ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.10.15 Справа № 904/6562/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ ПЛАТІНУМ", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТАЛ", м. Дніпропетровськ

про повернення надмірно стягнених коштів

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Коноваленко О.В. - представник за дов. № б/н від 14.07.15

від відповідача: Шахов О.В. - представник за дов. № 39 від 02.09.15

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Платінум" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електал" про стягнення 10500, 66 грн. основної заборгованості, 1782, 34 грн. інфляційних втрат та 79, 40 грн. трьох відсотків річних.

Позовні вимоги мотивовані неповерненням відповідачем отриманих без достатньої правової підстави грошових коштів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2015 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 17.08.2015.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2015 розгляд справи відкладений на 03.09.2015.

19.08.2015 від позивача надійшли доповнення до позовної заяви, в яких він зазначив, що накладні, які були оплачені ним у добровільному порядку, були предметом розгляду справи № 904/9422/14 та вищезазначена оплата не була врахована відповідачем при заявлені позовних вимог у справі № 904/9422/14.

19.08.2015 було надано зроблено судді Господарського суду Дніпропетровської області Мельниченко І.Ф. щодо надання матеріалів справи № 904/9422/14 для огляду у судовому засіданні.

03.09.2015 через канцелярію Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить позовні вимоги задовольнити частково у розмірі 5347 грн., оскільки оплата у позивачем товару на суму 5152 грн. була врахована при розгляді справи № 904/9422/14 та просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

В судовому засіданні 03.09.2015 представники сторін, відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України, подали клопотання про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

Ухвалою суду від 03.09.2015 строк розгляду справи продовжено на п'ятнадцять днів та її розгляд відкладено на 05.10.2015.

У судовому засіданні 05.10.2015, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 07.10.2015.

07.10.2015 відповідач подав до суду заяву про залучення до матеріалів справи доказів добровільної сплати боргу у розмірі 5347, 86 грн.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні 07.10.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2015 у справі № 904/9422/14 встановлено, що 17.02.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Електал" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Платінум" (далі - покупець) укладено договір поставки № 124 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити на умовах договору продукцію електротехнічного призначення, згідно накладних, які є невід'ємними додатками до договору, і визначають:

- найменування товару,

- кількість товару;

- ціну та вартість товару.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору, постачальник поставляє товар на умовах поставки: EXW м. Дніпропетровськ, в розрізі Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів Інкотермс (в редакції 2010 року).

Поставка товару здійснюється окремими партіями, згідно відповідних накладних постачальника, оформлених на товар, що поставляється та який є невід'ємною частиною договору.

Згідно п. 3.1 договору, загальна сума договору визначається сумою вартості товару вказаного у видаткових накладних, які постачальник передав покупцю протягом строку дії договору. Всі розрахунки за договором здійснюються в національній валюті.

В п.п. 3.2, 3.3 договору сторони передбачили, що покупець оплачує кожну поставлену партію Товару в сумі узгодженої сторонами по електронній пошті і зазначеної у видаткових накладних. Покупець оплачує товар на поточний рахунок постачальник, в розмірі 100% від суми вказаної у відповідній видатковій накладній, протягом 7 банківських днів з моменту отримання товару покупцем.

Виконуючи умови договору, позивач здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 58917, 04 грн.

Відповідач неналежним чином виконав зобов'язання щодо оплати поставленого товару, здійснивши розрахунки частково в сумі 29855, 06 грн.

Доказів виконання зобов'язань щодо оплати поставленого товару в сумі 29061, 18 грн., на момент розгляду спору, відповідач не надав.

Вищезазначеним рішенням суду позов було задоволено. Стягнуто з ТОВ "Компанія Платінум" на користь ТОВ "Електал" основний борг у розмірі 29061, 18 грн., штраф у сумі 3421, 39 грн., 4051, 68 грн. річних та 1827 грн. судового збору.

09.02.2015 на виконання рішення суду від 22.01.2015 у справі № 904/9422/14 було видано наказ. Всього на суму 38325, 25 грн.

У період з 12.01.2015 по 20.02.2015 позивач у добровільному порядку сплатив відповідача заборгованість за товар, поставлений згідно договору поставки № 124 від 17.02.2014, у розмірі 10500, 66 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень, що містяться у матеріалах справи (арк. с. 15-20).

02.03.2015 постановою ВП № 46696491 державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Ясюкевичем О.В. відкрито виконавче провадження на виконання вищевказаного наказу у справі № 904/9422/14 (арк. с. 14).

Державний виконавець стягнув з ТОВ "Компанія Платінум" суму боргу згідно наказу суду від 09.02.2015 у справі № 904/9422/14 у повному обсязі у розмірі 38325, 25 грн., що підтверджується випискою АТ "УкрСиббанк" від 15.04.2015 та постановою ВП № 46696491 від 21.04.2015 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" (арк. с. 38-39).

Позивач, посилаючись на вищевикладені обставини, просить суд стягнути з відповідача 10500, 66 грн. безпідставно отриманих грошових коштів з підстав передбачених ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідач визнає позовні вимоги частково у розмірі 5347 грн. Щодо задоволення позовної вимоги про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 5152, 80 грн. відповідач заперечив, зазначивши, що оплата позивачем боргу відповідно до платіжного доручення № 19190 від 12.01.2015 на суму 3000 грн. та платіжного доручення № 19265 від 16.01.2015 на суму 2152, 80 грн. (всього на суму 5152, 80 грн.) були враховані при винесенні рішення у справі № 904/9422/14.

Господарський суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, зазначає наступне.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2015 у справі № 904/9422/14 встановлено, що на момент його ухвалення, розмір основного боргу позивача перед відповідачем складав 29061, 18 грн. Зі змісту вищезазначеного рішення вбачається, що дана заборгованість була встановлена судом в урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, відповідно до якої ТОВ "Електал" зменшило позовні вимоги у справі № 9049422/14 на суму 5152, 80 грн. (арк. с.41-45).

Також, відповідачем до матеріалів справи залучено копію заяви про уточнення позовних вимог, зі штампом вхідної кореспонденції господарського суду, яка подавалась ним 22.01.2015 до справи № 904/9422/14 (арк. с. 125-131). Зі змісту даної заяви вбачається врахування відповідачем суми оплати у розмірі 5152, 80 грн. під час зменшення своїх позовних вимог у справі № 904/9422/14.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проаналізувавши подані сторонами докази, врахувавши вищезазначене, господарський суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 5152, 80 грн. є необґрунтованою та не підтверджується наявними у справі доказами, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Вимога позивача про стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів у розмірі 5347 грн. є підтвердженою та не заперечується відповідачем (арк. с. 113-116).

Під час розгляду справи, відповідачем у добровільному порядку сплачено позивачу суму безпідставно отриманих коштів у розмірі 5347 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 07.10.2015 № 238 (арк. с. 182).

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи оплату відповідачем суми безпідставно отриманих коштів у розмірі 5347 грн., провадження у справі в цій частині підлягає припиненню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 1782, 34 грн. за період з 21.04.2015 по 22.07.2015 та трьох відсотків річних у сумі 79, 40 грн. за період з 21.04.2015 по 22.07.2015, нарахованих позивачем у зв'язку з несвоєчасним поверненням відповідачем позивачу суму безпідставно отриманих коштів, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 № 14 обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Враховуючи викладене, господарський суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 1782, 34 грн. та трьох відсотків річних у сумі 79, 40 грн.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, стягуються з відповідача на користь позивача у розмірі 930, 47 грн..

Керуючись ст. 22, 33, 34, 44, 49, п. 1-1 ст. 80. 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Провадження у справі в частині стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 5347 грн. припинити

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Електал" (49107, м. Дніпропетровськ, вул. Генерала Пушкіна, 26; ідентифікаційний код 31540498) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Платінум" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Володі Дубініна, 14/44; ідентифікаційний код 36441363) витрати зі сплати судового збору у розмірі 930, 47 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 12.10.2015

Суддя В.І. Ярошенко