Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

Р І Ш Е Н Н Я

06.10.2015 р. Справа № 927/656/15.

Позивач: ОСОБА_1, вул. Нова, 83, с.Кархівка Чернігівського району, Чернігівської області, 15200; адреса для листування: вул. 12 Гвардійської дивізії, 25, смт. Любеч Ріпкинського району Чернігівської області, 15041.

Відповідач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Придніпровє», вул. Центральна, 17, с. Малинівка Ріпкинського району Чернігівської області, 15043.

Про стягнення 63 549,79 грн.

суддя Ю.В.Федоренко

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, дов. від 29.01.2015 р.

Від відповідача: не зявився.

С У Т Ь С П О Р У:

Позивачем заявлено позов про стягнення з відповідача:

- 35 770 грн. вартості частини прибутку товариства, пропорційну частці позивача у статутному капіталі СТОВ «Придніпров'є», належну позивачеві до виплати у зв'язку з виключенням його із цього товариства;

- 4 675,02 грн. невиплачених згідно рішення від 27.04.2012 р.;

- 256 грн. як суму внеску позивача до статутного капіталу товариства;

- 20 497,03 грн. інфляційних витрат за період з 01.05.2013 р. по 31.03.2015 р. включно;

- 2 351,74 грн. 3% річних за період з 28.04.2013 р. по 31.03.2015 р.

У судовому засіданні 06.10.2015 р. позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог якою він збільшує позовні вимоги в частині стягнення інфляційних за період з травня 2013 р. по серпень 2015 р. у сумі 29 601,85 грн. та 3% річних за період з 28.04.2013 р. по 30.09.2015 р. у сумі 2662,85 грн.

Статтею 22 ГПК України позивачу до прийняття рішення по справі надано право збільшувати розмір позовних вимог, а тому вказана заява приймається судом до розгляду. Спір вирішується з урахуванням вказаної заяви.

Відповідач відзив на позов не надав, повноважного представника у судове засідання не направив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень ухвал про порушення провадження у справі, відкладення розгляду справи та поновлення провадження у справі (т.1 а.с.47, 89, т.2 а.с.

Рішення приймається за наявними у справі матеріалами на підставі ст.75 ГПК України.

Відповідачем заявлено клопотання про відмову у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 в зв'язку з наявним розглядом аналогічної справи №927/77/15.

Як встановлено ухвалою господарського суду Чернігівської області від 16.06.2015 р. у справі №927/77/15 за позовом ОСОБА_1 до СТОВ «Придніпров'є» позивачем було подано позов про: визнання недійсним п.4 рішення загальних зборів учасників сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Придніпровє, оформленого протоколом №2 від 27.04.2012, в частині визначення розміру коштів, які підлягають виплаті позивачу внаслідок виключення його з товариства, у сумі 4675грн.02коп.; стягнення 35770грн. вартості частини майна товариства, пропорційної частці позивача у статутному капіталі товариства, яка належить позивачу до виплати у звязку з виключенням зі складу учасників товариства; стягнення 256грн. внеску позивача до статутного капіталу товариства; стягнення 9006грн.50коп. інфляційних нарахувань, обчислених за період з 01.05.2013 по 31.12.2014, 1871грн.38коп. трьох процентів річних, нарахованих за період з 28.04.2013 по 19.01.2015, за невиконання грошового обовязку щодо виплати позивачу коштів в сумі 36026грн. у звязку з виключенням зі складу учасників товариства.

Вказаною ухвалою, яка набрала законної сили, позов залишено без розгляду.

Відповідно до ст.81 ГПК України залишення позову без розгляду не позбавляє права позивача знову звернутися з ним до суду в загальному порядку після усунення обставин, що зумовили залишення його без розгляду.

Підстав для відмови у прийнятті позовної заяви відповідно до п.2) ч.1 ст.62 ГПК України при винесенні ухвали про порушення провадження у справі №927/656/15 у суду не було, оскільки предмет спору у справах різний: у справі №927/656/15 позивач просить стягнути частину прибутку, а у справі №927/77/15 предметом спору було стягнення вартості частини майна товариства. У справі №927/656/15 позивачем ставиться питання про стягнення з відповідача інфляційних витрат та процентів річних за прострочення у оплаті за більш тривалий період.

Один і той же предмет спору у цих справах лише про стягнення 4675,02 грн. невиплачених згідно рішення відповідача від 27.04.2012 р., 256 грн. суми внеску позивача до статного капіталу товариства, та про стягнення інфляційних за період з 01.05.2013 р. по 31.12.2014 р., процентів річних за період з 28.04.2013 р. по 19.01.2015 р. про що не було відомо суду під час порушення провадження у справі, оскільки до позовної заяви не було додано копій матеріалів зі справи №927/77/15 (позовної заяви, ухвали про порушення провадження у справі).

За таких обставин не має підстав для відмови у прийнятті позовної заяви, припинення провадження у справі відповідно до п.2) ч.1 ст.80 ГПК України.

Клопотання відповідача судом відхиляється.

Розмір частини прибутку товариства, що підлягає виплаті позивачу в зв'язку з його виключенням зі складу учасників товариства, не виплата в установлені строки сум згідно з рішенням загальних зборів учасників товариства, нараховані на вказані суми інфляційні та проценти річних, стали причиною виникнення спору між сторонами.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників позивача суд встановив таке.

Згідно з установчим договором про створення та діяльність СТОВ «Придніпров'є», статутом СТОВ «Придніпров'є», затверджених установчими зборами учасників, протокол №1 від 25.03.2000 р., зареєстрованих Ріпкинською райдержадміністрацією, розпорядження №134 від 28.03.2000 р., ОСОБА_1 є одним з учасників СТОВ «Придніпров'є» з часткою у статутному фонді 3,5%, сума внеску 256 грн.

Відповідачем 29.03.2000 р. видано свідоцтво ОСОБА_1 в тому, що вона повність внесла свій вклад в розмірі 256 грн. у статутний фонд і її частка у статутному фонді товариства становить 3,5 %.

Як зазначено у п. 6.22, 6.23 статуту СТОВ «Придніпров'є», затвердженого установчими зборами учасників, протокол №1 від 25.03.2000 р., при виході учасників з товариства йому виплачується вартість частини майна товариства пропорційно його частці у статутному фонді. Оплата проводиться не пізніше ніж через місяць після затвердження звіту за рік, в якому учасник вийшов з товариства. На вимогу учасника та за згодою товариства майнова частка може бути повернута повністю або частково в натуральному вигляді. Учаснику, який вибув оплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством у даному році до моменту його виходу. Майно передане учасником товариству тільки у користування, повертається у натуральному вигляді без винагороди.

27.04.2012 р. проведено збори учасників СТОВ «Придніпров'є». Прийняті на них рішення оформлені протоколом №2 від 27.04.2012 р.

В цьому протоколі зазначено, що по третьому питанню вирішено виключити ОСОБА_1 з учасників товариства.

Згідно з п.4 протоколу вирішено виключеним з числа засновників СТОВ «Придніпров'є» згідно статуту підприємства та Закону України «Про господарські товариства» виплатити від суми майна товариства у процентному відношенні у статутному фонді. Сума майна 133572,00 грн. та суму внеску в статутний капітал. В тому числі ОСОБА_1 3,5% - 4675,02 грн. ОСОБА_1 256 грн.

Рішенням цих же зборів затверджено і статут СТОВ «Придніпров'є» у новій редакції, державну реєстрацію якого проведено 28.05.2012 р. За статутом у новій редакції СТОВ «Придніпров'є» ОСОБА_1 уже не є учасником товариства.

Відповідно до ч.2 ст.64 Закону України «Про господарські товариства» виключення учасника з товариства призводить до наслідків, передбачених статтями 54 і 55 цього Закону.

Згідно з статтею 54 Закону України «Про господарські товариства» при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу.

Відповідно до ч.2 та 3 ст.148 Цивільного кодексу України учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства.

Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Спори, що виникають у зв'язку з виходом учасника із товариства з обмеженою відповідальністю, у тому числі спори щодо порядку визначення частки у статутному капіталі, її розміру і строків виплати, вирішуються судом.

За судовою практикою при визначенні порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства та частини прибутку, яку має право отримати учасник при виході (виключенні) з ТОВ (ТДВ), а також порядку і строків їх виплати господарські суди мають застосовувати відповідні положення установчих документів товариства.

У випадку неврегульованості в установчих документах вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Розрахунок належної учаснику частини прибутку здійснюється на дату виходу (виключення) з товариства (п.30 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 р. №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів»).

Для вирішення питання про те, яка дійсна вартість частини прибутку СТОВ «Придніпровє», пропорційна частці позивача у статутному капіталі, підлягала виплаті на дату виключення його зі складу учасників товариства, судом було призначено судову економічну експертизу.

Експертизу проведено Чернігівським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про що 09.09.2015 р. складено висновок експерта №1967/1968/15-24.

Експертизою встановлено, що в межах обсягу наданих документів вартість частини прибутку ТОВ «Придніпровє», пропорційна частці статутного капіталу ОСОБА_1 в розмірі 3,5% станом на 27.04.2012 р., що підлягає виплаті в звязку з її виключенням із товариства становить 35,77 тис. грн..

При визначенні вартості майна у сумі 4675,02 грн., відповідно до п.4 протоколу зборів №2 учасників СТОВ «Придніпровє» від 27.04.2012 р., що підлягає виплаті ОСОБА_1 в звязку з її виключенням із товариства не враховано отриманий товариством прибуток станом на 27.04.2012 р.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.4-3, ч.1 33 ГПК України судочинство у господарський судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при виключенні позивача зі складу учасників СТОВ «Придніпровє» загальними зборами не правильно було визначено розмір належних позивачу виплат, а саме не було вирішено питання про розмір прибутку, який підлягає виплаті позивачу, що не відповідає вимогам закону та положенням статуту відповідача.

Невизначення загальними зборами учасників товариства розміру прибутку, що підлягає виплаті позивачу в звязку з його виключенням зі складу учасників, не може бути підставою для відмови у позові, оскільки обовязковість таких виплат передбачена чинним законодавством та статутом відповідача на дату виключення позивача зі складу учасників.

Відповідачем також не надано доказів про здійснення виплат позивачу сум у відповідності з рішеннями загальних зборів учасників товариства, які оформлені протоколом №2 від 27.04.2012 р.

За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення 35 770 грн. вартості частини прибутку товариства, 4 675,02 грн. вартості частини майна товариства та 256 грн. суми внеску позивача до статутного капіталу товариства, є обґрунтованими, належним чином доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст.509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно з ч. 3 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Строк виплати участнику товариства з обмеженою відповідальністю в зв'язку з його виходом зі складу учасників товариства встановлено ст.54 Закону України «Про господарські товариства» і становить 12 місяців зі дня виходу.

Отже відповідач зобов'язаний був виплатити належні позивачу грошові суми не пізніше 27.04.2013 р. але цього не зробив.

Правова позиція про виникнення в такому випадку грошового зобов'язання товариства перед учасником, якого виключено з товариства чи який виходить з останнього, підтверджується постановою Верховного Суду України від 12.12.2011 р. по справі № 3-131гс11.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні витрати за період з травня 2013 р. по серпень 2015 р. включно у сумі 29 601,85 грн., а також 3% річних за період з 28.04.2013 р. по 30.09.2015 р. включно у сумі 2 662,85 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок ціни позову станом на 30.09.2015 р. включно судом встановлено, що період прострочення виконання грошового зобов'язання позивачем визначено правильно.

За перерахунком суду розмір інфляційних за визначений позивачем період становить 29 807,46 грн., а 3% річних 2 963,93 грн., що є більшим, ніж заявлено до стягнення.

Оскільки суду не надано права на стягнення суми інфляційних та процентів річних у більшому розмірі від заявленного позивачем, а своїм правом на збільшення позовних вимог позивач не скористався, судом задовольняється позов у сумі 29 601,85 грн. інфляційних та 2 662,85 грн. процентів річних.

На підставі викладеного позов задовольняється повністю.

Судові витрати, у тому числі і за проведення судової експертизи у сумі 2 091 грн.оплату за яку проведено позивачем, покладаються на відповідача з вини якого виник спір, відповідно до ст.49 ГПК Ураїни.

Керуючись ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю і стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровє», вул. Центральна, 17, с. Малинівка Ріпкинського району Чернігівської області, код 03796815, (р/р 7014 в РУ КБ «Приватбанк»), на користь ОСОБА_1, вул. Нова, 83, с.Кархівка Чернігівського району, Чернігівської області, адреса для листування: вул. 12 Гвардійської дивізії, 25, смт. Любеч Ріпкинського району Чернігівської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 35 770 грн. вартості частини прибутку, 4 675,02 грн. невиплачених згідно рішення від 27.04.2012 р., 256 грн. суми внеску до статного капіталу товариства, 29 601,85 грн. інфляційних витрат, 2 662,85 грн. процентів річних, 1 969 грн. судового збору та 2 091 грн. витрат за проведення судової експертизи.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.10.2015 р.

Суддя Ю.В. Федоренко