ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.09.15р. Справа № 25/237-08

За заявою: Комунального підприємства "Тернівське житлово - комунальне підприємство ", м. Тернівка Дніпропетровської області

про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.15 р.

У справі:

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля", м. Павлоград

до Комунального підприємства "Тернівське житлово-комунальне підприємство", м. Тернівка Дніпропетровської області

про стягнення 12606,99 грн.

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство "Павлоградвугілля" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства "Тернівське житлово-комунальне підприємство" заборгованості у розмірі 11 082, 28 грн. та пені - 1 524, 71 грн. за договором фінансового лізингу № 07 - 14/3671-У від 14.09.2007р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2008р. позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

21.10.2008р. на виконання рішення видано наказ.

Ухвалою суду від 04.08.2011р. відстрочено виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2008р. по справі № 25/237-08 на строк до 01.01.2015р. та розстрочено виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2008р. по справі № 25/237-08 таким чином:

1. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у січні 2015р.;

2. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у лютому 2015р.;

3. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у березні 2015р.;

4. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у квітні 2015р.;

5. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у травні 2015р.;

6. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у червні 2015р.;

7. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у липні 2015р.;

8. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у серпні 2015р.;

9. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у вересні 2015р.;

10. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у жовтні 2015р.;

11. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у листопаді 2015р.;

12. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у грудні 2015р.;

13. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у січні 2016р.;

14. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у лютому 2016р.;

15. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у березні 2016р.;

16. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у квітні 2016р.;

17. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у травні 2016р.;

18. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у червні 2016р.;

19. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у липні 2016р.;

20. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у серпні 2016р.;

21. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у вересні 2016р.;

22. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у жовтні 2016р.;

23. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у листопаді 2016р.;

24. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у грудні 2016р.;

25. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у січні 2017р.;

26. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у лютому 2017р.;

27. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у березні 2017р.;

28. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у квітні 2017р.;

29. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у травні 2017р.;

30. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у червні 2017р.;

31. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у липні 2017р.;

32. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у серпні 2017р.;

33. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у вересні 2017р.;

34. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у жовтні 2017р.;

35. часткове погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у листопаді 2017р.;

36. остаточне погашення заборгованості в сумі 356,97 грн. у грудні 2017р.

Ухвалою суду від 04.08.2011р. замінено Відкрите акціонерне товариство "Павлоградвугілля" () його правонаступником - Публічним акціонерним товариством "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" ().

17.09.2015 р. від Комунального підприємства "Тернівське житлово-комунальне підприємство" надійшла заява про відстрочку виконання рішення господарського суду на строк до 31.12.2017 року, починаючи з 01.01.2015 року.

У зв'язку із обранням судді Чередко А.Є. безстроково на посаду судді Дніпропетровського апеляційного господарського суду, автоматизованою системою діловодства спеціалізованого суду, згідно з розпорядженням № 938 від 18.09.2015р. заяву передано для розгляду судді Назаренко Н.Г.

Ухвалою суду від 22.09.2015р. вказану заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду на 29.09.2015р.

Заява мотивована тим, що на даний момент Комунальне підприємство "Тернівське житлово-комунальне підприємство" не має можливості на перерахування зазначеної суми боргу за виконавчим документом № 25/237-08. Своєчасне виконання зазначеного рішення суду з боку Комунального підприємства "Тернівське житлово-комунальне підприємство" призведе до зупинення господарської діяльності підприємства та невиплату заробітної плати його працівникам, що може призвести до нестабільного положення в місті Тернівка. Також, заявник зазначає, що КП "Тернівське житлово-комунальне підприємство" фактично є збитковим, що вбачається з доданого до заяви балансу підприємства (а.с. 80)

З урахуванням вищенаведеного, заявник вважає, що існують виняткові обставини, які ускладнюють виконання ним рішення суду, та які є підставою для відстрочки його виконання.

Сторони у судове засідання своїх повноважних представників не направили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 121 ГПК України заява про відстрочку виконання рішення розглядається в судовому засіданні в десятиденний строк.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Суд бере до уваги те, що п. 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ до правосуддя, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

Відповідно до ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2. Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012, № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Із зазначеного вбачається, що ГПК України не містить конкретних підстав та застережень відстрочки чи розстрочки, а лише встановлює критерії, що ускладнюють виконання рішення суду.

В зв'язку з тим, що відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють наданні розстрочки виконання рішення суду повинні бути об'єктивними, непереборними, іншими словами виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Таким чином, в основу судового акту про надання відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання. З цією метою, під час вирішення питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суди повинні враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Слід зазначити, що Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 43 Господарського процесуального кодексу.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Приймаючи до уваги викладене, суд зазначає, що ухвалою суду від 04.11.2011р. боржнику вже надавалося відстрочення виконання рішення до 01.01.2015р. та розстрочено виконання рішення рівними частинами з січня 2015р. по грудень 2017р.

Боржником суду не надано жодного доказу погашення перед позивачем боргу на будь-яку суму.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що боржником не вжито жодних заходів по виконанню рішення суду, а відтак у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Комунального підприємства "Тернівське житлово-комунальне підприємство" про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі № 25/237-08 - відмовити.

Суддя ОСОБА_1