РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2015Справа № 910/19407/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Блакитний поліс»

до Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк»

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Ломака В.С.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Чуб А.І. за довіреністю № 103 від 02.09.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Блакитний поліс» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» (далі - відповідач) про зобов'язання перерахувати кошти з рахунку Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Блакитний поліс» № за платіжними дорученнями № 635 від 26.05.2015 р. на суму 1 400, 00 грн. (призначення платежу - податок на додану вартість за квітень 2015 року), № 636 від 26.05.2015 р. на суму 1 684, 55 грн. (призначення платежу - військовий збір з страхових та викупних сум), № 637 від 26.05.2015 р. на суму 19 678, 89 грн. (призначення платежу - податок з страхових та викупних сум), № 638 від 27.05.2015 р. на суму 24 350, 00 грн. (призначення платежу - податок з страхових та викупних сум). Крім того, позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати щодо сплати судового збору в сумі 1 827, 00 грн. та витрати по оплаті послуг адвоката в сумі 3 500, 00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що між ним та відповідачем був укладений Договір, в порушення умов якого відповідачем зобов'язання з переказу грошових коштів належним чином не виконано, що стало підставою для звернення позивача з позовом про зобов'язання відповідача перерахувати відповідні грошові кошти за спірними платіжними дорученнями в примусовому порядку.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.07.2015 р. порушено провадження у справі № 910/19407/15, її розгляд призначено на 08.09.2015 р.

18.08.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

08.09.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові документи у справі та відзив на позовну заяву, відповідно до якого він проти позову заперечує, вказуючи на те, що банк наразі перебуває в процедурі ліквідації і вимоги позивача можуть бути задоволені лише в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У судовому засіданні 08.09.2015 р. було оголошено перерву до 22.09.2015 р.

У судове засідання 22.09.2015 р. представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

У судовому засіданні 22.09.2015 р. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.03.2014 р. між позивачем (клієнт) та відповідачем (банк) було укладено Договір № 102-70К на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування суб'єктів господарювання (публічного договору), відповідно до п. 1 якого банк надає, а клієнт приймає і оплачує послуги, передбачені Договором комплексного банківського обслуговування суб'єктів господарювання (публічним договором).

Згідно з п. 2 Договору клієнт, керуючись ст. 634 Цивільного кодексу України, дає свою згоду на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування суб'єктів господарювання (публічного договору), що розміщений на офіційному сайті банку http://upb.ua в частині надання банківських послуг:

- банківський рахунок;

- банківське обслуговування клієнтів із використанням системи «інтернет-клієнт-банк»;

- відкриття та обслуговування корпоративного поточного рахунку для обліку операцій з платіжною карткою;

- розрахунково-касове обслуговування підприємства по здійсненню виплат працівникам з використанням платіжних карток;

- прийом платежів за реалізовані товари, надані послуги та виконані роботи.

З метою користування банківськими послугами, зазначеними у п. 2 цього Договору приєднання, клієнт обирає тарифний пакет 30 (п. 3 Договору).

Пунктом 5 Договору передбачено, що банк відкриває клієнту поточний рахунок відповідно до чинного законодавства України та зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (власнику рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій з рахунком, а також надавати банківські послуги за дорученням клієнта в межах вимог нормативно-правових актів НБУ та на умовах визначених Договором комплексного банківського обслуговування суб'єктів господарювання (публічним договором).

Відповідно до п. 6 Договору банк зобов'язується надавати клієнту банківські послуги з використанням програмно-апаратного комплексу «Інтернет-Клієнт-Банк» не пізніше наступного банківського дня після:

- підписання сторонами Договору приєднання;

- одержання клієнтом засобів захисту.

Згідно з п. 7 Договору банк відкриває клієнту поточний рахунок для обліку операцій з платіжною карткою, здійснює видачу клієнту карток відповідно до заяви клієнта та виконує розрахунково-касове обслуговування рахунку клієнта за дебетово-кредитною схемою. Розрахунково-касове обслуговування рахунку здійснюється банком згідно з тарифами по операціях та платіжними картками міжнародних платіжних систем (для відкриття та обслуговування корпоративних рахунків), що розміщені на офіційному сайті банку http://upb.ua.

Банк зобов'язується здійснювати обслуговування клієнта по зарахуванню сум оплати праці, премій, дивідендів та інших виплат, що не суперечать чинному законодавству України на поточні рахунки працівників клієнта для обліку операцій з платіжною карткою (далі - рахунок) та здійснювати розрахункове обслуговування рахунків за дебетово-кредитною схемою згідно чинного законодавства України відповідно до тарифів ПАТ «УПБ» по операціях з платіжними картками міжнародних платіжних систем (для підприємства по зарплатному проекту) або тарифів ПАТ «УПБ» по операціях з платіжними картками міжнародних платіжних систем (для бюджетних установ по зарплатному проекту) та Правил користування платіжними картками міжнародних платіжних систем (п. 8 Договору).

В силу п. 4.3.2. Договору комплексного банківського обслуговування суб'єктів господарювання банк зобов'язаний своєчасно здійснювати розрахункові операції відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті та внутрішнього розпорядку банку; у разі надходження розрахункового документа клієнта до банку протягом операційного часу, визначеного тарифами на розрахунково-касове обслуговування суб'єктів господарювання, нерезидентів-інвесторів, приватних нотаріусів та адвокатів, його виконання банком здійснюється в день надходження розрахункового документа; у разі надходження розрахункового документа клієнта після закінчення операційного часу, банк виконує доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі в строк до трьох операційних днів, при цьому банк залишає за собою право за домовленістю з клієнтом виконати розрахункові документи на списання коштів з рахунків платника, що надійшли до банку після операційного часу в день їх надходження.

За умовами п. 5.3.1. Договору комплексного банківського обслуговування суб'єктів господарювання банк зобов'язався здійснювати операції по списанню коштів з рахунку клієнта на підставі електронних документів, прийнятих по каналах зв'язку. Документ вважається виконаним після одержання клієнтом виписки з банку, у якій зазначається цей документ.

Пунктом 5.3.2. Договору комплексного банківського обслуговування суб'єктів господарювання встановлено наступний режим роботи рахунків клієнта:

- операції по списанню/зарахуванню коштів з рахунків, що відкриті у гривні, здійснюються в день надходження електронних платіжних документів, якщо вони надійшли в банк з 09:00 до 17:45 у банківські дні, та згідно з договором банківського рахунку, нормативними актами НБУ;

- операції по списанню/зарахуванню коштів, що відкриті в іноземних валютах, здійснюються в день надходження заяв про купівлю та/або продаж іноземної валюти та/або банківських металів, якщо вони надійшли в банк до 11:00 у банківські дні;

- операції по списанню/зарахуванню коштів, що відкриті в іноземних валютах, крім російських рублів, здійснюються в день надходження платіжних доручень, якщо вони надійшли в банк до 15:00 у банківські дні;

- операції по списанню/зарахуванню коштів, що відкриті в російських рублях, здійснюються в день надходження платіжних доручень, якщо вони надійшли в банк до 12:00 у банківські дні.

Документи на здійснення платежів, що відправлені після вищезазначеного часу виконуються банком не пізніше наступного банківського дня. Платежі з рахунку клієнта виконуються банком у межах залишків коштів на початок операційного дня. У разі технічної можливості врахування коштів, що надходять на рахунки клієнта протягом операційного дня (поточні надходження), банк може здійснювати платежі з його рахунків з урахуванням цих сум.

З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що ним у травні 2015 року через систему «Інтернет-клієнт-банк» були ініційовані грошові перекази за наступними платіжними дорученнями: № 635 від 26.05.2015 р. на суму 1 400, 00 грн., № 636 від 26.05.2015 р. на суму 1 684, 55 грн., № 637 від 26.05.2015 р. на суму 19 678, 89 грн., № 638 від 27.05.2015 р. на суму 24 350, 00 грн.

Під час розгляду справи представник відповідача факт надходження до банку вимог про перерахування грошових коштів у визначеній сумі та кількості, а також факту їх прийняття банком, не заперечував.

Матеріали справи свідчать, що на момент звернення до банку із зазначеними вище вимогами про здійснення розрахункових операцій, на рахунку позивача було достатньо грошових коштів для їх перерахування визначеному клієнтом отримувачу. Вказані обставини підтверджуються довідкою відповідача № 01-10/3708 від 04.08.2015 р., відповідно до змісту якої залишок коштів на рахунку позивача станом на 26.05.2015 р. складає 1 119 119, 19 грн., на 27.05.2015 р. - 1 119 119, 19 грн., на 28.05.2015 р. - 1 119 119, 19 грн.

Проте, всупереч приписам чинного законодавства та умовам укладеного між сторонами правочину щодо строків виконання платіжних доручень клієнта банком у визначені терміни перерахування грошових коштів виконано не було.

Водночас, судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 28.05.2015 р. № 348 «Про віднесення ПАТ «Український професійний банк» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.05.2015 р. було прийнято рішення № 107 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Український професійний банк», згідно з яким з 29.05.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «Український професійний банк». Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці з 29.05.2015 р. по 28.08.2015 р. включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 28 серпня 2015 р. № 562 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український професійний банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.08.2015 р. № 158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Український професійний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з даним рішенням з 31 серпня 2015 р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ «УПБ» та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «УПБ», визначені статтями 37 та 38, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіній Любові Олександрівні строком на 1 рік з 31 серпня 2015 року до 31 серпня 2016 року включно.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як зазначалось судом вище, відповідно до Договору № 102-УОК від 04.03.2014 р. позивач приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування суб'єктів господарювання (публічного договору), що розміщений на офіційному сайті банку http://upb.ua в частині надання банківських послуг:

- банківський рахунок;

- банківське обслуговування клієнтів із використанням системи «інтернет-клієнт-банк»;

- відкриття та обслуговування корпоративного поточного рахунку для обліку операцій з платіжною карткою;

- розрахунково-касове обслуговування підприємства по здійсненню виплат працівникам з використанням платіжних карток;

- прийом платежів за реалізовані товари, надані послуги та виконані роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлене договором або не випливає із суті змішаного договору.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору банківського обслуговування, суд дійшов висновку про його змішану правову природу, а саме, про те, що договір містить елементи договору банківського рахунку та договору про надання послуг.

У відповідності до п. 1. ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно зі ст. 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ст. 1073 Цивільного кодексу України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1089 Цивільного кодексу України, за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Частиною 3 статті 1090 Цивільного кодексу України визначено, що платіжне доручення платника приймається банком до виконання за умови, що сума платіжного доручення не перевищує суми грошових коштів на рахунку платника, якщо інше не встановлено договором між платником і банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1091 Цивільного кодексу України, банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Згідно з ч. 1 і 2 ст. 1092 Цивільного кодексу України, у разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення клієнта банк несе відповідальність відповідно до цього кодексу та закону.

У разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення, у зв'язку з порушенням правил розрахункових операцій виконуючим банком відповідальність може бути покладена судом на цей банк.

Відповідно до п. 8.4. ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність», безготівкові розрахунки проводяться на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

Частинами 1 і 2 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку.

У відповідності до п. 1.15 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22, доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків і зарахування коштів на рахунки отримувачів банки здійснюють у термін, встановлений законодавством України.

Пунктом 8.1. ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», та п. 2.19 вищезазначеної Інструкції встановлено, що розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, він виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного робочого дня.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства та умови укладеного сторонами правочину, суд дійшов висновку, що невиконанням договору було порушене майнове право позивача на вільне володіння та розпорядження належним йому майном, яким, у розумінні статей 177, 190 Цивільного кодексу України, є грошові кошти, у т.ч., враховуючи положення пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», які існують у формі запису на поточному рахунку позивача, відкритому у банку.

При цьому, суд враховує, що тимчасова адміністрація в ПАТ «Український професійний банк» була запроваджена з 29.05.2015 р., а отже у відповідача були відсутні перешкоди у виконанні спірних платежів позивача від 26.05.2015 р. та від 27.05.2015 р. у встановлені Договором та чинним законодавством строки.

Суд враховує, що процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції, чинній на момент запровадження тимчасової адміністрації у відповідача, було визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

За змістом частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції, чинній на момент запровадження тимчасової адміністрації у відповідача, під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

За змістом правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 25.03.2015 р. у справі № 910/9232/14 та постанові від 01.04.2015 р. у справі № 910/5560/14, позивач має статус кредитора відповідача та на нього поширюються обмеження щодо задоволення його вимог під час запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Український професійний банк», встановлені приписами пункту 1 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Однак такі обмеження виникли лише з 29.05.2015 р., а отже відповідач порушив умови Договору, не виконавши спірні платежі.

Водночас, розглядаючи вимоги позивача про зобов'язання виконати спірні платіжні доручення, суд відзначає, що такі вимоги наразі не можуть бути задоволеними в силу перебування відповідача в ліквідаційній процедурі.

Так, як зазначалось вище, при розгляді справи судом встановлено, що відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 28.08.2015 р. № 562 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український професійний банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.08.2015 р. № 158 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Український професійний банк».

Зазначена інформація також відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою, і не потребує доказування.

Положеннями статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Статтею 1 вказаного Закону унормовано, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Статтею 17 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Частинами 1, 2 ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено підстави ліквідації банку, зокрема, зазначено, що банк може бути ліквідований: 1) за рішенням власників банку; 2) у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Національний банк України має право відкликати банківську ліцензію з власної ініціативи у разі, якщо: 1) виявлено, що документи, надані для отримання банківської ліцензії, містять недостовірну інформацію; 2) банк не виконав жодної банківської операції протягом року з дня отримання банківської ліцензії; 3) встановлено систематичне порушення банком законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Національний банк України приймає рішення про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом п'яти днів з дня отримання такої пропозиції Фонду.

Крім того, порядок ліквідації банку регулюється розділом VIII Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції станом на момент прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію відповідача передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

З дня початку процедури ліквідації банку:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

8) забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури (частини 2 та 3 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції станом на момент прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію відповідача).

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції станом на момент прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію відповідача Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження:

1) здійснює повноваження органів управління банку;

2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів;

4) вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб;

5) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю;

6) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх;

7) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, що підлягають обов'язковому зберіганню;

8) здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону;

9) здійснює відчуження активів та/або зобов'язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом;

10) повертає ініціатору переказу кошти, що надійшли на кореспондентський рахунок банку для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку або для виплати переказів протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунка в Національному банку України (крім коштів, призначенням платежу за якими є погашення зобов'язань перед банком).

Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами (частина 1 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції станом на момент прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію відповідача).

Частиною 4 вказаної вище статті передбачено, що будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Отже, з огляду на зазначене вище, та враховуючи прийняте Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення № 158 від 28.08.2015 р. про ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», задоволення вимог кредиторів банку, здійснюється виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії відповідача та ініціювання процедури його ліквідації як юридичної особи, зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури пред'явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», при цьому задоволення вимог окремого кредитора-юридичної особи, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, не допускається, оскільки в такому випадку активи з банку виводяться, а заборгованість третіх осіб перед банком збільшується, що порушує принцип пріоритетності зобов'язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

У свою чергу, позивач не позбавлений можливості захистити свої майнові права за Договором в порядку передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскільки судом встановлено відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, суд відмовляє у позові у даній справі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору та витрати по оплаті послуг адвоката покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.09.2015 р.

Суддя В.С. Ломака