ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

06.10.2015 Справа № 908/5294/15

Суддя господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В., розглянувши матеріали за позовом: Державного підприємства «Дослідне господарство «Забойщик» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України (85544, с. Розлив Великоновосілківського району Донецької області, вул. Леніна, 32)

до відповідача: Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України (70417, с. Сонячне Запорізького району Запорізької області, вул. Інститутська, 1)

про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

06.10.2015 р. в господарський суд Запорізької області надійшла позовна заява ДП «ДГ «Забойщик» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААК України про стягнення з Інституту олійних культур НААК України 1520319,94 грн. заборгованості за надані послуги.

Розглянувши зазначену позовну заяву господарський суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню на підставі пунктів 5, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 58 ГПК України в одній позовній заяві може бути обєднано кілька вимог, звязаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Предметом даного позову є вимоги про стягнення з Інституту олійних культур НААК України заборгованості в сумі 1520319,94 грн., яка, виходячи зі змісту позовної заяви, виникла через неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за наступними договорами: № 15-04/3 від 15.04.2011 р., № 15-04/03 від 15.04.2011 р., № 15-03 від 15.04.2011 р., № 15-3/01 від 15.04.2011 р., № 15/02 від 15.04.2011 р., № 3/093 від 30.12.2010 р., № 55/1 від 17.04.2012 р., № 55 від 17.04.2012 р., № 55/2 від 30.03.2012 р., № 60 від 03.05.2012 р., № 06//04-С від 08.04.2013 р., № 08//04-С від 08.04.2013 р., № 03.09 від 03.08.2012 р.

Як вбачається з тексту позовної заяви, між позивачем та відповідачем правовідносини виникли на підставі тринадцяти різних договорів, тобто позовні вимоги за різними договорами не повязані ані підставами виникнення, ані поданими доказами.

Для вирішення по суті спору про стягнення боргу на підставі договорів № 15-04/3 від 15.04.2011 р., № 15-04/03 від 15.04.2011 р., № 15-03 від 15.04.2011 р., № 15-3/01 від 15.04.2011 р., № 15/02 від 15.04.2011 р., № 3/093 від 30.12.2010 р., № 55/1 від 17.04.2012 р., № 55 від 17.04.2012 р., № 55/2 від 30.03.2012 р., № 60 від 03.05.2012 р., № 06//04-С від 08.04.2013 р., № 08//04-С від 08.04.2013 р., № 03.09 від 03.08.2012 р., укладених між позивачем та відповідачем, суд повинен буде дослідити та вивчити кожний зі спірних договорів та правовідносини сторін, що виникли на їх підставі, а також окремо дослідити докази по кожному з договорів, що суттєво утруднить вирішення спору.

Крім того, періоди стягнення боргу за вказаними вище вимогами також різняться.

Відтак, заявлені вимоги мають різні підстави виникнення та не повязані між собою засобами доказування і не можуть бути обєднані в одне провадження.

Таким чином, всупереч ч. 1 ст. 58 ГПК України, в одній позовній заяві обєднано кілька вимог, не звязаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Отже, поєднання вимог про стягнення боргу за договорами № 15-04/3 від 15.04.2011 р., № 15-04/03 від 15.04.2011 р., № 15-03 від 15.04.2011 р., № 15-3/01 від 15.04.2011 р., № 15/02 від 15.04.2011 р., № 3/093 від 30.12.2010 р., № 55/1 від 17.04.2012 р., № 55 від 17.04.2012 р., № 55/2 від 30.03.2012 р., № 60 від 03.05.2012 р., № 06//04-С від 08.04.2013 р., № 08//04-С від 08.04.2013 р., № 03.09 від 03.08.2012 р.,, укладених між позивачем та відповідачем, перешкоджатиме зясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєвим чином ускладнить вирішення справи по суті.

Відповідно до п. 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суд України від 26.12.2011 р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК). Наприклад, господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо: об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів, і т.п.

При цьому, суд зазначає, що всупереч вимогам п. 3.6 вищезазначеної постанови Пленуму ВГСУ позивачем обєднано вимоги за різними договорами, що свідчить про не повязаність позовних вимог підставою їх виникнення та поданими доказами.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо обєднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме зясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Крім того, статтями 54 та 57 ГПК України встановлено вимоги щодо форми і змісту позовної заяви та комплектності документів, які повинні додаватися до неї. Зокрема, пунктом 2 ч. 1 статті 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви, що подається до господарського суду, мають бути додані документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Порядок надання послуг поштового зв'язку, права та обов'язки операторів поштового зв'язку і користувачів послуг поштового зв'язку визначено Правилами надання послуг поштового зв'язку, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. N 270 (з наступними змінами та доповненнями).

За змістом п. 19 вказаного Порядку внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Відповідно до п. 61 Правил у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Наказом Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від 12 травня 2006 р. N 211 затверджено Порядок пересилання поштових відправлень, в п. 3.2.1 якого наведено зразок оформлення Опису вкладення за формою 107.

Так, за формою 107 відправник складає опис вкладення поштового відправлення у двох примірниках із зазначенням у ньому найменування одержувача та його адреси, поіменного переліку предметів, загальної вартості вкладення і підписує його.

При поданні позовної заяви позивачем в якості доказу надсилання копії позовної заяви надано оригінал квитанції № 2/2323 від 01.10.2015 р.

З урахуванням вищевказаних положень законодавства та зважаючи на те, що єдиним та допустимим доказом направлення копії позовної заяви відповідачу є Опис вкладення у цінний лист, надана позивачем квитанція, не може розглядатись як належний доказ надсилання копії позовної заяви відповідачу.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 21 ГПК України сторонами у судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Відповідачами є підприємства та організації, яким предявлено позовну вимогу.

В даному випадку, відповідачем за даним позовом визначено - : Інститут олійних культур Національної академії аграрних наук України (70417, с. Сонячне Запорізького району Запорізької області, вул. Інститутська, 1).

При цьому, надана суду квитанція № 2/2323 від 01.10.2015 р. свідчить про факт направлення на імя директора ІОК НААНУ ОСОБА_1 копії позовної заяви на адресу: 70417, с. Сонячне Запорізький район Запорізька область.

Тобто, надана суду квитанція № 2/2323 від 01.10.2015 р. не містять доказів направлення відповідачу - юридичній особі Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України копії позовної заяви з доданими до неї документами на адресу: 70417, с. Сонячне Запорізького району Запорізької області, вул. Інститутська, 1.

Тобто, у квитанції № 2/2323 від 01.10.2015 р. не визначено, що копію позову з доданими до нього документами, направлено юридичній особі та не зазначено повної адреси отримувача.

Отже, доказів направлення саме відповідачу юридичній особі Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України на адресу: 70417, с. Сонячне Запорізького району Запорізької області, вул. Інститутська, 1 копії позовної заяви з доданими до неї документами суду не було надано.

Таким чином, господарський суд позбавлений можливості пересвідчитись, що відповідачу (юридичній особі) було направлено копію позовної заяви з доданими до неї документами, оригінал якою надійшов до господарського суду Запорізької області.

За змістом абзацу 7 пункту 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі коли до позовної заяви додано докази надсилання відповідачеві копії лише самої заяви, але відсутні докази надсилання йому копій доданих до неї документів, така заява підлягає поверненню на загальних підставах згідно з пунктом 6 частини першої статті 63 ГПК України.

Як зазначено в абзаці 1 пункту 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суд України від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Згідно із пунктом 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

З огляду на вищевикладене, позовна заява Державного підприємства «Дослідне господарство «Забойщик» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Суд вважає за необхідне роз'яснити, що у відповідності до ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному звертанню з нею до господарського суду у загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись ст.ст. 54, 56, 57, 58, п.п. 5, 6 ч. 1 ст. 63, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Державного підприємства «Дослідне господарство «Забойщик» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, с. Розлив Великоновосілківського району Донецької області та додані до позову документи повернути заявнику без розгляду.

Додаток: позовні матеріали на 87 аркушах (в т.ч. оригінали: платіжне доручення № 452 від 25.09.2015 р.; квитанція № 2/2323 від 01.10.2015 р. ).

Суддя М.В. Мірошниченко