РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2015Справа №910/18389/15
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»

про стягнення 9980,00 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення виплаченого страхового відшкодування в сумі 9980,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 23.04.2015, на вул. Кругова - Іванова у м. Запоріжжя, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «ВАЗ», д.н.з. АР9963СО, Шаталінським О.Ю., сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль марки «ЗАЗ», д.н.з. АР7321ВЕ, під керуванням Тарасенка С.В.

Позивач, відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та власником автомобіля «ЗАЗ» - ТОВ «Інтер» (страхувальник), договору страхування наземного транспорту № 1912/14-Т/ЗП1, страхове відшкодування в розмірі 10980,00 грн.

Оскільки на час скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП - Шаталінського О.Ю., було застраховано у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», позивач, на підставі положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу, за виключенням франшизи, в сумі 9980,00 грн.

Представники сторін у судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце його проведення повідомлені у встановленому законом порядку.

28.09.2015 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи по суті за його відсутності.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 31.07.2014 між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (страховик) та власником автомобіля «ЗАЗ», ТОВ «Інтер» (страхувальник) укладено договір страхування наземного транспорту № 1912/14-Т/ЗП1, за умовами якого застраховано автомобіль марки «ЗАЗ», д.н.з. АР7321ВЕ, в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 62290292, 23.04.2015, на вул. Кругова - Іванова у м. Запоріжжя, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ», д.н.з. АР9963СО, під керуванням Шаталінського О.Ю., та автомобіля марки «ЗАЗ», д.н.з. АР7321ВЕ, під керуванням Тарасенка С.В., внаслідок чого пошкоджено зазначені автомобілі.

Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок недотримання водієм Шаталінським О.Ю. безпечної дистанції та інтервалу руху (порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001).

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2015 по справі № 336/3034/15-п, Шаталінського О.Ю. визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Позивач, на виконання умов договору страхування наземного транспорту № 1912/14-Т/ЗП1 від 31.07.2014, на підставі страхового акту № 1912/14-Т/ЗП1-2 від 13.05.2015, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «ЗАЗ», в розмірі 10980,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 19094 від 14.05.2015.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі рахунку-фактури СТО, ФОП Петькова О.Ю., № 376 від 05.05.2015, згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «ЗАЗ», д.н.з. АР7321ВЕ, становить 11280,00 грн., включно з ПДВ.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина Шаталінського О.Ю. у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ВАЗ», д.н.з. АР9963СО, застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4778922 у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», чинного на момент скоєння ДТП (23.04.2015). Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн., франшиза - 1000 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «ЗАЗ», д.н.з. АР7321ВЕ, збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування наземного транспорту № 1912/14-Т/ЗП1 від 31.07.2014, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля марки «ЗАЗ», д.н.з. АР7321ВЕ, мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 32.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню 9980,00 грн. виплаченого страхового відшкодування (10980,00 грн. - 1000,00 грн. франшизи).

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували обґрунтованість заперечень проти задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145; ідентифікаційний код 23734213) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154; ідентифікаційний код 33908322) 9980 (дев'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят) грн. страхового відшкодування та витрати по сплаті судового збору в сумі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко