ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" жовтня 2015 р.Справа № 916/1992/13

За позовом: Прокурора Комінтернівського району Одеської області в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації в особі Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області

До відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ"

Фонтанської сільської ради

про визнання недійсними рішень, свідоцтв на право власності та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки

Суддя Д'яченко Т.Г.

Представники:

Від прокуратури: ОСОБА_1, посвідчення №032131

Від Одеської обласної державної адміністрації: не з'явився

Від Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області: не з'явився

Від відповідачів: ОСОБА_2, представник за довіреністю

СУТЬ СПОРУ: Прокурор Комінтернівського району Одеської області в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації в особі Інспекціії Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ", у якій з урахуванням уточнень від 19.08.2013р. просить суд визнати недійсним рішення виконкому Фонтанської сільської ради від 14.12.2006 №112 „Про оформлення права приватної власності на обєкти нерухомого майна в частині затвердження акту прийомки в експлуатацію ТОВ „Белл 450 м протизсувних та берегоукріплювальних робіт за адресою ДБК „Золоті ключі, вул. Горіхова, 4 №29; визнати недійсним рішення виконкому Фонтанської сільської ради від 30.04.2010р. №41 „Про оформлення права приватної власності на обєкти нерухомого майна в частині затвердження акту прийомки в експлуатацію ТОВ „Белл 450 обєктів нерухомості за адресою: ДБК „Золоті ключі, вул. Горіхова, 4 №29/1; визнати недійсним свідоцтво про право власності на обєкт нерухомого майна 450 метрів протизсувних та берегоукріплювальних споруд виданого ТОВ „Белл 14.02.2007р.; визнати недійсним свідоцтво про право власності на обєкт нерухомого майна протизсувні та берегоукріплювальні роботи на морському узбережжі довжиною 1,5 км виданого ТОВ „Белл 30.04.2010р.; повернути самовільно зайняті земельні ділянки загальною площею 9,3510 га в землі запасу державної власності, які розташовані за адресами:

- Одеська область, Комінтернівський район, Фонтанська сільська рада, дачно-будівельний кооператив „Золоті ключі, вул. Горіхова, 4, буд. 29/1;

- Одеська область, Комінтернівський район, територія Фонтанської сільської ради, дачно-будівельний кооператив „Золоті ключі, вул. Горіхова, 4, буд. 29.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.07.2013р. порушено провадження в справі №916/1992/13.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.09.2013р. залучено Фонтанську сільську раду до участі у справі №916/1992/13 в якості іншого відповідача.

Ухвалами господарського суду Одеської області від 18.11.2013р. призначено по справі №916/1992/13 судову землевпорядну експертизу, проведення якої було доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз та зупинено провадження по справі.

16.07.2015р. на адресу господарського суду Одеської області надійшов висновок №6668 від 26.06.2015р. про проведення судової економічної експертизи разом з матеріалами справи №916/1992/13, у звязку з чим ухвалою суду від 28.07.2015р. провадження у справі було поновлено.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, що зазначені у письмових запереченнях.

Додатково, 06.11.2013р. Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" подано до суду клопотання про сплив позовної давності, у якому представник відповідача просив суд відмовити в позові у звязку зі спливом строку позовної давності.

Відповідач Фонтанська сільська рада в ході розгляду справи заявлені позовні вимоги визнав, що вбачається з наданого суду письмового відзиву повноважного представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судових засіданнях представників сторін, суд встановив.

31 травня 2010р. Відділом Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області проводилась перевірка дотримання вимог земельного законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ". Результати перевірки фіксувались Відділом Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області у акті обстеження земельної ділянки № 3 від 31.05.2010р. та у акті перевірки від 31.05.2010р. Відповідно до даних акту обстеження земельної ділянки та акту перевірки, обстеження проводилось на земельних ділянках площею 53 га, що перебуває у орендному користуванні ТОВ "БЕЛЛ" та 9,35 га, що перебуває у державній власності. За результатами обстеження було встановлено факт самовільного зайняття Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" земельної ділянки загальною площею 9,35 га, з яких 1,284 га землі рекреаційного призначення та 8,07 га землі водного фонду, на яких відповідачем здійснювалось будівництво причальної споруди.

За результатами проведеної перевірки Відділом Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області було складено припис від 09.06.2010р. № 001466 та протокол про адміністративне правопорушення від 09.06.2010р. Постановою відділу Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області від 09.06.2010р. справу про адміністративне порушення було закрито, оскільки при розгляді справи було зроблено висновок, що у встановленому порушенні є ознаки злочину, відповідальність за який визначена ст. 197-1 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з копії вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.12.2010р. по справі №1-523/10г ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ст. ст. 197-1, ч.2, 364 ч.1 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 1360 грн. Як вбачається тексту вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.12.2010р. по справі №1-523/10г, у період з 2006 по 2009 роки ОСОБА_3 як генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ", зловживаючи своїм службовим положенням в інтересах ТОВ "БЕЛЛ", вчинив самовільне зайняття земельних ділянок, розташованих за межами населеного пункту на території Фонтанської сільської ради Комінтернівському районі Одеської області між с. Ліски та с. Фонтанка, шляхом безпосередніх вказівок підрядній організації ТОВ „Південгідроспецбуд на виконання протизсувних та берегоукріплювальних робіт на вказаних земельних ділянках, у відповідності до проекту, розробленого ДП „Проектний інститут „Одескомунпроект.

Як встановлено судом, 27.12.2004р. між Комінтернівською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" (Орендар) було укладено договір оренди за умовами якого Товариству з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" була передана земельна ділянка загальною площею 53 га строком на 30 років, з переважним правом на поновлення даного договору на новий строк, з метою проведення протизсувних та берегоукріплювальних робіт на території Фонтанської сільської ради.

Укладенню договору оренди від 27.12.2004р. передувала розробка ДП „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" проектної документації щодо відведення земельної ділянки для проведення протизсувних та берегоукріплювальних робіт на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району, яка була погоджена та затверджена контролюючими органами у встановленому порядку.

02.03.2014р. Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області було надано Товариству з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" дозвіл на виконання будівельних робіт № 10, згідно якого передбачалось проведення Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" протизсувних та берегоукріплювальних робіт на узбережжі с. Ліски Комінтернівського району.

Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта від 03.06.2006р., затвердженим розпорядженням Комінтернівської районної державної адміністрації від 16.06.2006р. № 922 було прийнято в експлуатацію 450 п. м. протизсувних та берегоукріплювальних робіт вздовж узбережжя Чорного моря на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області.

Рішенням виконавчого комітету Фонтанської сільської ради № 112 від 14.12.2006 р. було ухвалено затвердити акти прийому в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів нерухомого майна та житлових будинків з господарчими будівлями та спорудами, які розташовані в с. Фонтанка, Комінтернівського району Одеської області, зокрема, акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта ТОВ "БЕЛЛ", 450 м протизсувних та берегоукріплювальних робіт, ДБК „Золоті ключі, вул. 4-та Горіхова, 29.

Як вбачається з даних копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.02.2007р., виданого на підставі рішення виконавчого комітету Фонтанської сільської ради №112 від 14.12.2006р., обєкт нерухомого майна 450 метрів протизсувних та берегоукріплювальних споруд за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с/р Фонтанська, „Золоті ключі, дачно-будівельний кооператив, вул. Горіхова, 4, буд. 29 було зареєстровано у встановленому порядку за Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ". Відповідно до даних інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, складеної станом на 07.08.2013 р., Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" є власником 450 метрів протизсувних та берегоукріплювальних споруд за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с/р Фонтанська, „Золоті ключі, дачно-будівельний кооператив, вул. Горіхова 4, буд. 29.

ОСОБА_4 готовності обєкта до експлуатації від 30.09.2009р. №936 було прийнято в експлуатацію протизсувні та берегоукріплювальні роботи на морському узбережжі довжиною 1,5 км в с. Ліски Комінтернівського району Одеської області, нове будівництво с. Ліски Комінтернівський район Одеська область.

Рішенням виконавчого комітету Фонтанської сільської ради № 41 від 30.04.2010р. було ухвалено оформити за Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" право приватної власності на обєкт нерухомого майна протизсувні та берегоукріплюючі роботи на морському узбережжі довжиною 1,5 км, розташовані на території Фонстанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, дачно-будівельний кооператив „Золоті ключі, вул. Горіхова 4, № 29/1, який складається з: літ. „А дороги-спуски 701 м, літ. „Б дороги на бермах 5560,6 м, І- дренаж, ІІ- ливньова каналізація, ІІІ самотечна каналізація, літ „В буни з гранітною накидкою, „Г підпірна стана, літ. „Д площа набережної, VI пляжі 258 м, IV напірна каналізація, V водопровід, літ. „Ж додаткова багатофункціональна берегозахісна споруда.

Як вбачається з даних копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.04.2010р., виданого на підставі рішення виконавчого комітету Фонтанської сільської ради №41 від 30.04.2010р., обєкт нерухомого майна протизсувні та берегоукріплюючі роботи на морському узбережжі довжиною 1,5 км, розташовані на території Фонстанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, дачно-будівельний кооператив „Золоті ключі, вул. Горіхова 4, № 29/1 було зареєстровано у встановленому порядку за Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ". Відповідно до даних інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, складеної станом на 07.08.2013 р., Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" є власником обєкта нерухомого майна протизсувних та берегоукріплюючих робіт на морському узбережжі довжиною 1,5 км, розташованих на території Фонстанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, дачно-будівельний кооператив „Золоті ключі, вул. Горіхова 4, № 29/1.

В ході розгляду справи представником Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" пояснювалось те, що спірне майно берегоукріплювальні споруди беруть свій початок на земельній ділянці площею 53 га, що орендується Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" за умовами договору оренди від 27.12.2004р. та закінчується на земельній ділянці, що межує з орендованою. При цьому, вихід за межі орендованої земельної ділянки був повязаний з особливостями рельєфу берегових схилів та неможливістю здійснення берегоукріплення на схилах, що охоплюються орендованою земельною ділянкою з метою проведення ефективного берегоукріплення в інший спосіб.

При дослідженні наявних у матеріалах справи доказів судом було зроблено висновок щодо необхідності залучення спеціальних знань експерта для встановлення усіх обставин справи, що мають значення для вирішення спору, у звязку з чим ухвалою суду від 18.11.2013р. було призначено судову землевпорядну експертизу.

На вирішення експерта судом було поставлено наступні питання:

- чи перебуває обєкт нерухомого майна 450 метрів протизсувних та берегоукріплювальних споруд, що розташовані за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с/р Фонтанська, ДБК „Золоті ключі, вул. Горіхова, 4, буд. №29, за межами земельної ділянки площею 53,0 га, що орендується ТОВ „БЕЛЛ на підставі договору оренди від 27.12.2004р.?

- чи перебуває обєкт нерухомого майна - протизсувні та берегоукріплювальні роботи на морському узбережжі довжиною 1,5 км, що розташовані за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с/р Фонтанська, ДБК „Золоті ключі, вул. Горіхова, 4, буд. №29/1, за межами земельної ділянки площею 53,0 га, що орендується ТОВ „БЕЛЛ на підставі договору оренди від 27.12.2004р.?

- який розмір земельної ділянки (у т. ч. земель водного фонду), яка розташована за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, Фонтанська сільська рада, дачно-будівельний кооператив „Золоті ключі, вул. Горіхова, 4, буд. 29 та 29/1 самовільно займається Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" на момент проведення дослідження?

- які будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, Фонтанська сільська рада, дачно-будівельний кооператив „Золоті ключі, вул. Горіхова, 4, буд. 29 та 29/1, що самовільно займається Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ"?

Відповідно до даних отриманого судом 16.07.2015р. висновку Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз № 6668 від 26.06.2015р. встановити чи знаходяться обєкти нерухомого майна 450 метрів протизсувних та берегоукріплювальних споруд та протизсувні та берегоукріплювальні роботи на морському узбережжі довжиною 1,5 км за межами орендованої земельної ділянки площею 53 га, що орендується Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" за умовами договору оренди від 27.12.2004р. за наданими для дослідження документами не визначається можливим. Між тим, у своєму висновку експертом зверталась увага на те, що проектом відведення земельної ділянки передбачалось надання земельної ділянки для проведення протизсувних та берегоукріплюючих робіт, які були запроектовані та у подальшому реалізовані зі зміною берегової лінії та зі збільшенням площі суші. Також експертом ОНДІСЕ було зроблено висновок про те, що визначити розмір земельної ділянки, а також розташування будь-яких будівель на самовільно зайнятій ТОВ "БЕЛЛ" земельній ділянці за поданими документами не визначається можливим.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представником прокуратури вказувалось на встановлені за результатами перевірки Відділу Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області та у вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.12.2010р. по справі №1-523/10г обставини допущених Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" порушень законності щодо самовільного зайняття земельної ділянки, а також обставин зведення на такій земельній ділянці споруд на які відповідачу, без належних на це підстав, було оформлено та зареєстровано право власності.

Позовні вимоги у справі направлені на визнання недійсними рішень виконкому Фонтанської сільської ради від 14.12.2006 №112 та від 30.04.2010р. №41 в частині, яка стосується оформлення права власності на берегоупріплюючі споруди за ТОВ "БЕЛЛ", на визнання недійсними свідоцтв про право власності на спірні обєкти нерухомого майна, що були видані ТОВ „Белл та на повернення самовільно зайнятих земельних ділянок загальною площею 9,3510 га в землі запасу державної власності.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури та сторін спору, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_4 з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 20 цього Кодексу право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві. А згідно положень ч.2 ст. 29 ГПК України у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

З урахуванням положень ч.1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як встановлено судом, прокурор оспорює правомірність набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" права власності на берегоупріплюючі споруди та правомірність користування ним земельною ділянкою у розмірі 9,3510 га через порушення, на думку прокурора, вимог містобудівного та земельного законодавства при прийнятті в експлуатацію побудованих товариством обєктів нерухомості.

Як це вбачається з положень ст.ст. 321, 328 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, при вирішенні спору щодо правомірності набуття права власності на майно будь-який власник майна вправі розраховувати на повне та усестороннє встановлення обставин з якими закон повязує правомірність або не правомірність набуття відповідною стороною такого права власності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, на думку суду, предметом доказування прокуратурою та позивачами у справі є встановлення як факту допущеного порушення законності відповідачем, так і чіткого підтвердження обставин такого порушення, які б надали можливість повноцінної правової оцінки судом спірних правовідносин та забезпечили обєктивні висновки.

Більш того, на необхідність такого доказування в межах даної справи вказують заперечення відповідача, який посилається на те, що спірне майно берегоукріплювальні споруди беруть свій початок на земельній ділянці площею 53 га, що орендується Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" за умовами договору оренди від 27.12.2004р. та закінчується на земельній ділянці, що межує з орендованою, а вихід за межі орендованої земельної ділянки був повязаний з особливостями рельєфу берегових схилів та необхідністю проведення берегоукріплення на схилах, що не охоплюються орендованою земельною ділянкою з метою проведення ефективного берегоукріплення, а також реалізовувались ТОВ "БЕЛЛ" виходячи з розробленої та затвердженої у встановленому порядку технічної документації, що враховувала вимоги природоохоронного законодавства, вплив на морську екосистему прибережної зони.

Крім того, законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Процесуально-правовий аспект захисту права полягає в тому, що згідно зі ст. 1 ГПК України згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ до господарського суду підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися саме за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

З урахуванням наведеного надзвичайно важливого значення набуває необхідність належного зясування судом питання щодо того, про захист яких саме прав особи йдеться.

Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен зясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних субєктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абз. 2 п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Існують особливості щодо захисту прав осіб у випадку здійснення самочинного будівництва, за якими захист цих прав здійснюється способами, встановленими ст. 376 ЦК України.

Відповідно до приписів ст. 376 ЦК України порушене право власника земельної ділянки захищається такими способами: 1) зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову; 2) у випадку, якщо особа відмовляється здійснити відповідну перебудову або проведення такої перебудови є неможливим знесення самочинно збудованого нерухомого майна; 3) визнання за власником землі права власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване, якщо це не порушує права третіх осіб.

Таким чином, коли спеціальна норма закону встановила інший, ніж визначений ст. 16 ЦК, спосіб захисту, застосовується спосіб захисту, встановлений спеціальною нормою.

Між тим, обраний прокурором у цій справі спосіб захисту прав і інтересів держави не тільки не відповідає особливостям, встановленими спеціальною нормою (ст. 376 ЦК України), а ще жодним чином не приводить до фактичного відновлення будь-яких прав позивачів. Так, позовна заява не містить мотивів щодо обґрунтування обраного прокурором способу захисту права шляхом визнання недійсним свідоцтва про право власності на берегозахисну споруду, в якості відновлення прав позивачів за відсутності вимоги за власником забудованої земельної ділянки про визнання права власності, а представник прокуратури під час судового розгляду не зміг пояснити яким чином визнання недійсним правовстановлюючих документів на нерухоме майно відповідача забезпечує реальний захист порушених прав або інтересів на наявність чого звертав увагу ВСУ у Постанові від 11.11.2014 р. по справі № 21-405а14.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, матеріалами перевірки, що проводилась 31 травня 2010р. Відділом Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області не охоплюються обставини того, де саме беруть початок спірні берегоукріплювальні споруди і в якій частині дані споруди розташовуються на самовільно зайнятій земельній ділянці та взагалі чи мало це місце, натомість фіксується тільки факт самовільного зайняття земельної ділянки ТОВ "БЕЛЛ".

В ході розгляду справи судом вирішувалось питання встановлення необхідних для правильного вирішення спору обставин шляхом призначення експертного дослідження у справі. Однак, ні позивачами, ні представниками прокуратури не було забезпечено проведення експертного дослідження належними доказами, які б надали змогу експертам ОНДІСЕ встановити важливі обставини спору. У подальшому розгляді справи ні представниками позивачів, ні представниками прокуратури питання проведення повторної або додаткової експертизи у справі не ініціювалось.

Фактично, як було встановлено судом, проектування та будівництво спірних берегоукріплювальних споруд передбачалось умовами договору оренди від 27.12.2004р., а розроблена на замовлення ТОВ "БЕЛЛ" проектна документація була погоджена у встановленому порядку, про що свідчать залучені до матеріалів справи висновки та погодження (копії а.с. 93-137 Т.2). Як вбачається з даних резолютивної частини висновку Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №6668 від 26.06.2015р., експертом зверталась увага суду на те, що проектом відведення земельної ділянки передбачалось надання земельної ділянки для проведення протизсувних та берегоукріплюючих робіт, які були запроектовані та у подальшому реалізовані зі зміною берегової лінії та зі збільшенням площі суші.

Оскільки предметом даного спору охоплюється оспорювання правомірності набуття відповідачем права власності на берегоукріплювальні споруди, як обєкти нерухомого майна в цілому, на переконання суду, не встановлення фактичних обставин справи щодо розташування спірних берегоукріплювальних споруд, на підставі належних та допустимих доказів виключає належну оцінку судом обставин допущеного ТОВ "БЕЛЛ" правопорушення, що є недопустимим. В свою чергу, вирішення судом питання про повернення земельної ділянки площею 9,3510 га перебуває у прямій залежності від встановлення факту неправомірності набуття відповідачем права власності на розташоване на ній майно (або частину такого майна).

Обовязок підтвердження заявлених вимог належними та допустимими доказами покладається на прокуратуру та позивачів, що вбачається з суті положень ст. ст. 33, 34 ГПК України.

Між тим, як встановлено судом, належних доказів в обґрунтування усіх обставин позову матеріали справи не містять, що вказує на необґрунтованість позовних вимог.

Крім того, важливою передумовою для захисту прав та інтересів позивачів у справі є подання позовної заяви в межах передбачених строків для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Як це вбачається з позиції Пленуму Вищого господарського суду України, викладеної у п. 4.1. постанови Пленуму „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів від 29 травня 2013 року N 10 якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. У таких випадках питання про визнання поважними причин пропущення позовної давності може порушуватися перед судом як прокурором, так і позивачем у справі.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. А з урахуванням положень ст.ст. 261, 257 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

06.11.2013р. Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" подано суду письмову заяву про застосування позовної давності, у якій представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви на підставі пропуску позивачами позовної давності.

Як це вбачається з позиції Пленуму Вищого господарського суду України, викладеної у п. 2.2. постанови Пленуму „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів від 29 травня 2013 року N 10 позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Як було встановлено судом, прийняття спірних обєктів нерухомого майна у експлуатацію згідно відповідних актів від 03.06.2006р. та від 30.09.2009р. здійснювалось за участі Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, а затвердження акту від 03.06.2006р. відбувалось на підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації від 16.06.2006р. № 922, органу підпорядкованого Одеській обласній державній адміністрації. Відповідно, на думку суду, позивачам могло бути відомо про факт свого порушеного права ще у 2006-2009 роках, натомість подання даної позовної заяви Прокурором Комінтернівського району Одеської області відбулось 29.07.2013р., коли визначений положеннями ст. 257 Цивільного кодексу України трирічний строк для звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів вже закінчився.

Між тим, наявні в матеріалах справи докази не засвідчують поважності причин пропуску позивачами позовної давності, відповідно правових підстав для визнання причин пропуску позовної давності позивачем поважними у суду немає. З урахуванням ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на те, що вимоги заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" про застосування позовної давності від 06.11.2013р. є обґрунтованими, судом враховуються дані обставини як самостійна підстава для відмови у позові.

Крім того, окремо щодо заявлених прокуратурою вимог про визнання недійсними свідоцтв про право власності, виданих ТОВ "БЕЛЛ", суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, як один із способів захисту визнання недійсним тільки правочину.

Відповідно до змісту ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

ОСОБА_4 п. 1.4 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ.

У відповідності до змісту п. 6 Тимчасового положення (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності, яке здійснюється місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, державними органами приватизації, Державним управлінням справами на житлові та нежитлові об'єкти.

Таким чином, свідоцтво про право власності є документом, яким оформлюється відповідне право, тобто не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що прокурором у справі було не вірно обрано спосіб захисту прав та інтересів позивачів у справі поданням позову про визнання недійсним свідоцтв, які не є правочином у розумінні ст. 16 ЦК України.

У відповідності до п. 4.3 постанови Пленум Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції господарський суд, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити в позові, а не припиняти провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК.

Крім того, рішення органу місцевого самоврядування, які є предметом заявленого прокурором позову, являються ненормативним актом, що застосовується одноразово і з прийняттям яких виникають правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, тому в цій частині позов не може бути задоволений, оскільки такі рішення органу місцевого самоврядування вичерпали свою дію шляхом їх виконання. Їх скасування не породжує наслідків для власника обєкта нерухомості, оскільки у таких осіб виникло право власності і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, дослідивши правову природу позовних вимог про визнання недійсним свідоцтв про право власності, виданих ТОВ "БЕЛЛ" та врахувавши п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18, суд приходить до висновку, що прокурором у справі було не вірно обрано спосіб захисту прав та інтересів позивачів, що становить окрему підставу для відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними свідоцтв про право власності.

З урахуванням усього вищевикладеного, на думку суду, позовні вимоги у справі не обґрунтовані належними та допустимими доказами, заявлені неправомірно, а тому не підлягають задоволенню судом.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України, у звязку з відмовою в позові витрати по сплаті судового збору на відповідачів не покладаються.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Повний текст рішення складено 09 жовтня 2015 року.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Суддя Т.Г. Дяченко