ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.09.15р. Справа № 904/6624/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕШНЛ УКРАЇНА", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "УКРСПЕЦМОНТАЖ", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1, дов. від 03.09.2014 року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕШНЛ УКРАЇНА", м. Київ звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "УКРСПЕЦМОНТАЖ", м. Дніпропетровськ про стягнення заборгованості, розірвання договору фінансового лізингу №UA77L-13-03 від 12.04.2013 року, зобов'язання передати предмет лізингу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору фінансового лізингу №UA77L-13-03 від 12.04.2013 року в частині повної та своєчасної сплати лізингових платежів.

18.08.2015року відповідач надав заперечення по позов, в задоволенні позовних вимог просить відмовити.

14.09.2015 року відповідачем подано клопотання про призначення експертизи на вирішення якої просить поставити наступні питання:

- Чи містить сума збільшення вартість об'єкту лізингу?

- Чи підлягає індексуванню вартість об'єкту лізингу у складі сум збільшення?

- Чи містять податок на додану вартість щомісячні індексовані суми вартості об'єкту лізингу у складі сум збільшення?

- Чи повинно бути окремо виділено податок на додану вартість на індексовані суми вартості

об'єкту лізингу у складі сум збільшення?

- Чи повинні бути виписані коригуючі податкові накладні на індексовані суми вартості об'єкту лізингу у складі сум збільшення?

- Чи нараховано пеню на вартість об'єкту лізингу?

- Чи нараховано пеню на індексовану вартість об'єкту лізингу у складі сум збільшення?

- Чи нараховано 3% річних на суму вартості об'єкту фінансового лізингу?

- Чи нараховано 3% річних на індексовану суму вартості об'єкту лізингу у складі сум збільшення?

- Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості ТОВ НВП

"Укрспецмонтаж" (по сплаті процентів, збільшення суми процентів та відшкодування вартості об'єкту лізингу) перед ТОВ "Катерпіллар файненшл Україна" умовам укладеного

між вказаними сторонами договору фінансового лізингу?

- Чи містить договір між ТОВ НВП "Укрспецмонтаж" та ТОВ "Катерпіллар файненшл Україна" відсоткову ставку, за якою розраховано проценти за договором?

В судових засідання оголошувались перерви з 18.08.2015 року до 07.09.2015 року, з 07.09.2015 року до 14.09.2015 року з 14.09.2015 року до 22.09.2015 року, з 22.09.2015 року до 24.09.2015 року.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 24.09.2015року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» (далі - позивач, лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим підприємством «Укрспецмонтаж» було укладено договір фінансового лізингу №UA77L-13-03 (далі - «Договір лізингу»)

Відповідно до пункту 2.1 Договору лізингу лізингодавець зобов'язався придбати предмет лізингу, зазначений у Додатку № 1 до даного Договору, і надати його лізингоодержувачу в тимчасове володіння й користування для підприємницьких цілей, за плату, на строк і на інших умовах, зазначених у цьому Договорі й Загальних Умовах, з переходом права власності на предмет лізингу до лізингоодержувача за умови дотримання відповідних вимог, встановлених Загальними Умовами. Загальні Умови договорів фінансового лізингу №UA77L-13-03 (далі - «Загальні умови») є невід'ємною частиною Договору лізингу.

Предметом лізингу за Договором лізингу є бульдозер Caterpillar модель D3K XL, (надалі - «предмет/лізингу»), що зазначено в специфікації, яка є Додатком № 1 до Договору лізингу/

На виконання Договору лізингу 29 квітня 2013 року позивач передав відповідачу предмет лізингу - бульдозер Caterpillar модель D3K XL, що підтверджується Актом прийому-передачі обладнання №39 та видатковою накладною №39 від 29 квітня 2013 року.

Пунктом 4.1 Договору лізингу встановлено, що загальна сума лізингових платежів за договором складається з:

а) відшкодування вартості предмета лізингу;

б) процентів, збільшених відповідно до пункту 4.4 Договору лізингу.

Згідно з п.4.5 Договору лізингу лізингоодержувач сплачує лізингові платежі в розмірі, передбаченому Додатком №3 до Договору лізингу, збільшеному відповідно до пункту 4.4 цього договору, не пізніше кінцевої дати сплати. За 5 банківських днів до кінцевої дати сплати лізингодавець надсилає лізингоодержувачеві рахунок-фактуру електронною поштою або факсимільним зв'язком.

29 квітня 2013 року між лізингодавцем і лізингоодержувачем була укладена Додаткова угода №1 до Договору фінансового лізингу №UA77L-13-03.

30 травня 2014 року була укладена Додаткова угода №2 до Договору фінансового лізингу №UA77L-13-03, яка містить уточнений Загальний Графік Платежів.

Згідно пункту 4.4 Договору лізингу та Додаткової угоди №1 суми лізингових платежів не є фіксованими, оскільки проценти, що підлягають сплаті у складі поточного лізингового платежу, збільшуються на наступні коефіцієнти:

1) Добуток сум, що надійшли лізингодавцеві в рахунок сплати поточного лізингового

платежу, збільшується на коефіцієнт Кfхі0, Кfхі0 =(Рхі - Рх0)/Гх0;

2) Добуток частини поточного лізингового платежу, що залишився непогашеним станом на дату виставлення рахунку-фактури збільшується на коефіцієнт Кfхе0, Кfхе0 =(Fх0 - Fх0)/Fх0;

3) Добуток сум, що надійшли лізингодавцеві протягом поточного періоду нарахування в рахунок погашення заборгованості за попередніми лізинговими платежами (без урахування будь-якого збільшення/зменшення процентів за такими лізинговими

платежами), збільшується на коефіцієнт Кfхі1, Кfхі1= (Fхі - Fх1)/Fх0;

4) Добуток суми заборгованості за попередніми лізинговими платежами (без урахування будь-якого збільшення/зменшення процентів за такими лізинговими платежами), що залишилась непогашеною станом на дату виставлення рахунку-фактури за поточний період нарахування, збільшується на коефіцієнт Кfхе1, Кfхе1=(Fхe - Рх1)/РхО.

При цьому для цілей розрахунку зазначених коефіцієнтів:

FхО- 1) курс гривні до долара США на дату, яка передує даті укладання цього Договору або 2) курс гривні до долара США станом на дату, яка передує даті передачі предмета лізингу у випадку зміни максимального курсу продажу долара США на Міжбанківській валютній біржі на час закриття торгів, станом на дату, яка передує даті передачі, більш ніж на 1% в порівнянні з курсом гривні до долара США, встановленим на міжбанківській валютній біржі на дату, що передує даті укладання Договору лізингу,

Fхі - курс гривні до долара США на дату, що передує даті зарахування на банківський рахунок лізингодавця відповідних платежів від лізингоодержувача,

Fхе - курс гривні до долара США станом на дату, що передує даті виставлення рахунку-фактури за поточний період нарахування,

Fх1 - курс гривні до долара США станом на дату, що передує даті виставлення рахунку-фактури - за попередній період нарахування.

Факт лізингу та розмір лізингових платежів підтверджується актами надання послуг.

Позивачем 8 липня 2015 року було направлено відповідачу ОСОБА_2 (вих. № 177/07) про порушення Договору фінансового лізингу №UA77L-13-03 від 12 квітня 2012 року.

Відповідно до ч.2 статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг", за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до статті 2 зазначеного вище закону, відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Статтею 806 ЦК України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом (параграф 6 глави 58 ЦК України - "Лізинг") та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Пункт 3 частини другої статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлює обов'язок лізингооодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі.

В статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", встановлено, що лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Отже, за своєю правовою природою вказані договори містять елементи як договору найму (оренди) щодо винигороди, так і договору купівлі-продажу, щодо відшкодування вартості предмету лізингу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму ( стаття 655 ЦК України).

Відтак обов'язок сплатити за товар певну грошову суму виникає у покупця тільки в разі переходу права власності на товар.

Договір фінансового лізингу може бути розірвано в судовому порядку, а не тільки в односторонньому позасудовому порядку, що обґрунтовується наступним.

Частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право вимагати розірвання договору у передбачених законом та договором випадках.

Відповідно до частини 2 статті 806 Цивільного кодексу України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом, а згідно зі статтею 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

При цьому, відмова наймодавця від договору найму, можливість якої передбачена частиною першою статті 782 Цивільного кодексу України, є правом, а не обов'язком наймодавця, яке може бути реалізоване в позасудовому порядку. Наявність зазначеного права не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою про розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) належних платежів (постанова пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна»).

Підставою зміни або розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору є істотне порушення договору другою стороною. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критерію, що встановлений абзацом другим частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України.

Враховуючи, що законодавством передбачено право лізингодавця відмовитись від договору лізингу у випадку прострочення сплати лізингових платежів більше 30 днів (частина 2 статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг»), приписи статті 782 Цивільного кодексу України, -прострочення сплати лізингових платежів на п'ять місяців слід вважати істотним порушенням умов Договору лізингу при якому відповідач позбавив позивача того, на що він розраховував при укладенні Договору лізингу, тобто істотно порушив умови такого договору.

На підставі вищенаведеного господарський суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині розірвання договору фінансового лізингу.

Частиною 2 статті 653 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Пунктом 3.4.7 Загальних умов встановлено, що у разі дострокового розірвання або припинення Договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу відповідач зобов'язаний повернути предмет лізингу в стані, в якому його було одержано у володіння і користування відповідно до Договору лізингу та Загальних умов, з урахуванням нормального зносу, якщо інше не обумовлено Договором лізингу. Договір лізингу не обумовлює залишення предмету лізингу у відповідача при достроковому розірванні Договору лізингу.

Враховуючи вимогу про розірвання Договору лізингу, що в свою чергу зумовлює припинення зобов'язання, у відповідача виникає зобов'язання повернути предмет лізингу, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.651 КЦ України, - зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що у зв'язку з неоплатною у встановлений Договором строк періодичних лізингових платежів, позовних вимог щодо розірвання договору фінансового лізингу та повернення предмету лізингу, які в свою чергу задоволені судом, предмет лізингу відповідач має бути повернений позивачу, отже право власності на предмет лізингу до відповідача не перейшло.

Отже, враховуючи той факт, що право власності на предмет лізингу до відповідача не перейшло, то вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості частини лізингових платежів, що складають відшкодування вартості предмета лізингу, яке залишилось у власності позивача в сумі 277213,80грн. - є неправомірними та задоволенню не підлягають.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 01.10.2013 року при розгляді справи №11/5005/2290/2012.

При цьому суд не погоджується з позицією відповідача, що при розрахунку процентів позивачем було неправомірно включено до вказаної суми збільшення вартості предмету лізингу, за рахунок зміни курсу національної валюти з огляду на те, що порядок нарахування винагороди лізингодавця чинним законодавством імперативно не встановлено, а лише вказано, що відповідно до ст. 16 ЗУ "Про фінансовий лізинг" така винагорода може входити до структури лізингового платежу. Тому, на думку суду, спосіб нарахування винагороди лізингодавця, передбачений п.4.4. не суперечить діючому законодавству та підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.

Пунктом 14.10 Загальних умов визначено, що у випадку прострочення сплати будь-якого платежу лізингоодержувача, лізингоодержувач буде зобов'язаний сплатити лізингодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з дати сплати, визначеної відповідним договором (з урахуванням загальних умов) і по дату фактичної сплати лізингоодержувачем простроченої суми у повному обсязі.

Зазначена пеня нараховується тільки при наявності факту пред'явлення лізингодавцем лізингоодержувачеві письмової вимоги про виплату такої пені.

Вимоги про сплату пені містяться у повідомленні про відмову від Договору фінансового лізингу №UA77L-13-03 та вимозі про сплату пені.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснивши розрахунок пені господарський суд вважає за можливе задовольнити пеню в розмірі 137848,14 грн., яка розрахована на суму винагороди лізингодавцю, без врахування суми, яка компенсує частину вартості предмету лізингу.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги щодо стягнення інфляції та річних підлягають задоволенню частково, оскільки їх нарахування повинно бути здійснено на лізинговий платіж в частині лізингових відсотків, (без врахування компенсації вартості предмета лізингу), а відтак сума 3 % річних складає 8089,43 грн. за період з липня 2014 року по червень 2015 року, які підлягають стягненню.

Щодо клопотання відповідача про призначення експертизи суд зазначає наступне.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 р. № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи»: Відповідно до статті 1 Закону судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Господарським судам необхідно також враховувати, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Враховуючи викладене, господарський суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача та призначення експертизи по справі, оскільки відповіді на запропоновані питання для проведення експертизи не потребують спеціальних знань.

Таким чином, сума боргу в розмірі 743647,73 грн. 3% річних в розмірі 8089,43грн., та пені в розмірі137848,14грн. підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню. В решті позовних вимог слід відмовити.

Приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 25, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати Договір фінансового лізингу №UA77L-13-03 від 12 квітня 2013 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» (03022, вул. Васильківська, буд. 34, м. Київ ) та Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим підприємством «Укрспецмонтаж» (49075, м. Дніпропетровськ, вул. Дубовика, буд. 11, ).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Укрспецмонтаж» (49075, м. Дніпропетровськ, вул. Дубовика, буд. 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненіші Україна» (03022, вул. Васильківська, буд. 34, м. Київ ) 743 647,73грн. - заборгованість за лізинговими платежами,137848,14 грн. - пеня, 8089,43грн. - 3% річних та 20 227,70 грн. судового збору

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Укрспецмонтаж» (49075, м. Дніпропетровськ, вул. Дубовика, буд. 11, ) передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» (03022, вул. Васильківська, буд. 34, м. Київ; ) бульдозер Caterpillar модель D3K, серійний номер САТ00D3KCFF01101, кількістю 1 шт.

В решті позовних вимог -відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 29.09.2015 року

Суддя ОСОБА_3