РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2015Справа №910/12368/15
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»про стягнення 45697,37 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Тараненко А.П. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення виплаченого страхового відшкодування в сумі 45697,37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 24.06.2013, на автодорозі Червоний Ліман - Добропілля, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «Мазда», д.н.з. АН9548МН, Сушком А.В., сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки «Ніссан», д.н.з. АН9869СМ, під керуванням Корчака В.В.

У подальшому, позивач відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та власником автомобіля марки «Ніссан» - Корчак В.В. (страхувальник) договору добровільного страхування наземного транспорту № 006088/4005/0000122 від 05.12.2014, виплатив власнику пошкодженого автомобіля «Ніссан», д.н.з. АН9869СМ, страхове відшкодування в розмірі 46697,37 грн.

Оскільки на час скоєння ДТП, цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП - Сушка А.В., було застраховано у ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», позивач, на підставі положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача суму виплаченого ним страхового відшкодування в розмірі 45697,37 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, надіслав відзив на позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив, вказавши, що відповідачем не надано доказів сплати страхувальником страхового платежу, а відтак, договір страхування, на думку відповідача, не є чинним і не тягне за собою юридичних наслідків, зокрема, обов'язку виплати позивачем страхового відшкодування, та, відповідно, не передбачає обов'язку відшкодування виплаченої суми відповідачем.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 05.12.2012 між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» (страховик) та Корчаком В.В. (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 006088/4005/0000122, за умовами якого застраховано автомобіль марки «Ніссан», д.н.з. АН9869СМ, в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи довідки Краснолиманського МВ УМВС України в Донецькій області № 14198 від 02.09.2013, 24.06.2013, на автодорозі Червоний Ліман - Добропілля, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Мазда», д.н.з. АН9548МН, під керуванням Сушка А.В., та автомобіля марки «Ніссан», д.н.з. АН9869СМ, під керуванням Корчака В.В., внаслідок якої завдано тяжких тілесних ушкоджень пасажиру автомобіля марки «Ніссан» та пошкоджено зазначені автомобілі.

Вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 20.04.2015 по справі № 236/2421/13-к Сушка О.В. визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Позивач, на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 006088/4005/0000122 від 05.12.2012, на підставі страхового акту № 00119411 від 03.10.2013 визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок страхувальника, в розмірі 46697,37 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 034766 від 04.10.2013.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі звіту про оцінку розміру збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу № 05-01/09 від 05.09.2013, згідно з якими вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля марки «Ніссан», д.н.з. АН9869СМ, склала 122814,47 грн.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина Сушка О.В. у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність Сушка О.В., як власника автомобіля марки «Мазда», д.н.з. АН9548МН, застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2022681 у ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», чинним на момент ДТП (24.06.2013). Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн., розмір франшизи - 1000 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Ніссан», д.н.з. АН9869СМ, збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту № 006088/4005/0000122 від 05.12.2012, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля марки «Ніссан», д.н.з. АН9869СМ, мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню 45697,37 грн. виплаченого страхового відшкодування (46697,37 грн. - 1000 грн. франшизи).

Стосовно заперечень щодо нечинності договору страхування, слід зазначити таке.

Пунктом 5.6 договору страхування передбачено, що у випадку несплати страхового платежу в обсязі і в строк, що визначені договором (в т.ч. у разі ненадходження на поточний рахунок страховика коштів внаслідок договірного списання), страховик звільняється від будь-яких зобов'язань за договором, в тому числі, але не виключно, щодо сплати страхового відшкодування. Якщо черговий страховий платіж не був сплачений, договір припиняє свою дію з дати, наступної за датою, визначеної, як дата закінчення періоду дії договору, за який був сплачений попередній страховий платіж та страховик не скористався своїм правом договірного списання на підставі п. 5.5 договору.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів існування спору між страховиком та страхувальником щодо чинності укладеного правочину сторонами не надано.

Враховуючи, що з моменту настання страхового випадку страховик та страхувальник вчинили всі необхідні дії, спрямовані на виконання зобов'язань за договором, суд дійшов висновку, що підстав вважати укладений між сторонами договір нечинним немає.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували обґрунтованість заперечень проти задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 119; ідентифікаційний код 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70а; ідентифікаційний код 20033533) страхове відшкодування в сумі 45697 (сорок п'ять тисяч шістсот дев'яносто сім) грн. 37 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко