РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року Справа №924/421/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич С.П.

судді Павлюк І. Ю. ,

судді Саврій В.А.

при секретарі Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність №681-юв від 16.12.2014 р.)

відповідача 1 - ОСОБА_2 (довіреність від 13.03.2014 р.)

відповідача 2 - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства "УкрСиббанк" на рішення господарського суду Хмельницької області від 04 червня 2015 року у справі №924/421/15 (суддя Радченя Д.І.)

за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства "Рівнеазот"

до ОСОБА_3 акціонерного товариства "УкрСиббанк"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Лізинг"

про визнання недійсним Договору застави №132065 від 04.07.2008р. в частині передачі в заставу чотирьох транспортних засобів ПАТ "Рівнеазот": Ford Тоurneo Соnnесt 1.8ТDСІ, шасі №WFOJXXTTPJ8C28096, реєстраційний №АА5391 НР; Ford Тоurneo Соnnekt 1.8ТDСІ, шасі №WFOJXXTTPJ7Р46667, реєстраційний №АА5392НР; Skoda Superb Classic 1,8 МТ, шасі №ТМВDL23UX8B301667, реєстраційний №АА9618НР; Skoda Octavia А5 Liftback Ambiente 1,6, шасі №ТМВСА41Z88В157371, реєстраційний №АА9617НР

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2015 року, рішенням господарського суду Хмельницької області було задоволено ПАТ "Рівнеазот" до ПАТ "УкрСиббанк", ТОВ "Євро Лізинг" про визнання недійсним Договору застави №132065 від 04 липня 2008 року в частині передачі в заставу чотирьох транспортних засобів ПАТ "Рівнеазот": Ford Тоurneo Соnnесt 1.8ТDСІ, шасі №WFOJXXTTPJ8C28096, державний реєстраційний №АА5391 НР; Ford Тоurneo Соnnekt 1.8ТDСІ, шасі №WFOJXXTTPJ7Р46667, державний реєстраційний АА5392НР; Skoda Superb Classic 1,8 МТ, шасі №ТМВDL23UX8B301667, державний реєстраційний АА9618НР; Skoda Octavia А5 Liftback Ambiente 1,6, шасі №ТМВСА41Z88В157371, державний реєстраційний АА9617НР, та визнано недійсним Договір застави №132065 від 04 липня 2008 року, укладений між ТОВ "Євро Лізинг" та ПАТ "Укрсиббанк", зокрема, Додаткову угоду №27 від 24 лютого 2011 року в частині передачі в заставу чотирьох транспортних засобів ПАТ "Рівнеазот": - Ford Тоurneo Соnnесt 1.8 ТDСІ, шасі №WFOJXXTTPJ8C28096, державний реєстраційний номер НОМЕР_1; - Ford Тоurneo Соnnekt 1.8 ТDСІ, шасі №WFOJXXTTPJ7Р46667, державний реєстраційний АА5392НР; - Skoda Superb Classic 1,8 МТ, шасі №ТМВDL23UX8B301667, державний реєстраційний АА9618НР; - Skoda Octavia А5 Liftback Ambiente 1,6, шасі №ТМВСА41Z88В157371, державний реєстраційний №АА9617НР, стягнуто з ТОВ "Євро Лізинг" на користь ПАТ "Рівнеазот" 609,00 грн. - витрат по оплаті судового збору.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі та додаткових поясненнях до неї просить рішення скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права. Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що:

- Договір застави №132065 від 04 липня 2008 року був укладений коли законом не передбачалось обовязкового нотаріального посвідчення застави транспортних засобів;

- Додаткова угода №27 від 24 лютого 2011 року, не може вважатись новим договором, оскільки не змінює всіх істотних умов Договору застави №132065 від 04 липня 2008 року, а тому не потребує нотаріального посвідчення.

- відсутній порядок нотаріального посвідчення Додаткових угод (Договорів про внесення змін) до Договорів, укладених раніше в простій письмовій формі;

- чинне законодавство не встановлює необхідності отримання згоди лізингоотримувача на передачу майна в заставу;

- ПАТ "Рівнеазот" стало власником транспортних засобів, які ТОВ "Євро Лізинг" передало у заставу ПАТ "УкрСиббанк", з моменту внесення за них повної плати, тобто з 08 вересня 2014 року, а не з моменту отримання речі у лізинг передачі;

- ТОВ "Євро Лізинг" не попередило ПАТ "Рівнеазот" про передачу транспортних засобів у заставу, тому позивач, керуючись положеннями ст. 27 Закону України "Про заставу", має право вимагати розірвання спірного договору;

- ПАТ "Рівнеазот", в порушення вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" намагається стати власником транспортних засобів, які зареєстровані за ТОВ "Євро Лізинг", оскільки відносно ТОВ "Євро Лізинг" порушено справу про банкрутство (справа №924/1282/13);

- дана справа розглянута із порушенням норм підсудності, оскільки позов ПАТ "Рівнеазот" не підлягає вирішенню в позовному провадженні, а повинен розглядатись в межах провадження процедури банкрутства.

Позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях до нього вважає дане рішення таким, що прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки вважає, що:

- укладаючи Додаткову угоду № 27 від 24 лютого 2011 року, відповідачі змінили істотні умови Договору - предмет договору та його суму, що по суті є новим договором;

- Додаткова угода №27 від 24 лютого 2011 року укладалася коли вже діяли відповідні зміни до Закону України "Про заставу" в частині необхідності нотаріального посвідчення відповідних договорів;

- ПАТ "Рівнеазот" користується та володіє предметом лізингу разом ТОВ "Євро Лізинг", тому ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Євро Лізинг" укладаючи договір застави повинні були залучити ПАТ "Рівнеазот" як сторону даного Договору та вчиняти юридичні дії відносно спільного майна за взаємною згодою власників;

- рішеннями про визнання грошових вимог ПАТ "УкрСиббанк" не досліджувалися ті обставини, які безпосередньо мають відношення до предмету, що розглядається у даній справі - визнання недійсним Договору застави №132065 від 04 липня 2008 року в частині передачі в заставу чотирьох транспортних засобів ПАТ "Рівнеазот", а тому посилання на дані рішення є безпідставними;

- Додаткова угода 29 від 07 квітня 2015 року до Договору застави №132065 від 04 липня 2008 року не підтверджує ні його дійсності, ні дійсності Додаткової угоди №27 від 24 лютого 2011 року;

- провадження у справі про банкрутство ТОВ "Євро Лізинг" порушено 28 жовтня 2013 року, а право предявити вимогу до відповідача стосовно предмету лізингу виникло у позивача 26 грудня 2013 року (після сплати залишкової вартості предмета лізингу), тому вимога про визнання недійсним Договору застави №132065 повинна розглядатися в позовному провадженні господарським судом Хмельницької області, а не у ході провадженні у справі про банкрутство товариства.

ТОВ "Євро Лізинг" не скористався своїм правом відзиву на апеляційну скаргу, проте його відсутність, відповідно ч.2 ст. 96 ГПК України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

16 липня 2015 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 29 липня 2015 року.

29 липня 2015 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги було відкладено на 12 серпня 2015 року.

11 серпня 2015 року, розпорядженням в.о. голови Рівненського апеляційного господарського суду, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Саврія В.А., було внесено зміни до складу колегії суддів та визначено її у складі: ОСОБА_4 - головуючий, ОСОБА_5, ОСОБА_6

12 серпня 2015 року, враховуючи зміну складу колегії суддів, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги було відкладено на 02 вересня 2015 року.

02 вересня 2015 року, розпорядженням в.о. голови Рівненського апеляційного господарського суду, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Мамченко Ю.А., було внесено зміни до складу колегії суддів та визначено її у складі: ОСОБА_4 - головуючий, ОСОБА_5, ОСОБА_7

02 вересня 2015 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги було відкладено на 16 вересня 2015 року.

У судовому засіданні представники сторін підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Представник ТОВ "Євро Лізинг" у судове засідання не зявлявся, хоча і був завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, на що вказують повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень. Заяв про відкладення судового засідання не надходило.

Враховуючи вимоги ст.ст. 101, 102 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, а також те, що сторони по справі належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності представник ТОВ "Євро Лізинг".

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника , обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила що:

01 липня 2008 року, між ВАТ "Рівнеазот", яке перейменовано в ПАТ "Рівнеазот", як лізингоодержувачем, та ТОВ "Євро Лізинг", як лізингодавцем, було укладено Договір фінансового лізингу №880, згідно умов якого лізінгодавець передав лізингоодержувачу в платне користування на умовах фінансового лізингу транспортні засоби, придбані на підставі наданого лізингоодержувачем замовлення. (а.с.9-18)

Відповідно до п. 5.1 Договору, за переданий у лізинг транспортний засіб в період з дати надання до завершення строку лізингу сплачуються лізингові платежі. Розмір та строки сплати Лізингоодержувачем лізингових платежів лізингодавцю встановлюється в плані лізингу (Додаток 3 до договору) та інших додатках. Лізингові платежі включають: суму, яка відшкодовує при кожному платежі частину вартості транспортних засобів; комісію лізингодавця за наданий у лізинг транспортний засіб; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням цього договору (п. 5.2 договору).

Пунктом 6.4 Договору передбачено, що лізингоодержувач має пріоритетне право набути після закінчення терміну дії цього договору і при виконанні його умов у власність предмет лізингу, сплативши лізингодавцю залишкову вартість транспортних засобів, зазначену у плані лізингу.

Згідно п.9.5 Договору лізингодавець зобовязаний по закінченню терміну дії договору та виконання за цим договором всіх зобов'язань лізингоодержувачем, передати транспортний засіб у власність лізингоодержувачу.

Також, між сторонами було погоджено, що лізингоодержувач замовляє та доручає лізингодавцю придбати у постачальника та передати у термін, який визначений договором, транспортні засоби за замовленнями:

- №880/001 на автомобіль Skоdа Sиреrb СІаssіс 1,8 МТ;

- №880/002 на автомобіль Skоdа Осtavіа А5 Lftback Аmbientе 1,6;

- №880/003, №880/005, №880/006 на автомобілі Fогd Тоurnео Соnnесt 1,8 ТDСi, які відображені у Додатках до Договору №1 "Замовлення на транспортні засоби". (а.с.19-21)

01 липня 2008 року, між ВАТ "Рівнеазот" та ТОВ "Євро Лізинг" було підписано листи повідомлення та підтвердження застави, про те, що відповідно до Договору застави №101-СВ/РR від 31 березня 2008 року ТОВ "Євро Лізинг здійснило заставу прав за Договором фінансового лізингу №880 від 01 липня 2008 року в частині планів лізингу на користь ТОВ "УніКредит Банк", як заставодержатля. (а.с.41-44)

04 липня 2008 року, між АКІБ "УкрСиббанк", яке перейменовано в ПАТ "УкрСиббанк", як заставодержателем, та ТОВ "Євро Лізинг", як заставодавцем, було укладено Договір застави транспортних засобів №132065, яким забезпечилися в повному обсязі виконання грошових зобовязань заставодавця за Кредитним договором №0 від 04 липня 2008 року та передано банку у заставу рухоме майно - транспортні засоби з ціною предмета застави у розмірі 512166,40 грн., а саме:

- Toyota Avensis, державний реєстраційний №АА3106ЕА, шасі №SB1BR56L30E205803 вартістю 135420,80 грн.;

- Toyota Avensis, державний реєстраційний №АА3116ЕА, шасі №SB1BR56L30E205771 вартістю 135420,80 грн.;

- Toyota Corolla, державний реєстраційний №АА5048ЕH, шасі №JTNBV56E302056623 вартістю 120662,40 грн.;

- Toyota Corolla, державний реєстраційний №№АА5056ЕH, шасі JTNBV56E302057129 вартістю 120662,40 грн. (а.с.45-46)

12 вересня 2008 року, на виконання умов Договору фінансового лізингу №880 від 01 липня 2008 року, ТОВ "Евро Лізинг" передало ПАТ "Ріванеазот" транспортні засоби, за актами прийому-передачі:

- №880/001 - автомобіль Skоdа Suреrb Сlаssіс 1,8 МТ, державний реєстраційний №АА9618НР, шасі №ТМВDL23UХ8В301667;

- №880/002 - автомобіль Skоdа Осtavіа А5 Liftback Аmbientе 1,6, державний реєстраційний №АА9617НР, шасі №ТМВСА41Z88В157371;

- №880/005 - автомобіль Ford Тоurneo Соnneсt 1,8 ТDСi, державний реєстраційний номер №АА5391НР, шасі №WFOJXXTTPJ8C28096;

- №880/006 - автомобіль Ford Тоurneo Соnneсt 1,8 ТDСi, державний реєстраційний номер №АА5392НР, шасі №WFOJXXTTPJ7P46667. (а.с.22-24)

24 лютого 2011 року, між ПАТ "УкрСиббанк", як заставодержателем, та ТОВ "Євро Лізинг", як заставодавцем, було укладено Додаткову угоду №27 до Договору застави транспортних засобів №132065 від 04 липня 2008 року, якою сторони дійшли внести зміни в Додаток №1, збільшивши кількість автомобілів, переданих в заставу до 334, до якого було віднесено і транспортні засоби, передані ПАТ "Рівнеазот" за Договором фінансового лізингу №880 від 01 липня 2008 року, зокрема:

- під №306 - автомобіль Ford Тоurneo Соnneсt 1,8 ТDСi, шасі №WFOJXXTTPJ8C28096, державний реєстраційний номер №АА5391НР, вартістю 113354,40 грн.;

- під №307 - автомобіль Ford Тоurneo Соnneсt 1,8 ТDСi, шасі №WFOJXXTTPJ7P46667, державний реєстраційний номер №АА5392НР, вартістю 113355,20 грн.;

- під №308 - автомобіль Skоdа Suреrb Сlаssіс 1,8 МТ шасі №ТМВDL23UХ8В301667, державний реєстраційний №АА9618НР, вартістю 116684,00 грн.;

- під №309 - автомобіль Skоdа Осtavіа А5 Liftback Аmbientе 1,6, державний реєстраційний №АА9617НР, шасі №ТМВСА41Z88В157371вартістю 91656,00 грн. (а.с.47-50)

28 жовтня 2013 року, ухвалою господарського суду Хмельницької області, у справі №924/1282/13, порушено провадження про банкрутство ТОВ "Євро Лізинг", введено мораторій на майно боржника та введено процедуру розпорядження майном боржника.

08 вересня 2014 року, рішенням господарського суду Хмельницької області, у справі №924/894/14, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12 травня 2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 02 вересня 2015 року, було задоволено позов ПАТ "Рівнеазот" до ТОВ "Євро Лізинг" і зобовязано відповідача виконати умови пунктів 6,4,9,5 Договору фінансового лізингу №880 від 01 липня 2008 року шляхом визнання укладеним між ПАТ "Рівнеазот" та ТОВ "Євро Лізинг" Договору купівлі-продажу від 12 серпня 2013 року пяти автомобілів, а саме:

- автомобіль Skоdа Suреrb Сlаssіс 1,8 МТ, шасі №ТМВDL23UХ8В301667, державний реєстраційний №АА9618НР;

- автомобіль Skоdа Осtavіа А5 Liftback Аmbientе 1,6, шасі №ТМВСА41Z88В157371, державний реєстраційний №АА9617НР;

- автомобіль Ford Тоurneo Соnnect 1,8 ТDСi, шасі №WFOJXXTTRJ8C30810, державний реєстраційний №АА5387НР;

- автомобіль Ford Тоurneo Соnneсt 1,8 ТDСi, шасі №WFOJXXTTPJ8C28096, державний реєстраційний №АА5391НР;

- автомобіль Ford Тоurneo Соnneсt 1,8 ТDСi, шасі №WFOJXXTTPJ7P46667, державний реєстраційний №АА5392НР. (а.с.51-54)

24 березня 2015 року, ПАТ "Рівнеазот" звернулось до господарського суду Хмельницької області з позовом до ПАТ "УкрСиббанк", ТОВ "Євро Лізинг" про визнання недійсним договору застави №132065 від 04 липня 2008 року в частині передачі в заставу чотирьох транспортних засобів ПАТ "Рівнеазот", а саме: Ford Тоurneo Соnnесt 1.8ТDСІ, шасі №WFOJXXTTPJ8C28096, державний реєстраційний номер №АА5391 НР; Ford Тоurneo Соnnekt 1.8ТDСІ, шасі №WFOJXXTTPJ7Р46667, державний реєстраційний №АА5392НР; Skoda Superb Classic 1,8 МТ, шасі №ТМВDL23UX8B301667, державний реєстраційний №АА9618НР; Skoda Octavia А5 Liftback Ambiente 1,6, шасі №ТМВСА41Z88В157371, державний реєстраційний №АА9617НР. (а.с.2-4)

07 квітня 2015 року, між ПАТ "УкрСиббанк", як заставодержателем, та ТОВ "Євро Лізинг", як заставодавцем, було укладено Додаткову угоду №29 до Договору застави транспортних засобів №132065 від 04 липня 2008 року, якою сторони дійшли внести зміни в Додаток №1 в частині кількість автомобілів, переданих в заставу, де, зокрема, зазначені транспортні засоби, передані ПАТ "Рівнеазот" за Договором фінансового лізингу №880 від 01 липня 2008 року, а саме:

- під №93 - Ford Тоurneo Соnneсt 1,8 ТDСi, шасі №WFOJXXTTPJ8C28096, державний реєстраційний номер №АА5391НР, вартістю 113354,40 грн.;

- під №94 - Ford Тоurneo Соnneсt 1,8 ТDСi, шасі №WFOJXXTTPJ7P46667, державний реєстраційний номер №АА5392НР, вартістю 113355,20 грн.;

- під №95 - Skоdа Suреrb Сlаssіс 1,8 МТ шасі №ТМВDL23UХ8В301667, державний реєстраційний №АА9618НР, вартістю 116684,00 грн.;

- під №96 - Skоdа Осtavіа А5 Liftback Аmbientе 1,6 шасі №ТМВСА41Z88В157371, державний реєстраційний №АА9617НР, вартістю 91656,00 грн. (а.с.134-137)

21 травня 2015 року, ухвалою господарського суду Хмельницької України, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 27 липня 2015 року, було визнано грошові вимоги ПАТ "УкрСиббанк" до боржника - ТОВ "Євро Лізинг" в сумі 66995127,09 грн., з яких: 41430873,75 грн. - вимоги кредитора, які підлягають внесенню до четвертої черги вимог кредиторів (основна сума кредиту та відсотки за користування кредитними коштами); 25564253,55 грн. - вимоги кредитора, які підлягають з включенню окремо до реєстру вимог кредиторів як вимоги забезпечені заставою, та 1147,00грн. - судового збору - з віднесенням їх до першої черги задоволення вимог кредиторів.

04 червня 2015 року, рішенням господарського суду Хмельницької області було задоволено ПАТ "Рівнеазот" до ПАТ "УкрСиббанк", ТОВ "Євро Лізинг" про визнання недійсним Договору застави №132065 від 04 липня 2008 року в частині передачі в заставу чотирьох транспортних засобів ПАТ "Рівнеазот": Ford Тоurneo Соnnесt 1.8ТDСІ, шасі №WFOJXXTTPJ8C28096, державний реєстраційний №АА5391 НР; Ford Тоurneo Соnnekt 1.8ТDСІ, шасі №WFOJXXTTPJ7Р46667, державний реєстраційний АА5392НР; Skoda Superb Classic 1,8 МТ, шасі №ТМВDL23UX8B301667, державний реєстраційний АА9618НР; Skoda Octavia А5 Liftback Ambiente 1,6, шасі №ТМВСА41Z88В157371, державний реєстраційний АА9617НР, визнано недійсним Договір застави №132065 від 04 липня 2008 року, укладений між ТОВ "Євро Лізинг" та ПАТ "Укрсиббанк", зокрема, Додаткову угоду №27 від 24 лютого 2011 року в частині передачі в заставу чотирьох транспортних засобів ПАТ "Рівнеазот": - Ford Тоurneo Соnnесt 1.8 ТDСІ, шасі №WFOJXXTTPJ8C28096, державний реєстраційний номер НОМЕР_1; - Ford Тоurneo Соnnekt 1.8 ТDСІ, шасі №WFOJXXTTPJ7Р46667, державний реєстраційний АА5392НР; - Skoda Superb Classic 1,8 МТ, шасі №ТМВDL23UX8B301667, державний реєстраційний АА9618НР; - Skoda Octavia А5 Liftback Ambiente 1,6, шасі №ТМВСА41Z88В157371, державний реєстраційний №АА9617НР, стягнуто з ТОВ "Євро Лізинг" на користь ПАТ "Рівнеазот" 609,00 грн. - витрат по оплаті судового збору. (а.с.100-102)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Частиною 2 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг", за договором фінансового лізингу, лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про фінансовий лізинг", лізингоодержувачу забезпечується захист його прав на предмет лізингу нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту прав власника.

З матеріалів справи вбачається, що, 01 липня 2008 року, між ВАТ "Рівнеазот", яке перейменовано в ПАТ "Рівнеазот", як лізингоодержувачем, та ТОВ "Євро Лізинг", як лізингодавцем, було укладено Договір фінансового лізингу №880, за умовами якого лізінгодавець передав лізингоодержувачу в платне користування на умовах фінансового лізингу транспортні засоби, придбані на підставі наданого лізингоодержувачем замовлення, за актами прийому-передачі від 12 вересня 2008 року (№880/001, №880/002, №880/005, №880/006), а саме, автомобілі: - Skоdа Suреrb Сlаssіс 1,8 МТ шасі №ТМВDL23UХ8В301667, державний реєстраційний №АА9618НР; - автомобіль Skоdа Осtavіа А5 Liftback Аmbientе 1,6 шасі №ТМВСА41Z88В157371, державний реєстраційний №АА9617НР; - Ford Тоurneo Соnneсt 1,8 ТDСi, державний реєстраційний №АА5391НР, шасі №WFOJXXTTPJ8C28096; - Ford Тоurneo Соnneсt 1,8 ТDСi, державний реєстраційний №АА5392НР, шасі №WFOJXXTTPJ7P46667.

Пунктом 9.5 Договору фінансового лізингу №880 сторони узгодили, що лізингодавець зобовязаний по закінченню терміну дії договору та виконання за цим договором всіх зобов'язань лізингоодержувачем, передати транспортний засіб у власність лізингоодержувачу у відповідності до положень, які зазначені в п.6.4. Договору.

ПАТ "Рівнеазот", зазначаючи, що вказані автомобілі є власністю підприємства, оскільки були предметом Договору фінансового лізингу №880 від 01 липня 2008 року, потім були придбані за Договору купівлі-продажу від 12 серпня 2013 року, відповідно до рішення господарського суду Хмельницької області від 08 вересням 2014 року, просить визнати недійсним Договір застави №132065 від 04 липня 2008 року, укладений між ТОВ "Євро Лізинг" та ПАТ "Укрсиббанк", зокрема, Додаткову угоду №27 від 24 лютого 2011 року в частині передачі в заставу чотирьох транспортних засобів ПАТ "Рівнеазот".

Відповідно до ст.ст. 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Частиною 5 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06 листопада 2009 року, розяснено, що відповідно до ст.ст. 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Таким чином, право на звернення з позовом визнати недійсним оспорюваний правочин надано як стороні такого правочину, так і заінтересованій особі.

Як зазначено у п.18 листа Вищого господарського суду України №01-8/211 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України" від 07 квітня 2008 року, ЦК України не дає визначення поняття "заінтересована особа", тому, коло заінтересованих осіб має з'ясовуватись в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається, оспорюваний Договір застави транспортних засобів №132065, позивач не є його стороною, але являвся на час укладення Додатку до нього, володільцем та користувачем транспортних засобів, які були передані лізингодавцем у заставу банку. Отже, ПАТ "Рівнеазот" є заінтересованою особою з приводу укладення між ТОВ "Євро Лізинг" та ПАТ "Укрсиббанк", зокрема, Додаткової угоди №27 від 24 лютого 2011 року до Договору застави транспортних засобів №132065, оскільки останнє перебуває в лізингових відносинах із ТОВ "Євро Лізинг" і даним Додатком до Договору застави транспортних засобів може порушено його право на отримання у власність зазначених вище автомобілів, тому вимога про визнання недійсним Договору застави транспортних засобів, зокрема, Додаткової угоди №27 від 24 лютого 2011 року в частині передачі в заставу чотирьох транспортних засобів, які перебувають у користуванні ПАТ "Рівнеазот" заявлена товариством цілком правомірно.

Тому, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про те, що ПАТ "Рівнеазот" вправі було звернутися з даним позовом як заінтересована особа.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06 листопада 2009 року визначено, що судам необхідно враховувати, що згідно із ст.ст. 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 1 Закону України "Про заставу", застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, в силу якого кредитор (заставодержатель) має право, в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Як встановлено з матеріалів справи, 04 липня 2008 року, між відповідачами було укладено Договір застави транспортних засобів №132065, яким забезпечуються виконання грошових зобовязань за Кредитним договором №0 від 04 липня 2008 року та передається заставодержателю в заставу рухоме майно - чотири транспортні засоби, заставною вартістю 512166,4 грн., в число яких не входили автомобілі, яким користувався та володів позивач.

27 липня 2010 року набрав чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", п.2 ч.6 ст. 1 якого було внесено зміни і ч.2 ст. 13 Закон України "Про заставу" та визначено, що у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів, посвідчення якого проводиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) транспортних засобів або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору.

Після внесення таких змін, 24 лютого 2011 року, між відповідачами укладено Додаткову угоду №27 до Договору застави №132065, згідно якої було збільшено предмет застави з чотирьох до 334 автомобілів, заставну вартість майна до 74691237,77 грн. та Додаток №1 до Договору (Перелік транспортних засобів, які передані в заставу) викладено в новій редакції, до якого, зокрема, віднесено як заставне майна банку автомобілі, які перебувають у володінні та користуванні ПАТ "Рівнеазот", а саме: - Ford Тоurneo Соnneсt 1,8 ТDСi, державний реєстраційний №АА5391НР, шасі №WFOJXXTTPJ8C28096, вартістю 113354,40 грн.; - Ford Тоurneo Соnneсt 1,8 ТDСi, державний реєстраційний №АА5392НР, шасі №WFOJXXTTPJ7P46667, вартістю 113355,20 грн.; - Skоdа Suреrb Сlаssіс 1,8 МТ, шасі №ТМВDL23UХ8В301667, державний реєстраційний №АА9618НР, вартістю 116684,00 грн.; - Skоdа Осtavіа А5 Liftback Аmbientе 1,6, шасі №ТМВСА41Z88В157371, державний реєстраційний №АА9617НР, вартістю 91656,00 грн. (а.с.45-50)

За приписами 3 ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

При чому вимоги до правочину визначаються не тільки загальними норми ЦК України, при, за наявності спеціальних норм закону, вимогами цих спеціальних норм.

Оскільки спеціальним законом, що регулює заставні відносини в Україні є Закон України "Про заставу", то з моменту внесення відповідних змін в цей Закон України, договір застави транспортних засобів та додаткова угода повинні були посвідчуватися нотаріально.

Таким чином, при укладенні Додаткової угоди №27 до Договору застави транспортних засобів №132065 від 24 лютого 2011 року, його сторони змінили розмір та вартість предмету застави, а саме: розширили кількість транспортних засоби, які передаються в заставу, та збільшили заставну вартість майна до 74691237,77 грн., а тому, у відповідності до ч.2 ст. 13 Закон України "Про заставу", Додаткова угода №27 до Договору застави транспортних засобів №132065 підлягала нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Згідно ч.1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Крім того, за приписами ст. 14 Закону України "Про заставу", недотримання вимог щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення тягне за собою недійсність договору з наслідками, передбаченими законодавством України.

Норми ЦК України визначають лише загальні умови недійсності правочину, а, при наявності спеціальних норм закону, умови недійсності правочину визначаються цими спеціальними нормами. (аналогічна позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України по справі №5011-37/9102-2012 від 22 січня 2013 року).

Вищенаведеним спростовуються доводи апелянта про те, що Додаткова угода №27 від 24 лютого 2011 року, вносила лише зміни до Договору застави транспортних засобів №132065, який укладався, відповідно до чинного на той час законодавства, у простій письмовій формі, а тому зміни до нього не підлягають нотаріальному посвідченню.

Крім того укладаючи додаткову угоду сторони фактично змінили предмет договору та його суму, що по суті є новим договором, де чинним на час внесення таких змін законодавством передбачена нотаріальна форма посвідчення такої угоди.

Відповідно до ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, Договір застави транспортних засобів №132065 від 04 серпня 2008 року, зокрема, його Додаткова угода №27 в частині передачі чотирьох транспортних засобів ПАТ "Рівнеазот" в заставу, не відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про фінансовий лізинг", ч. 2 ст. 13 Закону України "Про заставу", тому в цій частині Додаткова угода №27 до Договору застави правомірно визнано недійсною на підставі ч.1 ст. 203 ч.1 ст. 215 ЦК України та ст. 14 Закону України "Про заставу".

Посилання ПАТ "Укрсиббанк" на те, що даний спір повинен розглядатися в рамках справи про банкрутство ТОВ "Євро Лізинг", колегія суддів оцінює критично і відхиляє як безпідставні, з огляду на таке.

Дійсно ч.4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", встановлено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Крім названих, слід також віднести й інші спори з майновими вимогами до боржника, зокрема: спори про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, спори, пов'язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника.

Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (ч.9 ст. 16 ГПК), та розглядаються, як і справи у спорах боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника (.8 ст. 23 Закону), у позовному провадженні - на відміну від: заяв про визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника (ст. 20 Закону); заяв щодо відшкодування збитків у зв'язку з відмовою керуючого санацією від правочину (договору); заяв щодо порушення сторонами умов правочинів (договорів), вчинених згідно з планом санації (.10, ч.11 ст. 28 Закону); спорів, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна (ч.8 ст. 44 Закону), які розглядаються у межах провадження у справі про банкрутство (ОСОБА_8 господарського суду № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 №4212-VI)" від 28 березня 2013 року.)

Згідно з абз.4 ч.8 ст. 23 Закону про банкрутство, до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають будь-які (незалежно від характеру правовідносин) поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Оскільки, провадження у справі про банкрутство ТОВ "Євро Лізинг" порушено 28 жовтня 2013 року (ухвала господасрького суду Хмельницької області від 28 жовтня 2013 року у справі №924/1282/13), а право пред'являти вимоги про вчинення відповідних дій стосовно предмета лізингу - чотирьох транспортних засобів, які з 26 грудня 2013 року перейшли у власність позивача (сплачено залишкову вартість предмету), в тому числі і звернення з позовом щодо визнання недійним Договору застави транспортних засобів №132065 від 04 серпня 2008 року, зокрема, його Додаткова угода №27 в частині передачі цих чотирьох транспортних засобів в заставу АТ "Укрсиббанк" виникло у позивача з 26 грудня 2013 року, то така вимога є поточною і відповідно до вищазазначених норм законодавства повинна розглядатися в позовному провадженні господарським судом Хмельницької області, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство ТОВ "Євро Лізинг".

(аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України по справі №924/894/14 від 02 вересня 2015 року)

В свою чергу, скаржник зазначаючи, що вимоги ПАТ "Рівнеазот" повинні розглядатися не в позовному проваджені, а в межах справи про банкрутство, посилається на правову позицію Вищого господарського суду України викладену у постанові по справі №924/1282/13 від 03 липня 2014 року, та вказує, що ситуація є аналогічною.

Проте, в зазначеній ним справі розглядалися вимоги конкурсного кредитора, а ПАТ "Рівнеазот" не є конкурсним кредитором і його позовними вимогами є визнання договору застави в частині недійсним, де предметом розгляду спору у справі №924/1282/13 є майнова вимога - вимога про визнання права власності.

Щодо наявності в матеріалах справи Додаткової угоди №29 від 07 квітня 2015 року до Договору застави транспортних засобів №132065 від 04 липня 2008 року, то дана Додаткова угода не була предметом розгляду у господарському суді першої інстанції, крім того дана угода не спростовує встановлених фактичних даних про порушення відповідачами по справі при укладанні Додаткової угоди №27 до Договору застави транспортних засобів №132065 від 04 серпня 2008 року, зокрема, в частині передачі чотирьох транспортних засобів ПАТ "Рівнеазот" вимог чинного законодавства щодо обовязкового її нотаріального посвідчення, а тому не може вплинути на результат прийнятого місцевим господарським судом вірного висновку.

Інші заперечення відповідача, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 43 ГПК України із всебічним, повним та обєктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для скасування рішення господарського суду та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 49, 105 ГПК України, у зв'язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Хмельницької області від 04 червня 2015 року у справі № 924/421/15 залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача АТ "УкрСиббанк" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 924/421/15 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Саврій В.А.