КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2015 р. Справа№ 910/6094/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання: Товстенку О.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку ,,Маяк - 6"

на рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2015р.

у справі № 910/6094/15-г (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку ,,Маяк - 6"

до Публічного акціонерного товариства ,,Акціонерна компанія ,,Київводоканал"

про розірвання договору № 04744/4-03 від 20.08.2004р.

ВСТАНОВИВ:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку ,,Маяк - 6" (далі - позивач) звернулось в господарський суд міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства ,,Акціонерна компанія ,,Київводоканал" про розірвання договору №04744/4-03 від 20.08.2004р. на поставку питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі з 01.03.2015р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.05.2015р. у справі № 910/6094/15-г в задоволенні позову відмовлено.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на положення ГК України і ЦК України і дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог, оскільки позивач не довів належними засобами доказування істотну зміну обставин в розумінні ст. 652 ЦК України, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2015р. у справі № 910/6094/15-г скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що він не погоджується з прийнятим рішенням, вважає його необґрунтованим, та таким, що прийняте за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про її необґрунтованість та просить залишити оскаржуване рішення без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на її необґрунтованість та просить оскаржуване рішення залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2015р. у справі № 910/6094/15-г апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Суховий В.Г., судді Жук Г.А., Мальченко А.О. та призначено її розгляд на 21.07.2015р.

В судовому засіданні 21.07.2015р. оголошено перерву до 08.09.2015р.

Ухвалою суду від 08.09.2015р. справу № 910/6094/15-г прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Суховий В.Г., судді Мальченко А.О., Рудченко С.Г. на підставі розпорядження секретаря судової палати суду від 08.09.2015р. у зв'язку з перебуванням судді Жук Г.А. на лікарняному.

В судовому засіданні 08.09.2015р. оголошено перерву до 05.10.2015р.

Ухвалою суду від 05.10.2015р. справу № 910/6094/15-г прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Суховий В.Г., судді Мальченко А.О., Жук Г.А. на підставі розпорядження секретаря судової палати суду від 05.10.2015р. у зв'язку з перебуванням судді Рудченка С.Г. у відпустці та вихід із відпустки судді Жук Г.А.

В судовому засіданні 05.10.2015р. представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача заперечив проти наведених доводів з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.08.2004р. між Відкритим акціонерним товариством ,,Акціонерна компанія ,,Київводоканал" (змінено найменування на Публічне акціонерне товариство ,,Акціонерна компанія ,,Київводоканал", далі - (постачальник, відповідач) та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку ,,Маяк - 6" (далі - абонент, позивач) укладено договір № 04744/4-03 на поставку питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі (далі - договір, а.с. 8-9).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору постачальник взяв на себе зобов'язання надавати абоненту послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у міську каналізаційну мережу, а абонент - здійснювати своєчасну оплату наданих послуг на умовах договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 65 від 01.07.1994, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 22.07.1994 за № 165/374, Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.2002, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 26.04.2002р. за № 403/6691, а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

Згідно з п. 7.1 договору, цей договір діє протягом всього часу надання послуг до моменту його розірвання. Договір набуває чинності з моменту його підписання.

За змістом п. 7.3 договору сторона, що бажає розірвати договір має письмово попередити про це другу сторону за один місяць до визначеної дати припинення договору.

Листом від 29.12.2014р. № 184 позивач звернувся до відповідача, в якому попередив останнього про бажання розірвати дію договору з 01.02.2015р. у зв'язку з внесенням змін до Закону України ,,Про житлово-комунальні послуги".

Вказаний лист отримано відповідачем 13.01.2015р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, наявне в матеріалах справи.

ПАТ ,,Акціонерна компанія ,,Київводоканал" у відповідь на вказаний лист листом від 12.03.2015р. № 218 повідомило про те, що не дає згоди на розірвання існуючих та діючих договорів.

Обгрунтовуючи позовні вимоги у даній справі позивач посилається на істотну зміну обставин, а саме - внесення змін до ст. 29 Закону України ,,Про житлово-комунальні послуги", відповідно до якої договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення укладається між відповідачем, як виконавцем цих послуг та власниками квартир, як безпосередніми споживачами, а оскільки позивач є балансоутримувачем, укладений між сторонами спору договір № 04744/4-03 від 20.08.2004р. має бути розірваний в силу істотної зміни обставин.

Заперечуючи проти позовних вимог у даній справі, відповідач зазначав про те, що умовами договору та закону не передбачено підстав для розірвання спірного договору у зв'язку з внесеними змінами до Закону України ,,Про житлово-комунальні послуги", а отже, позов задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову, посилаючись на ту обставину, що позивач не довів належними засобами доказування істотну зміну обставин в розумінні ст. 652 ЦК України.

Враховуючи встановлені у даній справі обставини та наявні докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом частин 2-4 ст. 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Статтею 652 Цивільного кодексу України встановлений порядок зміни або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин.

Так, ч. 1 ст. 652 ЦК України регламентовано, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, законодавчо закріплено можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України при істотній зміні обставин.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 23.05.2011р. у справі № 3-47гс11, від 27.02.2012р. у справі № 2/52-09, які згідно з приписами ст. 111-28 ГПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить відповідну норму права, а також мають враховуватися судами при застосуванні таких норм права.

Законом України ,,Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" від 10.04.2014р. №1198-VII (набув чинності 26.04.2014р.) були внесені зміни до деяких законів України, зокрема, до ст.ст. 19, 29 Закону України ,,Про житлово-комунальні послуги" та доповнено їх новими частинами.

Так, ст. 19 Закону України ,,Про житлово - комунальні послуги" доповнено ч. 5, за змістом якої виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Також було доповнено статтю 29 вказаного Закону частиною 3, відповідно до якої договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

Так, дійсно, сторони у справі в момент укладення спірного договору не могли передбачити, що настануть ті обставини, про які зазначає позивач у позові, при цьому зміна обставин була зумовлена причинами, які позивач не міг усунути, а із договорів та звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе позивач.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що виконання спірного договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні договору.

Посилання позивача на ту обставину, що внесеними змінами до Закону України ,,Про житлово-комунальні послуги" з кола суб'єктів, між якими укладається договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення виключено балансоутримувачів, як на підставу розірвання договору колегією суддів відхиляються з огляду на ту обставину, що чинне законодавство не передбачає внесення змін до законів підставою для розірвання договірних відносин.

Крім того, внесеними змінами до названого Закону не вимагається розірвання існуючих договорів між постачальниками та абонентами, зокрема, на постачання послуг водопостачання та водовідведення.

Посилання скаржника на ту обставину, що оспорюваний договір фактично укладений на користь третіх осіб - власників квартир (членів ОСББ), тому внесені зміни до Закону України ,,Про житлово - комунальні послуги" унеможливлюють виконання позивачем зобов'язань за договором також колегією суддів відхиляються, як необґрунтовані.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку ,,Маяк - 6" не є виконавцем послуг, які надаються постачальником за договором, а є окремим споживачем таких послуг за договором №04744/4-03 від 20.08.2004р. та йому за адресою: м. Київ, вул. Каштанова, 15, 15-а та 15-б встановлено лічильника води на власні потреби (ор. №229-112, 229-1117, 229-113, 229-18, 229-114, 229-118) для обліку використаних ним послуг для поливу.

Таким чином, змінами до закону співвідношення майнових інтересів сторін не порушено та позивача не позбавлено того, на що він розраховував при укладенні договору № 04744/4-03 від 20.08.2004р., отже, і підстави для розірвання цього договору у зв'язку із внесенням змін до Закону України ,,Про житлово-комунальні послуги" відсутні.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність одночасно чотирьох умов для розірвання договору, тому позовні вимоги у даній справі не підлягають задоволенню, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Посилання скаржника на те, що залишення діючим спірного договору спричинить подвійну оплату за послуги з водопостачання та водовідведення колегією суддів відхиляються з огляду на таке.

Як вбачається з інформації для споживачів, яка розміщена на офіційному сайті відповідача та повідомленні про публічний договір (оферта) ,,Договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем)" надрукованому в газеті ,,Хрещатик", процес по укладенню прямих договорів з мешканцями будинку здійснюється Публічним акціонерним товариством ,,Акціонерна компанія ,,Київводоканал" з 05.08.2014.

Водночас, дана обставина не може свідчити про подвійну сплату коштів за надані відповідачем послуги, та сторони вправі внести зміни до договору № 04744/4-03 від 20.08.2004р. на поставку води та прийняття стічних вод через приєднанні мережі.

Разом з тим, вказуючи на існування всіх умов, необхідних для розірвання договору на постачання води та водовідведення, позивачем не надано доказів того, що абсолютно всі мешканці будинку, що знаходиться в обслуговуванні позивача, уклали необхідні договори.

В описовій частині рішення судом першої інстанції зазначено, що ,,Судом встановлено, що 09.07.2014 р. позивач, посилаючись на п. 5.2 договору № 6898/4-13 від 02.07.1999 р., звернувся до відповідача з листом вих. № 38, в якому пропонував йому розірвати вказаний договір з 01.09.2014 р., у зв'язку з внесенням змін до Закону України ,,Про житлово-комунальні послуги".

Колегія суддів вважає, що в описовій частині рішення судом першої інстанції зазначено помилково іншу дату листа позивача, номер договору, та дату, з якої позивач бажав розірвати договір, тоді як вірним є - 29.12.2014р. (дата звернення позивача), номер договору - № 04744/4-03, та 01.02.2015р. - дата, з якої позивач бажав розірвати договір, тому відповідну описку слід вилучити з описової частини рішення.

Проте, зазначена описка не вплинула на правильність рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог у даній справі.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, як встановлено статтею 34 ГПК України. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів відхиляються як необґрунтовані, оскільки вони спростовуються викладеним вище.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування або зміни рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2015р. у справі № 910/6094/15-г, які передбачені ст. 104 ГПК України, відсутні. Рішення є законним, обґрунтованим та відповідає обставинам справи, тому його слід залишити без змін з урахуванням мотивувальної частини даної постанови. У зв'язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2015р. у справі № 910/6094/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку ,,Маяк - 6" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук