ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.10.2015 Справа № 907/598/15

За позовом UNIMATIK KFT, Ніредьхаза, Угорощина

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю Консервний завод "Універ", м. Виноградів Закарпатської області, Україна

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "СНК-груп", м. Ужгород, Україна

про солідарне стягнення 60 900,00 євро, що еквівалентно 1 396 689,67 грн.

Суддя господарського суду Кривка В.П.

представники:

Позивача ОСОБА_1, довіреність від 05.05.2015 року;

Відповідача 1 ОСОБА_2, довіреність №2 від 11.06.2015 року;

Відповідача 2 ОСОБА_3, довіреність від 12.06.2015 року;

СУТЬ СПОРУ: UNIMATIK KFT, Ніредьхаза, Угорощина звернулось з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Консервний завод "Універ" м. Виноградів Закарпатської області, Україна та Товариства з обмеженою відповідальністю "СНК-груп" м. Ужгород, Україна про солідарне стягнення 60 900,00 євро, що еквівалентно 1 396 689,67 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 20.07.2012 року між UNIMATIK KFT, Ніредьхаза, Угорщина (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Консервний завод "Універ" (Покупець) було укладено контракт №2012/07/02, згідно умов якого продавець зобовязався передати обумовлене обладнання на загальну суму 80 900 євро, а покупець прийняти та оплатити отриманий товар. З метою забезпечення належного виконання відповідачем 1 своїх зобовязань за вказаним контрактом, 23.07.2012 року між UNIMATIK KFT, Ніредьхаза, Угорщина та Товариством з обмеженою відповідальністю "СНК-груп", м. Ужгород, Україна також було укладено договір поруки, згідно умов якого товариство зобовязалося нести солідарну відповідальність за виконання ТОВ Консервний завод "Універ" своїх зобовязань за вказаним контрактом. Позивач стверджує, що на виконання умов контракту ним передано обумовлений товар, однак, відповідач 1 свої зобовязання щодо оплати його вартості виконав частково і на дату звернення до суду заборгованість становить 60 900,00 євро, що еквівалентно 1 396 689,67 грн. Зважаючи на це, покликаючись на умови контракту та договору поруки, положення Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів та законодавство України, позивач просить суд стягнути на його користь солідарно з відповідачів суму 60 900,00 євро, що еквівалентно 1 396 689,67 грн.

Ухвалою господарського суду від 02.06.2015 року суддею Русняк В.С. було порушено провадження у даній справі. У звязку з перебуванням судді Русняк В.С. у щорічній відпустці, на підставі повторного автоматичного розподілу, справу №907/598/15 передано на розгляд судді Кривка В.П., яку ухвалою від 12.08.2015 року було прийнято до провадження.

У судових засіданнях 19.08.2015 року, 16.09.2015 року та 23.09.2015 року судом оголошувалась перерви відповідно до ст. 77 ГПК України за клопотанням сторін для додаткового обґрунтування своїх доводів та заперечень по суті спору з доданням письмових доказів та матеріалів.

Уповноважений представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягає на вирішенні спору по суті заявлених вимог, покликаючись на викладені в позові обставини, долучені докази і матеріали та додаткові письмові пояснення.

Представник відповідача 1 проти позову заперечив в повному обсязі і просить в позові відмовити, з підстав зазначених у письмових поясненнях по суті спору. Зокрема, покликаючись на положення ст.ст. 32, 44 Закону України „Про міжнародне приватне право, представник відповідача вказує, що позивачем невірно обране матеріальне право (право України), яке підлягає застосуванню до змісту спірних правовідносин, у звязку з цим ним невірно обрано нормативно-правові підстави для звернення до суду з даним позовом на задоволенні якого позивач наполягає.

Відповідача 2 проти позову заперечив, з підстав зазначених у письмовому відзиві на позов, зокрема внаслідок припинення поруки, тому вважає, що підстави для стягнення заявленої до стягнення суми з Товариства з обмеженою відповідальністю "СНК-груп" - відсутні.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін

суд встановив:

20 липня 2012 року між UNIMATIK KFT, Ніредьхаза, Угорщина (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Консервний завод "Універ" (Покупець) було укладено контракт №2012/07/02, згідно умов якого продавець зобовязався передати обумовлене обладнання (надалі Товар), а покупець прийняти та оплатити товар відповідно до умов даного контракту (а.с. 38-43).

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. Контракту сторони обумовили, що вартість товару визначається в Євро та складає 80 900 євро. Продавець зобовязався передати товар, а покупець прийняти його в строк не пізніше 30.12.2012 року (п. 3.1.). При цьому, разом з товаром продавець надає покупцю комерційний рахунок (Інвойс); сертифікат походження; упаковочний лист; автотранспортну накладну, технічну документацію, сертифікат якості, сертифікат відповідності заводу (п. 3.5.).

Згідно п. 4.1. Контракту покупець оплачує вартість товару банківським переводом після відвантаження на підставі виставленого інвойса. Датою оплати вважається день зарахування грошових коштів на рахунок продавця (п. 4.2.).

Сторони також обумовили, що усі спірні питання, що випливають з даного контракту вирішуються сторонами шляхом переговорів, при неможливості їх врегулювання або порушенні його умов спір передається на розгляд в суд по місцю знаходження продавця (п.п. 9.2., 9.3. Контракту). При цьому, як вбачається з тексту договору, волевиявлення сторін стосовно вибору права, яке має бути застосовано при вирішенні спору, учасниками правовідносин за даним контрактом не узгоджено і в контракті відсутнє.

Позивач на виконання Контракту від 20.07.2012 поставив Відповідачу 1 обумовлений Товар, на загальну суму 80 900 Євро, що достовірно підтверджується наявними в матеріалах справи узгодженою сторонами: міжнародною товарно-транспортною накладною СМR №01022835 від 30.07.2012 року (а.с. 114), комерційним рахунком (Інвойс) PFOLA 0243419 від 24.07.2012 року з вимогою оплатити поставлений товар до 24.08.2012 року (а.с. 44), узгодженою митними органами вантажно-митною декларацією (а.с. 46-47). Проте відповідач 1 свої зобовязання щодо проведення оплати згідно умов контракту виконав частково (виписки з валютного рахунку про проведення оплати на суму 20 000 Євро, а.с. 115-118), внаслідок чого в останнього виникла заборгованість за поставлений товар на загальну суму 60 900 Євро. У ході судового розгляду відповідач 1 вказані обставини та наявність заявленої до стягнення суми заборгованості в установленому порядку не заперечував та не спростовував.

З огляду на вказане, обґрунтованим та доведеними є твердження позивача щодо поставки ним на користь відповідача 1 обумовленого контрактом Товару та наявності заявленої до стягнення заборгованості.

Поряд з цим, 23.07.2012 року між позивачем (Кредитор) і товариством з обмеженою відповідальністю "СНК-груп" (Поручитель) було укладено Договір поруки. Згідно з цим Договором Поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Кредитором за виконання всіх зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю Консервний завод "Універ" (місцезнаходження: Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Промислова, 1, (далі - Боржник)), що виникли із Контракту №2012/07/02 від 20.07.2012 року, укладеного між Кредитором та Боржником (далі - Основний договір), в тому числі зобов'язань по оплаті отриманого товару.

Відповідно до п.п. 2.1-2.3. договору передбачено, що кредитором за основним договором є UNIMATIK KFT, боржником за основним договором виступає Товариство з обмеженою відповідальністю Консервний завод "Універ". Встановлено, що предметом основного договору є купівля-продаж товару.

Згідно п. 3.1. договору встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання за основним договором поручитель зобовязується виконати за боржника зобовязання останнього у 10-денний термін з дня отримання вимоги від кредитора.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що у разі невиконання боржником своїх зобовязань за основним договором у строк до 24.08.2012 р., кредитор має право протягом 10 днів звернутися з вимогою про виконання таких зобовязань до поручителя. У випадку, якщо така вимога у встановлений даним пунктом строк не буде предявлена, порука вважатиметься припиненою.

У відповідності до п. 5.3. договору сторони також обумовили, що усі спори, повязані з цим договором, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується у судовому порядку згідно з чинним законодавством у господарському суді Закарпатської області.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звертався 24.09.2012 року до Поручителя (відповідач 2) з письмовою претензією-вимогою (а.с. 59-60) щодо погашення наявної заборгованості ТОВ Консервний завод "Універ" за вищевказаним Контрактом, проте як стверджує позивач, така була залишена без належного реагування, оплати проведено не було.

Враховуючи вказані обставини в сукупності, виходячи з суті та предмету спору позивач звернувся до господарського суду Закарпатської області, Україна, згідно з місцем знаходження відповідачів і наполягає на вирішенні спору по суті покликаючись положення законодавства України, Закону України „Про міжнародне приватне право", Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України до господарських судів за захистом своїх порушених або оспорюваних законом інтересів мають право звертатися іноземні підприємства і організації.

Судом встановлено, що позивач - UNIMATIK KFT, Ніредьхаза, Угорощина є іноземним субєктом господарювання, згідно виписки затвердженої Реєстраційним судом Ніредьхази, реєстраційний номер 15-09-062425 (а.с. 28-37, 107-113).

Відповідно до положень ст. 124 ГПК України підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. При цьому, питання підсудності судам України справ з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою) визначені Законом України "Про міжнародне приватне право".

Згідно ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у таких випадках: якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Як вбачається з матеріалів справи місцем знаходженням зазначених позивачем відповідачів є Закарпатська область, Україна, підставами на які покликається заявник, для подання даного позову про солідарне стягнення з відповідачів суми 60 900,00 євро, стало невиконання відповідачами своїх зобовязань щодо проведення оплати згідно умов вищевказаного контракту та договору поруки.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, а також положення ст. 15 ГПК України, оскільки відповідачі є юридичними особами за законодавством України, спір підсудний господарським судам України та повинен розглядатися та вирішуватись у господарському Закарпатської області.

У відповідності з частиною першою статті 4 Закону України Про міжнародне приватне право право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Коментованим Законом визначено, що вибір права - це право учасників правовідносин визначити право якої держави підлягає застосуванню до правовідносин з іноземним елементом, при цьому застосовується принцип автономії волі - згідно з яким учасники правовідносин з іноземним елементом можуть здійснити вибір права, що підлягає застосовуванню до відповідних правовідносин.

Так, у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом. Вибір права може бути здійснений щодо правочину в цілому або його окремої частини. Вибір права щодо окремих частин правочину повинен бути явно вираженим. Вибір права або зміна раніше обраного права можуть бути здійснені учасниками правовідносин у будь-який час, зокрема, при вчиненні правочину, на різних стадіях його виконання тощо (ст. 5 Закону України Про міжнародне приватне право).

Як вбачається з умов контракту №2012/07/02, волевиявлення сторін стосовно вибору права, яке має бути застосовано при вирішенні спору (в т.ч. внаслідок невиконання зобовязань щодо оплати за поставлений товар), учасниками правовідносин не узгоджено і в контракті відсутнє. В той же час, як випливає з умов договору поруки сторони погодили право України.

Покликаючись на вищевказане та сукупність усіх дійсних обставин справи, предмет позову, наведені підстави, представник позивача наполягає на застосуванні до спірних правовідносин права України.

Згідно ст. 7 Закону України Про міжнародне приватне право при визначенні права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України, якщо інше не передбачено законом.

Із частини другої та третьої статті 32 Закону України Про міжнародне приватне право, вбачається, що у разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний звязок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно повязаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження. У разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є продавець - за договором купівлі-продажу (частина перша статті 44 Закону України Про міжнародне приватне право).

Системний аналіз коментованих норм Закону дає підстави для висновку, що застосування права місцезнаходження продавця за зовнішньоекономічним договором купівлі-продажу товарів - може мати місце за умови, якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи.

Таким чином у разі відсутності вибору права до змісту правочину, виходячи з конкретної сукупності обставин справи, приписів ст.ст. 4, 5, 32, 43, 44 Закону України "Про міжнародне приватне право" законодавцем закладено принцип, що щодо визначення права, яке має застосовуватись, перевагу має продавець - за договором купівлі-продажу. Аналогічне положення колізійного права передбачено і ч.1 ст. 42 зазначеного Закону.

В даному випадку, виходячи з сукупності обставин справи: заявленого предмету та суті спору (стягнення з відповідачів суми боргу солідарно); наведених позивачем у позові підстав - невиконання відповідачем 1 взятих на себе за контрактом зустрічних зобовязань в частині проведення оплати за отриманий товар; невиконання відповідачем 2 своїх зобовязань за договором поруки; місцезнаходження відповідачів та місця виконання їх зобовязань, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини сторін, стосуються виконання зобовязань саме відповідачами, які випливають з умов контракту та договору, тому зміст правочинів в зазначеній частині, більш тісно повязаний з правом України. При цьому суд також бере до уваги, положення ст. 25 Закону України Про міжнародне приватне право (щодо відповідачів), місце укладення контракту та договору, а також волевиявлення позивача щодо вибору права при зверненні до суду з даним позовом.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного застосуванню до спірних правовідносин підлягає право України.

Між сторонами у справі виникли зобовязання з приводу купівлі-продажу товару на підставі Контракту, згідно пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (зустрічне зобовязання).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, частини 1 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Обовязок покупця оплатити повну вартість поставленого йому товару, випливає також із змісту ст.ст. 53 та 59 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів (є чинною для України 01.02.1991 року), якими передбачено обовязок покупця оплатити вартість товару та прийняти поставку.

Обовязок відповідача 1 оплатити вартість одержаного по вищезазначених товарно-супровідних документах передбачено також п. 4.1. Контракту.

Строк виконання відповідачем обовязку щодо оплати поставленого товару настав та підлягав виконанню до 24.08.2012 року.

В матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем, поставленого йому товару загальною вартістю 60 900 євро. Відповідач 1 доказів на спростування доводів позивача не подав, заперечень з цього приводу не висловив.

За таких обставин, позов щодо стягнення з відповідача 1 заборгованості за Контрактом є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягає до задоволення.

Щодо вимог, які стосуються відповідача 2, суд зазначає наступне.

Між Позивачем (Кредитор) та Відповідачем 2 (Поручитель) було укладено договір поруки від 23.07.2012 року (далі договір поруки), згідно з яким Відповідач 2 взяв на себе обовязок відповідати перед кредитором за виконання всіх зобовязань Відповідача 1 (Боржник), що виникли з контракту №2012/07/02 від 20.07.2012 року.

Згідно з 4.1. договору встановлено, що у разі невиконання боржником своїх зобовязань за основним договором у строк до 24.08.2012 р., кредитор має право протягом 10 днів звернутися з вимогою про виконання таких зобовязань до поручителя. У випадку, якщо така вимога у встановлений даним пунктом строк не буде предявлена, порука вважатиметься припиненою. Пунктом 3.1. договору сторони обумовили, що у разі порушення боржником зобовязання за основним договором поручитель зобовязується виконати за боржника зобовязання останнього у 10-денний термін з дня отримання вимоги від кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Позивач не надав суду доказів того, що він звертався до відповідача 2 з відповідними вимогами протягом строку встановленого у п. 4.1. договору поруки (долучена до позову претензія-вимога таким доказом служити не може, оскільки така датована заявником тільки 24.09.2012 року), та у звязку з чим зобовязання поручителя, які випливали з укладення та виконання таких договорів, вважаються припиненими та позивачем не спростованими. Зважаючи на це, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову до відповідача 2 слід відмовити.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 суми 60 900 Євро заборгованості по оплаті за контрактом №2012/07/02 від 20.07.2012 року є обґрунтованими, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи і підлягають задоволенню, а у задоволенні позовних вимог до відповідача 2 слід відмовити у звязку із припиненням зобовязань відповідача 2 за договором поруки.

Судовий збір у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача 1.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Консервний завод "Універ", м. Виноградів, вул. Промислова, 1 Закарпатської області, Україна () на користь UNIMATIK KFT, 4400 Nyiregyhaza, Rajk Laszlo ut. 57, Hungary (реєстраційний номер 15-09-062425 у реєстрі Реєстраційного суду Ніредьгази) суму заборгованості в розмірі 60 900 Євро (Шістдесят тисяч девятсот Євро, що еквівалентно 1 396 689,67 грн. по курсу НБУ на час подання пазову) а також суму у відшкодування витрат зі сплатою судового збору в розмірі 27 933 (Двадцять сім тисяч девятсот тридцять три) 79 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В задоволенні позовних вимог до відповідача 2 відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 06.10.2015 року.

Суддя В.Кривка