РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2015Справа №910/19437/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙ ВІ ТІ ІНВЕСТМЕНТС"

до Київської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Київське комунальне об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "КИЇВЗЕЛЕНБУД"

про визнання протиправними дій, визнання незаконним та скасування рішення

Суддя Турчин С.О.

Представники учасників процесу:

від позивача: Олексюк Н.Ю., Хоньків І.М. (довіреність від 01.07.2015)

від відповідача: Тхорик С.М. (довіреність № 225-КР-3242 від 03.09.2015)

від третьої особи: Завалішина Г.С. (довіреність № 20 від 25.02.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "АЙ ВІ ТІ ІНВЕСТМЕНТС" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Київської міської ради, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Київської міської ради щодо прийняття 16.12.2014 рішення № 720/720 "Про розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між Київської міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙ ВІ ТІ ІНВЕСТМЕНТС" від 22.07.2008 № 66-6-00480 та № 66-6-00481 на підставі рішення Київської міської ради від 26.07.2007 № 70/1904;

- визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради від 16.12.2014 № 720/720 "Про розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між Київської міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙ ВІ ТІ ІНВЕСТМЕНТС" від 22.07.2008 № 66-6-00480 та № 66-6-00481 на підставі рішення Київської міської ради від 26.07.2007 № 70/1904.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2015 порушено провадження у справі № 910/19437/15, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Київське комунальне об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "КИЇВЗЕЛЕНБУД" та призначено її до розгляду на 13.08.2015.

10.08.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі, що оформлені клопотанням № 10/08-15-1 від 10.08.2015 та довідка № 10/08-15-2 від 10.08.2015.

У судовому засіданні 13.08.2015 р. представник відповідача надав відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначивши, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до норм чинного законодавства України, оскільки відповідачем не виконано умови договорів щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 розгляд справи № 910/19437/15 відкладено на 10.09.2015.

В судове засідання 10.09.2015 з'явились представники позивача та третьої особи.

Представник відповідача в судове засідання 10.09.2015 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представники позивача надали суду пояснення по справі, підтримали позовні вимоги, що викладені в позові, просили суд їх задовольнити.

Представник третьої особи надав суду пояснення по справі та надав суду відзив на позов, просив долучити його до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2015 р. розгляд справи відкладено на 24.09.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

21.09.2015 р. через канцелярію суду від позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи, оформлені клопотанням за вих. № 21/09/2015 та вих. № 18/09/2015.

У судовому засіданні 24.09.2015 р. представники позивача підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, підтримав обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, у задоволенні позову просив відмовити.

Представник третьої особи надав усні пояснення по справі, підтримав позицію відповідача.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 24.09.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників процесу, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київської міської ради «Про передачу земельних ділянок товариству з обмеженою відповідальністю "АЙ ВІ ТІ ІНВЕСТМЕНТС" для будівництва, експлуатації та обслуговування офісно-торговельного центру з вбудованими приміщеннями громадського харчування на вул. Серафимовича у Дніпровському районі м. Києва» від 26.07.2007 р. № 70/1904, вирішено, зокрема:

- затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок товариству з обмеженою відповідальністю "АЙ ВІ ТІ ІНВЕСТМЕНТС" для будівництва, експлуатації та обслуговування офісно-торговельного центру з вбудованими приміщеннями громадського харчування на вул. Серафимовича у Дніпровському районі м. Києва;

- передати товариству з обмеженою відповідальністю "АЙ ВІ ТІ ІНВЕСТМЕНТС" земельні ділянки загальною площею 0,52 га (у тому числі в межах червоних ліній площею 0,05 га) для будівництва, експлуатації та обслуговування офісно-торговельного центру з вбудованими приміщеннями громадського харчування на вул. Серафимовича у Дніпровському районі м. Києва за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування, з них: Ділянку №1 площею 0,47 га - у довгострокову оренду на 15 років, ділянку №2 площею 0,05 га (у межах червоних ліній) - у короткострокову оренду на 5 років.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.06.2008 р. у справі № 18/252 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ай Ві Ті Інвестментс" до Київської міської ради, Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) про укладення договору оренди земельних ділянок, вирішено вважати укладеними, з дня набрання даним рішенням законної сили, договори оренди земельних ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговуван6ня офісно-торговельного центру з вбудованими приміщеннями громадського харчування на вул. Серафимовича у Дніпровському районі м. Києва між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ай Ві Ті Інвестментс"та Київською міською радою в редакції, які були підписані Товариством з обмеженою відповідальністю "Ай Ві Ті Інвестментс"та відповідають вимогам Закону України "Про оренду землі" та Типовому договору оренди землі, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 №220, а земельні ділянки такими, що передані, з моменту набрання чинності судовим рішенням на умовах, визначених цими договорами.

Зазначені договори оренди земельних ділянок зареєстровані Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблені записи у книзі записів державної реєстрації договорів від 22.07.2008 року за № 66-6-00481 та за № 66-6-00480 (далі - Договори оренди).

Відповідно до п. 2.1 Договорів оренди, об'єктами оренди відповідно до цих Договорів є земельні ділянки з наступними характеристиками: місце розташування - вул. Серафимовича у Дніпровському районі м. Києва; - розмір - 4696 кв. м. та 470 кв.м., у межах червоних ліній; цільове призначення - для будівництва, експлуатації та обслуговування офісно- торговельного центру з вбудованими приміщеннями громадського харчування; кадастрові номери - :90:105:0035 та :90:105:0100.

Пунктом 8.4 Договорів оренди передбачено, що орендар зобов'язаний, зокрема, завершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженого в установленому порядку, але не пізніше, ніж через три роки з моменту державної реєстрації Договору.

Згідно з пунктами 11.4 - 11.6 Договорів оренди, останні можуть бути розірвані за рішенням суду, в порядку, встановленому законом; в односторонньому порядку за ініціативою орендодавця, із звільненням орендодавця від відповідальності, згідно з Господарським кодексом України, в разі, коли орендар використовує земельну ділянку способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично (протягом півроку) не сплачує орендну плату, порушення строків завершення забудови земельної ділянки, встановлених п. 8.4 Договорів, здійснення без згоди орендодавця передачі або відчуження права користування земельною ділянкою третім особам. Договір може бути достроково розірваний у разі невиконання або неналежного виконання орендарем обов'язків, визначених у п.п. 5.1 та 8.4 Договорів оренди. Розірвання договорів не потребує укладення додаткових угод, договори вважаються розірваними з моменту прийняття орендодавцем відповідного рішення, якщо інше не встановлено рішенням.

Рішенням Київської міської ради від 16.12.2014 року № 720/720 розірвано договори оренди земельних ділянок від 22.07.2008 N 66-6-00480 та N 66-6-00481 загальною площею 0,52 га, укладених між Київською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "АЙ ВІ ТІ ІНВЕСТМЕНТС" на підставі рішення Київської міської ради від 26.07.2007 № 70/1904 у зв'язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙ ВІ ТІ ІНВЕСТМЕНТС" п.8.4 договорів оренди та з урахуванням громадської позиції щодо неприпустимості будівництва в зеленій зоні; внесено зміни до Програми розвитку зеленої зони міста Києва до 2010 року та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста, затверджених рішенням Київської міської ради від 19.07.2005 р. №806/3381, включивши до переліку озеленених територій загального користування м. Києва земельну ділянку площею 0,52 га на вул. Серафимовича Дніпровському районі м. Києва.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом та обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що вказане рішення Київської міської ради прийняте з порушенням порядку розірвання господарських договорів, визначених чинним законодавством України. Крім того, він використовував та використовує спірну земельну ділянку за цільовим призначенням, здійснював та здійснює комплекс дій з метою забудови земельної ділянки, сплачує орендну плату. Таким чином, позивач просить суд визнати протиправними дії Київської міської ради щодо прийняття рішення 16.12.2014 рішення № 720/720 "Про розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між Київської міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙ ВІ ТІ ІНВЕСТМЕНТС" від 22.07.2008 № 66-6-00480 та № 66-6-00481 на підставі рішення Київської міської ради від 26.07.2007 № 70/1904 та визнати незаконним і скасувати зазначене вище рішення.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Оскільки між сторонами були укладені договори оренди земельних ділянок, між сторонами склалися господарські відносини.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються, зокрема, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі".

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Як зазначалось вище, Рішенням Київської міської ради від 16.12.2014 року № 720/720 розірвано договори оренди земельних ділянок від 22.07.2008 N 66-6-00480 та N 66-6-00481 загальною площею 0,52 га, укладених між Київською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "АЙ ВІ ТІ ІНВЕСТМЕНТС" на підставі рішення Київської міської ради від 26.07.2007 № 70/1904 у зв'язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙ ВІ ТІ ІНВЕСТМЕНТС" п.8.4 договорів оренди та з урахуванням громадської позиції щодо неприпустимості будівництва в зеленій зоні; внесено зміни до Програми розвитку зеленої зони міста Києва до 2010 року та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста, затверджених рішенням Київської міської ради від 19.07.2005 р. №806/3381, включивши до переліку озеленених територій загального користування м. Києва земельну ділянку площею 0,52 га на вул. Серафимовича Дніпровському районі м. Києва.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування, в межах повноважень, встановлених законом, приймають рішення, що є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному ч. 1 ст. 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Суд зазначає, що у зв'язку з укладенням між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙ ВІ ТІ ІНВЕСТМЕНТС" Договорів оренди земельних ділянок, зареєстрованих Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблені записи у книзі записів державної реєстрації договорів від 22.07.2008 року за № 66-6-00481 та за № 66-6-00480, між сторонами виникли господарські права та обов'язки.

Частиною 1 ст. 96 Земельного кодексу України визначено, що землекористувачі зобов'язані: забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати (ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оренду землі").

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України "Про оренду землі" орендар земельної ділянки зобов'язаний, зокрема, приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

Статтями 526 і 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з положеннями частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом 2.20 постанови пленуму Вищого господарського кодексу України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" визначено, що у вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України "Про оренду землі", у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також з підстав, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Підставами припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням (п. "ґ" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України).

Згідно з п. "а" ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

У разі встановлення порушень, передбачених статтею 143 ЗК України, зокрема, коли земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, визначеним умовами договору, та у спосіб, що суперечить екологічним вимогам, суди мають правові підстави для задоволення вимог про розірвання договору оренди на підставі статті 32 Закону України "Про оренду землі". Про невиконання відповідачем умов договору щодо використання землі за цільовим призначенням може свідчити, зокрема, відсутність проведення будь-яких будівельних робіт на об'єкті, що може підтверджуватися, наприклад, актом, складеним Державною архітектурно-будівельною інспекцією. Разом з тим слід звернути увагу на те, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт використання землі не за цільовим призначенням, а не, наприклад, невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд. Якщо підставою розірвання договору оренди землі визначається невиконання або несвоєчасне виконання орендарем передбаченого договором обов'язку щодо здачі об'єкта будівництва в експлуатацію у встановлений граничний строк, то господарським судам слід виходити з положень Законів України "Про основи містобудування" та "Про регулювання містобудівної діяльності" (набрав чинності з 12.03.2011) і відповідних обставин, які впливають або могли б вплинути на порушення строків будівництва та введення в експлуатацію об'єкта. У вирішенні таких спорів суди мають з'ясовувати, у чому полягає шкода, завдана органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у зв'язку з зазначеною обставиною, та чим саме така обставина порушує чи обмежує права орендодавця, а відтак чи буде це істотним порушенням умов договору оренди, що в подальшому може потягнути його розірвання. При цьому судами також повинні досліджуватися якісні характеристики об'єкта будівництва, обсяг будівництва, а також реальні строки здачі в експлуатацію об'єкта, що має визначатися проектом будівництва, який відповідно повинен бути предметом вивчення судом. (п.п.2.21-2.22 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" №6 від 17.05.2011 р.)

Суд зазначає, що підставою розірвання договору оренди земельної ділянки є саме використання орендарем землі не за цільовим призначенням, тобто з іншною метою, ніж та, що встановлена Договором, а не той факт, що будівельні роботи не було розпочато.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі №910/16306/13 та від 01.04.2015 р. у справі № 910/1753/14.

Відповідно до частини першої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

В матеріалах справи відсутні будь-які вказівки, попередження позивача з питань використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, або акт перевірки дотримання позивачем вимог земельного законодавства. Крім того, в матеріалах справи відсутній акт про не проведення будівельних робіт на земельній ділянці, складений Державною архітектурно-будівельною інспекцією.

Відповідачем під час розгляду справи у суді не було надано суду доказів, які б свідчили, що орендар використовує земельні ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично (протягом півроку) не сплачує орендну плату, здійснює без згоди орендодавця відчуження права користування земельною ділянкою третім особам або іншим чином порушує умови договору, що є підставою для розірвання договорів в односторонньому порядку.

Крім того, суд зазначає, заборгованість з орендної плати у позивача відсутня, що також не заперечується відповідачем.

На замовлення позивача було розроблено Проект будівництва офісно-торговельного центру з вбудованими приміщеннями громадського харчування на вул. Серафимовича у Дніпровському районі м. Києва, який отримав позитивний висновок Державного підприємства «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА» від 01.11.2011 року, Головним управління містобудування та архітектури було погоджено проектну документацію на будівництво. Тривалість будівництва, згідно з експертним звітом Державного підприємства «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА» від 01.11.2011 року становить 60 місяців.

Оскільки виготовлення проектно-кошторисної та дозвільної документації на будівництво офісно-торговельного центру з вбудованими приміщеннями громадського харчування на земельній ділянці не залежало від волі позивача, в його діях відсутня вина у порушенні зобов'язання щодо строку забудови земельних ділянок

Крім того, питання законності виділення та користування земельними ділянками розглядалося Тимчасовою контрольною комісією по розгляду колективних звернень громадян по перевірці рішень Київради щодо надання земельних ділянок юридичним та фізичним особам під забудову та фактів порушення забудовниками діючого законодавства, будь-яких порушень чинного законодавства України в сфері містобудування в діях позивача не встановлено, що підтверджується протоколом тимчасової контрольної комісії № 07/09 від 02.03.2009 р.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що відповідачем порушено вимоги чинного законодавства щодо розірвання договорів оренди земельних ділянок, суд дійшов висновку, що рішення Київської міської ради № 720/720 від 16.12.2014 р. прийнято з порушенням чинного законодавства України.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" - акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до пункту 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», у порядку господарського судочинства вирішенню підлягають такі категорії спорів, засновані на положеннях статті 319 ЦК України, глав 27, 29, 33, 34 ЦК України та глави 15 ГК України, розділів III -V ЗК України, зокрема, про визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування з питань передачі земельних ділянок у власність чи надання їх у користування, припинення права власності на земельні ділянки, вилучення цих ділянок з користування і про зобов'язання названих органів залежно від характеру спору виконати певні дії, як цього вимагають приписи чинного законодавства.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙ ВІ ТІ ІНВЕСТМЕНТС" про визнання протиправними дії Київської міської ради щодо прийняття 16.12.2014 рішення № 720/720 "Про розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між Київської міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙ ВІ ТІ ІНВЕСТМЕНТС" від 22.07.2008 № 66-6-00480 та № 66-6-00481 на підставі рішення Київської міської ради від 26.07.2007 № 70/1904 та визнання незаконним і скасувати рішення Київської міської ради від 16.12.2014 рішення № 720/720 "Про розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між Київської міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙ ВІ ТІ ІНВЕСТМЕНТС" від 22.07.2008 № 66-6-00480 та № 66-6-00481 на підставі рішення Київської міської ради від 26.07.2007 № 70/1904 підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, суд відхиляє твердження відповідача та третьої особи, викладені у відзивах на позовну заяву, з підстав, зазначених вище.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Київської міської ради щодо прийняття 16.12.2014 рішення № 720/720 "Про розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙ ВІ ТІ ІНВЕСТМЕНТС" від 22.07.2008 № 66-6-00480 та № 66-6-00481 на підставі рішення Київської міської ради від 26.07.2007 № 70/1904.

Визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради від 16.12.2014 року № 720/720 "Про розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙ ВІ ТІ ІНВЕСТМЕНТС" від 22.07.2008 № 66-6-00480 та № 66-6-00481 на підставі рішення Київської міської ради від 26.07.2007 № 70/1904.

Стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, будинок 36, код 22883141) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙ ВІ ТІ ІНВЕСТМЕНТС" (01015, м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 34, літ. А, офіс 316, код 33499583) 2 436,00 грн. витрат п сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 29.09.2015 р.

Суддя С.О. Турчин