторони погодили, що замовник протягом 10 днів з дня укладення даного договору зобовязаний сплатити виконавцеві 50% вказаної в договорі вартості наданих послуг. Замовник зобовязаний повністю оплатити вартість наданих послуг (п. 2.1. Договору) протягом десяти днів з моменту підписання акту про надання послуг.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, в т.ч. з банківських виписок по рахунку, надані послуги відповідачем оплачені частково, 16.04.2014р. перераховано 1000,00 грн. та 16.10.2014р. 3000,00 грн., відповідно до сплати залишилося 3857,33 грн.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що на 28.09.2015р. розмір заборгованості відповідача не змінився та складає 3857,33 грн.

Станом на день розгляду справи судом, докази сплати заборгованості відповідачем в матеріалах справи відсутні.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає позовні вимоги про стягнення боргу такими, що підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконану роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку.

Положеннями ч. 1 ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Факт належного надання послуг позивачем та прийняття їх без зауважень відповідачем на суму 7857,33 грн. засвідчується приймально-здавальним актом від 29.05.2015р.

Нормами ч. 1 ст. 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності із ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зі змісту п. 6.3. Договору вбачається, що остаточний розрахунок за надані послуги мав бути здійснений протягом 10 днів з моменту підписання акту наданих послуг.

Так, нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачем у встановлений у Договорі строк, кошти за надані послуги сплачені у повному обсязі сплачені не були, ці кошти підлягають до стягнення з нього в судовому порядку в розмірі 3857,33 грн.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

У пункті 7.2. Договору сторони передбачили, що у випадку несвоєчасного виконання сторонами зобовязань по даному Договору, винна сторона сплачує іншій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача 704,78 грн. пені. Здійснивши перерахунок пені суд зазначає, що така підлягає частковому стягненню з відповідача в розмірі 704,48 грн., оскільки її нарахування проводилося всупереч вимогам ст. 232 ГК України, а саме понад шість місяців (180 днів).

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім суми основного боргу та пені, позивач також просить суд стягнути з відповідача 2082,52 грн. інфляційних втрат та 173,59 грн. 3% річних. Перевіривши правильність нарахування інфляційних та річних, суд прийшов до висновку, що такі підлягають стягненню з відповідач повністю.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому, підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -,

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Екватор» (82000, Львівська обл., Самбірський р-н, м. Старий Самбір, вул. Лева Галицького, 42; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідне виробниче підприємство «Екологія» (79057, м. Львів, вул. Антоновича, 128; ) 3857,33 грн. боргу, 704,48 грн. пені, 2082,52 грн. інфляційних втрат, 173,59 грн. три відсотки річних та 1217,88 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 05.10.2015 р.

Суддя Крупник Р.В.