КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2015 р. Справа№ 910/2526/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Гарник Л.Л.

Сотнікова С.В.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.

за участю представників сторін:

від заявника: Івчук Ю.В. - довіреність б/н від 10.04.2013.

від боржника: Гаврилюк О.О. - довіреність № 03/2/254 від 26.03.2015.

від ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Степаненка М.М:

Захар'єва Я.В. - довіреність № 1 від 18.08.2015.

від ПАТ „Енергобанк": не з'явилися.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Інвікта-Маяк" на постанову господарського суду міста Києва від 24.06.2015 року

у справі № 910/2526/14 (суддя Івченко А.М.)

за заявою Публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський Акціонерний

Банк"

до Приватного акціонерного товариства „Інвікта-Маяк"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду міста Києва від 24.06.2015 року визнано ПрАТ „Інвікта-Маяк" банкрутом, відкрито його ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Степаненка М.М. Відмовлено у задоволенні заяви арбітражного керуючого Дранченко В.М. про участь у справі.

Не погоджуючись із зазначеною постановою місцевого господарського суду, ПрАТ „Інвікта-Маяк" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову господарського суду міста Києва від 24.06.2015 року повністю та прийняти нове рішення, яким відновити процедуру розпорядження майном боржника, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу ПрАТ „Інвікта-Маяк" у справі № 910/2526/14 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Верховця А.А., Шипка В.В.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2015 року у зв'язку з перебуванням суддів Верховця А.А., Шипка В.В. у відпустці для розгляду справи № 910/2526/14 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Пантелієнко В.О., Разіна Т.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2015 року апеляційну скаргу ПАТ „Інвікта-Маяк" прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 27.08.2015 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор ПАТ „Інвікта-Маяк" арбітражний керуючий Степаненко М.М. просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Згідно розпорядження Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2015 року у зв'язку з перебуванням суддів Пантелієнка В.О., Разіної Т.І. у відпустці для розгляду справи № 910/2526/14 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Гарник Л.Л., Сотніков С.В.

Ухвалою суду від 27.08.2015 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу ПрАТ „Інвікта-Маяк" прийнято до провадження.

Іншою ухвалою суду від 27.08.2015 року відкладено розгляд справи на 29.09.2015 року на підставі ст. 77 ГПК України.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від заявника надійшли додаткові пояснення по справі, в яких останній вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування.

Представник боржника в судовому засіданні 29.09.2015 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, постанову господарського суду міста Києва від 24.06.2015 року скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким відновити процедуру розпорядження майном боржника з підстав, викладених вище.

Представники заявника та ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Степаненка М.М. в судовому засіданні проти вимог ПАТ „Інвікта-Маяк", викладених в апеляційній скарзі, заперечували, просили залишити її без задоволення, а постанову господарського суду міста Києва від 24.06.2015 року - без змін.

Представники ПАТ „Енергобанк" в судове засідання не з'явилися, причини неявки суд не повідомили. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи на направляли.

29.09.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення присутніх представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ПрАТ „Інвікта-Маяк" слід відмовити, а постанову господарського суду міста Києва від 24.06.2015 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ „Всеукраїнський Акціонерний Банк" звернулося до суду із заявою про порушення справи про банкрутство ПрАТ „Інвікта-Маяк", оскільки останнє неспроможне сплатити заборгованість, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань своєчасного погашення кредиту та відсотків за користування кредитом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2014 року порушено провадження у справі № 910/2526/14 про банкрутство ПрАТ „Інвікта-Маяк", введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Драчова Р.М.

08.12.2014 року розпорядник майна Драчов Р.М. подав заяву, в якій просив суд звільнити його від виконання повноважень розпорядником майна боржника.

Крім того, 08.12.2014 року від арбітражного керуючого Дранченко В.М. надійшла заява про призначення її арбітражним керуючим ПрАТ „Інвікта-Маяк".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2014 року визнано конкурсними кредиторами ПрАТ „Інвікта-Маяк": ПАТ „Всеукраїнський Акціонерний Банк" на суму 29 423 910,68 грн. (7 308,00 грн. - перша черга, 27 085 445,35 грн. - четверта черга, 2 331 157,33 грн. - шоста черга); ПАТ „Енергобанк" на суму 14 086,00 грн. (1 218,00 грн. - перша черга, 12 868,00 грн. - четверта черга); визнано ПАТ „Енергобанк" забезпеченим кредитором ПрАТ „Інвікта-Маяк" на суму 19 388 719,47 грн.; затверджено реєстр вимог кредиторів ПрАТ „Інвікта-Маяк".

22.06.2015 року розпорядником майна боржника на виконання вимог ухвали суду надано протокол засідання комітету кредиторів боржника від 15.06.2015 року, на якому прийнято рішення про звернення до Господарського суду міста Києва з клопотанням про визнання ПрАТ „Інвікта-Маяк" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Степаненка М.М., згода якого на призначення ліквідатором наявна в матеріалах справи.

Постановою господарського суду міста Києва від 24.06.2015 року визнано ПрАТ „Інвікта-Маяк" банкрутом, відкрито його ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Степаненка М.М. Відмовлено у задоволенні заяви арбітражного керуючого Дранченко В.М. про участь у справі.

Переглядаючи законність винесення оскаржуваної постанови, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 26 Закону про банкрутство до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення, зокрема, про звернення до господарському суду про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури та зокрема, про звернення до господарському суду з клопотання про призначення арбітражного керуючого (керуючого санацією, ліквідатора) тощо.

Рішення зборів (комітету) кредиторів вважається прийнятим більшістю голосів кредиторів, якщо за нього проголосували присутні на зборах (комітеті) кредитори, кількість голосів яких визначається від повідно до частини четвертої цієї статті.

Так, 15.06.2015 року відбулися збори комітету кредиторів боржника, якими, за наслідками дослідження фінансового аналізу підприємства, було одноголосно (100 відсотків голосів) прийнято рішення, зокрема не укладати мирову угоду між боржником і кредиторами, відхилити план санації боржника та звернутися до суду з клопотанням про визнання ПрАТ „Інвікта-Маяк" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Степаненка М.М.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону про банкрутство встановлено, що господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру у випадках, передбачених цим Законом.

З системного аналізу норм закону вбачається, що боржник визнається банкрутом, коли господарським судом встановлено неспроможність боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані вимоги кредиторів інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Відповідно до затвердженого судом, в порядку ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", реєстру вимог кредиторів, визначенню підлягає розмір пасиву боржника. Відомості про актив боржника, мають міститися у звіті арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією) про фінансово - майновий стан божника, що повинен бути наданий комітету кредиторів та на основі якого комітет кредиторів вирішує питання про введення наступної судової процедури. Фінансово-майновий стан боржника (актив) повинен бути предметом розгляду в судовому засіданні.

Якщо встановлення пасиву боржника відбувається на попередньому засіданні суду, то остаточна правова оцінка активу і пасиву боржника та можливість відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом надається у підсумковому засіданні суду з огляду на знаходження справи у процедурі розпорядження майном боржника.

Таким чином, завдання підсумкового засідання суду полягає у з'ясуванні ознак банкрутства та наявності можливості визначення наступної судової процедури і подальшого здійснення провадження по справі, виходячи з клопотання комітету кредиторів, однак остаточна їх оцінка надається судом.

Відповідно до приписів абз. 3 ч. 1 ст. 37 Закону про банкрутство, під ліквідацією розуміється припинення суб'єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення в порядку цього Закону вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту контрольної перевірки інвентаризації цінностей на підприємстві від 02.07.2014 року згідно з інвентаризаційним описом встановлено наявність цінностей на загальну суму 41 029 601,05 грн., зокрема основних засобів в кількості 2 шт. на суму 9 639 556,00 грн., нематеріальних активів та незавершеного будівництва на суму 29 804 825,94 грн., малоцінних та швидкозношувальних предметів, готової продукції та напівфабрикатів на суму 453,31 грн., дебіторської заборгованості на суму 99 439,65 грн. та цінних паперів на суму 1 485 000,00 грн.

В свою чергу, ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2014 року судом затверджено реєстр вимог кредиторів боржника та встановлено, що боржник має визнану судом заборгованість: 8 526,00 грн. - перша черга, 27 098 313,35 - четверта черга, 2 331 157,33 грн. - шоста черга; вимоги, забезпечені заставою майна боржника, що обліковуються в реєстрі окремо: на суму 19 388 719,47 грн., виходячи з чого, загальна сума вимог кредиторів усіх черг та тих, що обліковуються позачергово (48 826 716,15 грн.), значно перевищує вартість усіх виявлених активів боржника (згідно відомостей наданих розпорядником майна), що свідчить про неспроможність боржника виконати грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше як через відновлення платоспроможності.

Крім того, розпорядником майна боржника проаналізовано фінансово-господарську діяльність боржника станом на 21.12.2011 року, 21.12.2012 року та 01.12.2013 року на підставі балансів, звітів про фінансові результати за період, що минув, на зазначені дати, за результатами аналізу яких останній прийшов до висновку, що боржник має негативну тенденцію розвитку, малу рентабельність, є фінансово нестійким та критично неплатоспроможним. Основним показником неприбуткової роботи підприємства є нестача власних оборотних коштів і відсутність попиту на продукцію, а тому вважає за доцільне введення процедури ліквідації підприємства.

Судом першої інстанції на підставі аналізу фінансово-господарського стану та проведеної інвентаризації підприємства встановлено нестійкий фінансовий стан боржника та наявність у останнього ознак критичної неплатоспроможності, які відповідають фінансовому стану потенційного банкрутства, коли задоволення затверджених судом кредиторських вимог та боргів можливе шляхом застосування ліквідаційної процедури, оскільки станом на всі дати аналізу має місце поточна неплатоспроможність, а коефіцієнт покриття і коефіцієнт забезпечення власними засобами менші за їхні нормативні значення.

Таким чином, оскільки станом на час розгляду справи в суді першої інстанції боржник є таким, що неспроможний відновити свою платоспроможність не інакше як через застосування ліквідаційної процедури, а рішення про перехід до процедури ліквідації боржника прийнято на засіданні комітету кредиторів, враховуючи відсутність жодних доказів, які б свідчили про можливість відновлення платоспроможності боржника, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про встановлену неплатоспроможність боржника та обґрунтованість клопотання комітету кредиторів боржника в частині визнання його банкрутом та відкриття щодо нього ліквідаційної процедури у справі.

Вирішуючи питання про правомірність призначення арбітражного керуючого Степаненка М.М. ліквідатором банкрута, і відмови арбітражному керуючому Дранченко В.М. у призначенні на цю посаду, судом встановлено,що кандидатуру Степаненка М.М. погоджено комітетом кредиторів, а в матеріалах справа наявна згода останнього на призначення його ліквідатором банкрута, в той час як арбітражним керуючим Дранченко В.М. надана згода на призначення її розпорядником майна боржника.

Досліджуючи заяву арбітражного керуючого Степаненка М.М., колегією суддів встановлено, що остання відповідає вимогам Закону про банкрутство.

Крім того, з наданого до суду апеляційної інстанції відзиву та додатків до нього вбачається, що останній має вищу економічну освіту, має досвід роботи на керівних посадах, значний юридичний досвід та досвід роботи у справах про банкрутство, не є заінтересованою особою стосовно боржника та кредиторів, не має конфлікту інтересів, не здійснював раніше управління даним боржником, засуджений, у тому числі за корисливі злочини, не був. Також має всі необхідні організаційні та технічні можливості для належного виконання обов'язків ліквідатора банкрута.

Відповідно до наданого суду договору від 03.02.2015 року, діяльність арбітражного керуючого застрахована на суму 400 000,00 грн., що спростовує доводи скаржника щодо неправомірності призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Степаненка М.М.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Степаненка М.М. та відмови арбітражному керуючому Дранченко В.М. у призначенні на цю посаду, оскільки останньою подано заяву на участь у даній справі лише в якості розпорядника майна боржника.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі про можливість відкриття процедури санації ПрАТ „Інвікта-Маяк" через запропонований план санації або залучення інвесторів не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується наступним.

Так, 03.06.2015 року головою ліквідаційної комісії боржника було надано суду план санації, яким запропоновано використати наступні методи з відновлення платоспроможності боржника в процедурі санації:

- виробництво упаковки для харчових продуктів та друкування іншої продукції згідно бізнес плану з техніко-обгрунтуванням на суму 30 634 890,00 грн.;

- повернення існуючої дебіторської заборгованості в сумі 65 000,00 грн.;

- продаж рухомого майна (обладнання) на суму 20 000 000,00 грн.;

- передача в оренду надлишкових приміщень в сумі 300 000,00 грн.

Проте, дослідивши даний план санації, судом встановлено, що він не містить жодних реальних способів відновлення платоспроможності боржника, зокрема містить два протилежних методи: виробництво упаковки для харчових продуктів та друкування іншої продукції та продаж рухомого майна (обладнання), необхідного для такої діяльності; план санації не містить оцінку майна банкрута, у зв'язку з чим сума 20 000 000,00 грн., які боржник вважає за можливим вилучити з продажу двох одиниць обладнання, які вже перебували у використанні, не підтверджена жодним доказом; відповідно до акту інвентаризації будь-які приміщення, окрім незавершеного будівництва у ПрАТ „Інвікта-Маяк" відсутні, а тому план санації повинен містити перелік надлишкових приміщень, які боржник вважає за можливе передати в оренду на суму 300 000,00 грн. та докази їх наявності; головою ліквідаційної комісії боржника не надано первинну документацію щодо дебіторської заборгованості, з якої можна було б зробити висновок про можливість її стягнення.

Надана суду заява ТОВ „Старпласт" про намір стати інвестором боржника не містить жодних доказів на підтвердження викладених в ній обставин щодо можливості надати інвестиції для відновлення та виробництва тари для продуктів харчування в обсязі 10 000 000,00 грн. - 15 000 000,00 грн., а тому судом першої інстанції правомірно відмовлено в її задоволенні.

В апеляційній скарзі апелянтом також звернуто увагу на те, що в п. 8 оскаржуваної постанови зазначено про припинення нарахування неустойки (штрафу, пені), відсотків та інших фінансових (економічних) санкцій за всіма зобов'язаннями фізичної особи - підприємця, а не юридичної особи, розгляд справи про банкрутство якої розглядається в даній справі.

Проте, судова колегія вважає зазначене вище технічною помилкою, яка, з рештою, не впливає на суть спору і повинна бути усунута в порядку ст. 89 ГПК України.

Таким чином, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що постанова господарського суду міста Києва від 24.06.2015 року у даній справі є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволенні та скасування оскаржуваної постанови не вбачається.

Керуючись статтями 99, 101-106 ГПК України, Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Інвікта-Маяк" на постанову господарського суду міста Києва від 24.06.2015 року у справі № 910/2526/14 залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду міста Києва від 24.06.2015 року у справі № 910/2526/14 - без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Справу № 910/2526/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 05.10.2015 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Л.Л. Гарник

С.В. Сотніков