ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2015 р. Справа № 911/3746/15

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик МТС», м. Київ
до товариства з обмеженою відповідальністю «Росер», Київська обл., м. Біла Церква
про стягнення 103 214,60 грн.,
за участю представників:

позивача:ОСОБА_1, довіреність №55Д/2014 від 21.11.2014 року;
відповідача:ОСОБА_2, довіреність б/н від 22.06.2015 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Логістик МТС» (позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» (відповідач) про стягнення 75 000,00 грн. основного боргу, 11 599,04 грн. пені, 16 035,60 грн. штрафу, 579,96 грн. 3% річних, у звязку з неналежним виконанням останнім зобовязань з оплати наданих послуг за договором №Е-11/06/15-01 про надання послуг транспортного експедирування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 11.06.2015 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.08.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 17.09.2015 року.

15.09.2015 року через відділ діловодства господарського суду Київської області позивач подав заяву про уточнення позовних вимог №03-225/2015 від 07.09.2015 року у якій просив суд стягнути з відповідача 12 585,34 грн. пені, 16 035,60 грн. штрафу, 629,27 грн. 3% річних та припинити провадження у справі в частині стягнення 75 000,00 грн. основного боргу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.09.2015 року розгляд справи було відкладено на 01.10.2015 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.06.2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Росер» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Логістик МТС» (виконавець) було укладено договір №Е-11/06/15-01 (договір), згідно п. 1.1 якого, виконавець зобовязується організувати та виконати доставку автомобільним транспортом ввірений йому замовником вантаж (відповідно із транспортною накладною) до пункту призначення у встановлений договором чи замовленням строк та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (вантажоодержувачу), а замовник зобовязується сплатити за організацію та перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до п. 2.4. договору, плата за перевезення вантажу здійснюється після його фактичного виконання, протягом 5 (пяти) банківських днів з дати підписання кожного акту передачі-приймання наданих послуг. Датою підписання акту, є дата що зазначена акті передачі-приймання наданих послуг.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2015 року, але, у будь-якому випадку, до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Судом встановлено, що позивач на виконання вимог договору, надав відповідачу послуги з організації та перевезення вантажів на суму 229 080,03 грн., що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №4717 від 19.06.2015 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи і достовірність якого відповідач не заперечує.

Як вказує позивач, відповідач належним чином не виконав зобовязань за договором щодо повної оплати наданих послуг, оплативши товар частково, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 75 000,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 75 000,00 грн. є обґрунтованими.

Однак, відповідачем після порушення провадження у справі сплачено 75 000,00 грн. заборгованості, що підтверджується банківською випискою з рахунку копія, якої міститься в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги, що станом на день розгляду справи відповідач сплатив заборгованість за послуги перевезення, суд вважає, що провадження у справі в цій частині позову підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 статті 80 ГПК України в звязку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобовязання з оплати наданих послуг за договором, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 629,27 грн. 3% річних, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону та умов договору.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобовязання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобовязань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобовязань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобовязання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Згідно п. 4.7. договору, за порушення термінів оплати замовник виплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, від вартості несвоєчасно виконаного зобовязання, а у випадку непогашення заборгованості протягом більш як 15 календарних днів з моменту виникнення такої заборгованості, замовник зобовязаний додатково, крім пені, сплатити на користь виконавця штраф в розмірі 7% від суми заборгованості.

Враховуючи вищевикладені норми закону та умови договору, позивачем у звязку з простроченням виконання зобовязання з оплати наданих послуг нараховані 12 585,34 грн. пені та 16 035,60 грн. штрафу відповідно до наданого розрахунку, який відповідає вимогам закону.

Таким чином, позов в частині стягнення пені в розмірі 12 585,34 грн. та штрафу в розмірі 16 035,60 грн., які нараховані позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору, у звязку з простроченням відповідачем виконання взятих на себе зобовязань з оплати послуг за вказаним договором є обґрунтованим, і тому підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.04.2012 року у справі № 06/5026/1052/2011.

Судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 2 064,29 грн. відповідно до положень статті 49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України, з відповідача підлягає стягненню в доход державного бюджету України судовий збір у розмірі 20,71 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Товарна, буд. 35, код 35942281) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик МТС» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, корпус «З», код 39209821) 12 585 (дванадцять тисяч пятсот вісімдесят пять) грн. 34 коп. пені, 629 (шістсот двадцять девять) грн. 27 коп. 3% річних, 16 035 (шістнадцять тисяч тридцять пять) грн. 60 коп. штрафу, 2 064 (дві тисячі шістдесят чотири) грн. 29 коп. судового збору.

Припинити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 75 000 (сімдесят пять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Товарна, буд. 35, код 35942281) в доход державного бюджету України 20 (двадцять) грн. 71 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати накази.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено: 06.10.2015 р.

Суддя Т.Д. Лилак