РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2015 р. Справа №918/356/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демидюк О.О.

судді Саврій В.А. ,

судді Павлюк І. Ю.

при секретарі Кушнірук Р.В.

За участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (свідоцтво №549 від 18.04.2007)

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність б/н від 26.05.2014)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Терлич" на рішення господарського суду Рівненської області від 26.06.2015 у справі №918/356/15

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Прод Майстер"

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Терлич"

про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань в сумі 285 168 грн. 69 коп.

Судом розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області №918/356/15 від 26.06.2015 (суддя Пашкевич І.О.) позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Терлич" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прод Майстер" 15 869 грн. 37 коп. три відсотки річних, 238 756 грн. 75 коп. інфляційних втрат, 5 092грн. 52 коп. судового збору та 10 714 грн. 76 коп. витрат на послуги адвоката. В задоволенні позову в частині стягнення 30 542 грн. 57 коп. інфляційних втрат відмовлено.

Рішення господарського суду Рівненської області мотивоване тим, що позовна вимога ТОВ "Прод Майстер" до ТОВ "Терлич" про стягнення 15 869,37 грн. трьох відсотків річних підлягає до задоволення, вимога про стягнення 269 299,32 грн. інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню в сумі 238 756,75 грн., а у задоволенні позову в частині стягнення 30 542 грн. 57 коп. інфляційних втрат слід відмовити.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Терлич" оскаржило його в апеляційному порядку. У своїй апеляційній скарзі відповідач просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, з посиланням на обставини, викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.07.2015 прийнято до провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Терлич" на рішення господарського суду Рівненської області від 26.06.2015 у справі №918/356/15 .

Ухвалами Рівненського апеляційного господарського суду №918/356/15 від 17.08.2015, від 03.09.2015 розгляд справи судовою колегією відкладався враховуючи клопотання апелянта та для можливості подання відзиву на апеляційну скаргу.

Розпорядженням голови Рівненського апеляційного господарського суду від 30.09.2015 у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Дужича С.П. та відповідно до п. 6.3. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Саврій В.А., суддя Павлюк І. Ю.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Прод Майстер" подано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Терлич" подано суду клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги.

Вказане клопотання апелянт обґрунтовує необхідністю зобов'язання ТОВ "Прод Майстер" та ДВС Млинівського районного управління юстиції провести з ТОВ "Терлич" взаєморозрахунок сплачених (стягнутих) коштів по рішенню суду у справі №918/630/14, про що скласти відповідний трьохсторонній акт.

Суд відхиляє зазначене клопотання з огляду на наступне.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для реалізації якого є неможливість вирішення спору у конкретному судовому засіданні.

Вищевикладені посилання відповідача на необхідність зобов'язання складання трьохстороннього акта про проведення взаєморозрахунку сплачених (стягнутих) коштів по рішенню суду у справі №918/630/14 не можуть братись до уваги судовою колегією, оскільки господарський суд не наділений повноваженнями зобов'язувати провести взаєморозрахунок по виконанню рішення, прийнятому в межах іншої судової справи. Окрім того, стягнення трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань у справі №918/630/14 та справі №918/356/15 відбувається за різні періоди.

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду заслухала присутніх в судовому засіданні представників сторін, вивчила та дослідила матеріали справи та наявні в ній докази, розглянула матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, відзив на апеляційну скаргу, перевірила правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, та прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Рівненської області без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2014 року ТОВ "Прод Майстер" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до ТОВ "Терлич" про стягнення 630 558,80 грн., з яких 562 072,29 грн. основний борг, 29 303,39 грн. 3% річних, 39 183,12 грн. інфляційні втрати на тих підставах, що відповідачем не виконано умови Договору поставки №310/11 від 01.08.2011 в частині повної оплати вартості отриманого товару.

Рішенням господарського суду Рівненської області №918/630/14 від 17.06.2014, залишеним в силі Постановою Вищого господарського суду України від 26.11.2014 у справі №918/630/14, вищевказаний позов задоволено повністю.

З матеріалів справи вбачається, що рішення господарського суду Рівненської області від 17.06.2014 у справі №918/630/14 набрало законної сили та є чинним.

Відповідно до ч.3 ст 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у господарській справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи.

Так, рішенням господарського суду Рівненської області від 17.06.2014 у справі №918/630/14 встановлено, що між ТОВ "Прод Майстер" (Продавець) та ТОВ "Терлич" (Покупець) укладено Договір поставки №310/11 від 01.08.2011, за умовами якого Продавець зобов'язується поставити та передати у власність (повне господарське відання) Покупця товар, а Покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного Договору.

У період з грудня 2011 року по січень 2013 року ТОВ "Прод Майстер" передало, а ТОВ "Терлич" отримало товар на підставі видаткових накладних: №ПМ-0001241, №ПМ-0001243, №ПМ-0000354, №ПМ-0000355, №ПМ-0002348, №ПМ-000258, №ПМ-0002598, №ПМ-0003635, №ПМ-0003651, №ПМ-0003654, №ПМ-0003655, №ПМ-0003656, №ПМ-0003657 та №ПМ-0000217 на загальну суму 581 081 грн. 58 коп.

З матеріалів справи, зокрема з довідки №266 від 18.05.2015 підписаної головним бухгалтером та директором позивача (а.с. 67) вбачається, що заборгованість ТОВ "Терлич" перед ТОВ "Прод Майстер" за рішенням суду у справі 918/630/14 на момент прийняття даного рішення відсутня, що не заперечується відповідачем.

Однак, з матеріалів справи також вбачається неналежне виконання відповідачем зобов'язань зі сплати зазначеної заборгованості.

Відповідач свої зобов'язання по оплаті вартості отриманого товару виконав частково, сплативши 19 009 грн. 29 коп. Таким чином, заборгованість ТОВ "Терлич" по оплаті товару на момент звернення позивача до суду з позовом у справі 918/630/14 складає 562 072 грн. 29 коп. Докази погашення вказаної заборгованості відсутні.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Прод Майстер" збільшило свої позовні вимоги (заява вх.№1647/15) та просить стягнути з відповідача 269 299,32 грн. інфляційних нарахувань, 15 869,37 грн. - 3% річних, 12000 - послуг адвоката та судовий збір.

Так, за результатом розгляду позовних вимог, господарським судом Рівненської області 26.06.2015 прийнято рішення, яким позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Терлич" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прод Майстер" 15 869 грн. 37 коп. три відсотки річних, 238 756 грн. 75 коп. інфляційних втрат, 5 092 грн. 52 коп. судового збору та 10 714 грн. 76 коп. витрат на послуги адвоката. В задоволенні позову в частині стягнення 30 542 грн. 57 коп. інфляційних втрат відмовлено.

З такими висновками господарського суду першої інстанції погоджується судова колегія апеляційного господарського суду з огляду на таке.

Так, згідно ст.193 ГК України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

У зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань відповідачем, позивач на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України нарахував 269 299,32 грн. інфляційних втрат за період з травня 2014 року по квітень 2015 року та 15 869,37 грн. три відсотки річних за період з 14 травня 2014 року по 17 травня 2015 року (розрахунок на а.с. 62-63).

За умовами ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно правової позиції наведеної у п.7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (далі Постанова) за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Наявний в матеріалах справи розрахунок 3% річних наданий позивачем, перевірено судом та визнано вірним, а тому позовна вимога про стягнення 15 869,37 грн. трьох відсотків річних є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача 269 299,32 грн. інфляційних втрат, згідно з розрахунком суду, підлягає частковому задоволенню в сумі 238 756,75 грн. (розрахунок на а.с.83), оскільки позивачем при здійсненні нарахування не враховано, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, що узгоджується з правовою позицією наведеною у абз.2 п.3.2 Постанови.

З врахуванням вищевикладеного, позовна вимога ТОВ "Прод Майстер" до ТОВ "Терлич" про стягнення 15 869,37 грн. трьох відсотків річних підлягає до задоволення, вимога про стягнення 269 299,32 грн. інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню в сумі 238 756,75 грн., а у задоволенні позову в частині стягнення 30 542 грн. 57 коп. інфляційних втрат слід відмовити.

Також, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо стягнення витрат на послуги адвоката.

Так, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 12 000,00 грн. витрат на послуги адвоката.

Відповідно до частини 1 статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших виплат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно частиною 3 статті 48 ГПК України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Відповідно до пункту 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" відшкодування адвокатських послуг здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується понесення позивачем витрат у сумі 12 000,00 грн., пов'язаних з оплатою послуг адвоката. Так, надання правової допомоги позивачу ТОВ "Прод Майстер" здійснював адвокат ОСОБА_3, що діяв на підставі ордеру серія РН-276 №08 (а.с. 21), договору про надання правової допомоги №01/ПМ-2015 від 16.03.2015 (а.с. 23), на виконання умов якого ТОВ "Прод Майстер" сплачено адвокату гонорар у сумі 12 000,00 грн. (платіжне доручення а.с.22).

Пунктом 6.5 Постанови передбачено, що розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини 5 статті 49 ГПК України, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг.

З огляду на вищевикладене, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача підлягає до стягнення пропорційно 10 714,76 грн. витрат на послуги адвоката, решта витрат залишається за позивачем.

Судова колегія вважає, що посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, документально не підтвердженими, такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак, скаржник, в порушення вимог ст.33 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, й ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для його скасування чи зміни та задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у звязку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Рівненської області від 26.06.2015 у справі №918/356/15 - залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Терлич" - залишити без задоволення.

2. Справу №918/356/15 повернути до господарського суду Рівненської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом XII-1 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Павлюк І. Ю.