ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Справа № 915/1527/15

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 дов. № б/н від 02.09.2015

за участю представника відповідача - ОСОБА_2 дов. № 423 від 25.03.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Кузнецовське налагоджувально-монтажне підприємство Електропівденмонтаж, 34400, м. Кузнецовськ, Промзона,

До відповідача: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС, 55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ

про: стягнення 149 520,00 грн.

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю Кузнецовське налагоджувально-монтажне підприємство Електропівденмонтаж звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою в якій просить суд стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС борг в розмірі 149 520,00 грн.

Відповідач у наданому відзиві на позовну заяву зазначає, що у процесі виконання договірних зобовязань в частині оплати за договором, підприємство нарахувало витрати на відрядження у відповідності до Договору із розрахунку 100 грн. на добу. Однак, державна фінансова інспекція здійснила зауваження на такі нарахування, та зазначила що «по обєктах, які фінансуються за рахунок державних коштів, сума добових витрат на відрядження працівників в межах України, при виконанні робіт, вираховуються у розмірі 30 грн.». відповідач зазначає, що підприємство вважає обґрунтованими розрахунки за витрати на відрядження в сумі 149 520, 00 грн. із розрахунку 100 грн. на добу, але зважаючи на зауваження державної фінансової інспекції, були відкориговані добові витрати відрядженого персоналу у актах виконаних робіт до розміру 30 грн. на добу.

У відповідності до ст. 77 ГПК України у судовому засіданні 15.09.2015 оголошувалась перерва.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

01.09.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю Кузнецовське налагоджувально-монтажне підприємство Електропівденмонтаж (далі Підрядник) та Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС (далі Замовник) було укладено Договір № 251Ш-14 (далі Договір), у відповідності до умов якого, підрядник в межах договірної ціни, виконує на свій ризик власними силами і засобами, якісно і у встановлений договором термін «Роботи з реконструкції машини перевантажувальної» на ен/бл. № 3 ВП ЮУ АЕС (ДСТУ БД. 1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва») (п.1.1 Договору).

Згідно п. 1.4 Договору, вартість робіт визначається узгодженим сторонами розрахунком договірної ціни (Додатки № 2, 3).

Пунктом 2.1 Договору сторони визначили, що Договірна ціна робіт, доручених до виконання підряднику складає 2 901 496,80 грн. у тому числі ПДВ (20%) 483582,80 грн., в тому числі

- БМР: 2 344 135,20 грн., в тому числі ПДВ 20% - 390 689,20 грн.;

- ПНР: 557 361,60 грн. в тому числі ПДВ 20% - 92 893,60 грн.

В Розрахунку № 8 «Інші супутні витрати» Додатків № 2 та № 3 до Договору сторони узгодили розмір витрат.

У відповідності до п. 2.10 Договору, витрати на відрядження включаються в акт здачі приймання робіт і компенсується підрядником тільки за наявності підтверджуючих документів (бухгалтерської довідки підрядника і табеля робочого часу відрядженого персоналу).

Пунктом 5.4 Договору визначено, що приймання актів виконаних робіт вітчизняного виконавця здійснюється за формою КБ-2В до 25 числа поточного місяця, приймання довідки про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ-3 до 28 числа поточного місяця. Витрати на відрядження та перевезення працівників автомобільним транспортом включаються в акти здачі приймання робіт і компенсуються підрядникові тільки за наявності підтверджуючих документів (бухгалтерської довідки підрядника і інше).

Так, на виконання п. 5.4 Договору позивачем було надано відповідачу підтверджуючі документи щодо понесених витрат у розмірі 149 520,00 грн. на відрядження працівників, а саме бухгалтерські довідки підрядника (а.с. 36 45).

Відповідач витрати позивача у сумі понесених витрат у розмірі 149 520,00 грн. на відрядження працівників не прийняв.

З метою отримання грошових коштів на відрядження працівників по Договору, позивач направив на адресу відповідача претензію в якій просив відповідача погасити заборгованість.

Відповідач у відповіді на претензію позивача вказав, що згідно зауважень Державної фінансової інспекції та листа ДП НАЕК «Енергоатом», Відокремлений підрозділ Южно-Українська АЕС не згодний сплачувати різницю добових витрат відрядженого персоналу у розмірі 100 грн.

У відповідності до ст. 843 Цивільного кодексу України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Згідно п. 170.9 та п. 170.9.1 ст. 170 Податкового кодексу України, позивач має право відносити до складу витрат та відшкодовувати своїм працівникам добові витрати на відрядження в межах України, на рівні не більше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового року, тобто не більше 243,60 грн.

На виконання Податкового кодексу України Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 98 від 02.02.2011 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів». Згідно додатку № 1 до вказаної постанови, сума добових витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів в межах України становить 30 гривень.

Отже, сума добових витрат в межах України для державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів складає 30 гривень, при цьому для платників податків, які фінансуються за рахунок власних коштів, сума добових витрат в межах України не повинна перевищувати 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що діяв для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, в розрахунку на добу.

Оскільки, підприємство позивача не є державною установою, не утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів, то на нього не поширюються норми Постанови КМУ № 98

Позивачем дотримані норми Податкового кодексу України щодо нарахування працівникам добових витрат на відрядження.

Як вбачається з укладеного між сторонами Договору, позивач має право включити до складу своїх витрат, зокрема і витрати на відрядження своїх працівників понесених при здійсненні робіт позивачу.

Оскільки, працівники позивача здійснювали роботи на користь відповідача згідно Договору перебуваючи у відрядженні, то позивач має право на відшкодування понесених витрат на відрядження своїх працівників у розмірі який визначений з дотриманням п.п.170.9.1 п. 170.9 ст. 170 Податкового кодексу України та умов Договору.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки витрати на відрядження працівників були зроблені позивачем при виконанні умов Договору № 251Ш-14 від 01.09.2014, при цьому позивач не вийшов за межі кошторису/витрат, передбачених Договором, а тому відповідач зобовязаний відшкодувати позивачеві суму понесених витрат.

Посилання відповідача на зауваження Державної фінансової інспекції є безпідставними, оскільки вони не впливають на умови договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Частиною 5 ст. 49 ГПК України визначено, що - суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 77, 82, 82-1, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС (55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, відомості про розрахункові рахунки відсутні, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Кузнецовське налагоджувально-монтажне підприємство Електропівденмонтаж (34400, м. Кузнецовськ, Промзона, відомості про розрахункові рахунки відсутні, ) боргу в розмірі 149 520,00 грн. та 2 990,40 грн. судового збору.

Повний текст рішення складено 05.10.2015

Суддя Н.О.Семенчук