КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2015 р. Справа№ 910/14871/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Гаврилюка О.М.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: Гавкалюк В.В., дов. № 614/22 від 09.09.2015р.

від відповідача: нез'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 27.07.2015 р.

у справі № 910/14871/15 (суддя Отрош І.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт-Лайф"

про стягнення 25 294, 22 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Центренерго" звернулось до господарського суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт-Лайф" про стягнення 25 294,22 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що на підставі укладеного між ним та відповідачем Договору №16/2 від 09.10.2012, позивач сплатив відповідачу за виконані будівельні роботи грошові кошти у розмірі 793 874,18 грн. Однак, у січні-квітні 2015 року Державною фінансовою інспекцією в місті Києві було проведено позапланову ревізію фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.07.2011 по 31.12.2014 та виявлено ряд порушень і недоліків, які відображені в акті ревізії від 14.04.2015 №08-30/632. Зокрема, у вказаному акті зазначено, що вартість будівельних робіт за Договором №16/2 від 09.10.2012 була завищена в загальному розмірі на 2 193,69 грн., а також безпідставно нараховані витрати по очищенню приміщень від сміття на загальну суму 1 217,27 грн., зайво нараховано витрати на мішки для будівельного сміття на загальну суму 1 405,01 грн. та зайво враховано роботи по навантаженню/розвантаженню сміття на загальну суму 478,25 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.07.2015р. у справі № 910/14871/15 в позові відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Центренерго" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 27.07.2015р. у справі № 910/14871/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" у справі № 910/14871/15г було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Новіков М.М.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2015 р. у справі № 910/14871/15г було змінено склад колегії суддів та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у складі: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2015р. у справі № 910/14871/15г апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Тищенко А.І.

Представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Господарського суду м. Києва від 27.07.2015р. у справі № 910/14871/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представники відповідача у судове засідання не з'явились. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

09.10.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Комфорт - Лайф" (виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Центренерго" (замовник) було укладено договір №16/2 на виконання робіт (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №1 від 01.11.2012) виконавець зобов'язується виконати за завданням замовника на свій ризик, передбачені Локальними кошторисами №№2-1-1 (Додатки №2 та №4 до Договору) ремонтно-будівельні роботи (ДБН Д. 1.1-1-2000) в приміщеннях на об'єктах замовника, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Воровського, 4, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити вищезазначені роботи, відповідно до умов цього Договору.

Згідно п. 3.1 Договору (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №1 від 01.11.2012) ціна робіт визначається як договірна ціна і дорівнює 861 601,68 грн., в тому числі ПДВ 20% - 143 600,28 грн., склад ціни визначений в Додатках №1 та №3 до Договору.

Пунктом 3.2 Договору (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №1 від 01.11.2012) передбачено, що безпосередній перелік робіт, обсяг і вартість робіт обумовлюється сторонами в Локальних кошторисах на ремонтно-будівельні роботи №№2-1-1, що є Додатками №2 та №4 до Договору.

Кошториси, передбачені Додатками №2 та №4 до Договору, є твердими (п. 3.3 Договору, викладений в редакції Додаткової угоди №1 від 01.11.2012).

У пункті 3.4 Договору (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №1 від 01.11.2012) сторони погодили, що розрахунки за Договором проводяться у безготівковій формі у національній валюті України в визначеному даним пунктом порядку.

У пункті 3.5. Договору зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 845 ЦК України, сторони досягли домовленості про те, що якщо фактичні витрати виконавця є меншими від тих, які передбачені Кошторисом, виконані роботи оплачуються виконавцю за фактичними витратами (тобто, заощадження залишаються у власності замовника).

У пункті 4.1 Договору (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №1 від 01.11.2012) вказано, що роботи, передбачені Локальним кошторисом №2-1-1 (Додаток №2 до Договору), виконавець повинен виконати до 20.10.2012, а роботи, передбачені Локальним кошторисом №2-1-1 (Додаток №4 до Договору), виконавець повинен виконати до 15.11.2012.

Здавання-прийняття виконаних робіт за Договором оформлюється шляхом підписання сторонами двостороннього акту приймання-передачі виконаних робіт протягом 5 робочих днів із моменту одержання замовником повідомлення виконавця про готовність результатів робіт до приймання.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

За своєю правовою природою вказаний Договір, є договором підряду.

Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 843 Цивільного кодексу України визначено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що у січні-квітні 2015 року Державною фінансовою інспекцією в місті Києві було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності позивача та його структурних підрозділів за період з 01.07.2011 по 31.12.2014 та виявлено ряд порушень і недоліків, які відображені в акті ревізії від 14.04.2015 №08-30/632.

В вказаному акті зазначено, що вартість будівельних робіт за Договором №16/2 від 09.10.2012 була завищена в загальному розмірі на 22 193,69 грн., а також безпідставно нараховані витрати по очищенню приміщень від сміття на загальну суму 1 217,27 грн., зайво нараховано витрати на мішки для будівельного сміття на загальну суму 1 405,01 грн. та зайво враховано роботи по навантаженню/розвантаженню сміття на загальну суму 478,25 грн., що разом складає суму 25 294,22 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, виконав роботи, передбачені Договором, у повному обсязі та у строки, визначені договором, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2012 року та за листопад 2012 року за формою КБ-2в на суму 336 133,70 грн. та на суму 457 740,48 грн. відповідно.

Виконані відповідачем роботи були прийняті позивачем у відповідності до п. 4.6 Договору та без заперечень, що підтверджується підписаними уповноваженими представниками та скріпленими печатками сторін актами приймання виконаних будівельних робіт.

Факт прийняття позивачем виконаних відповідачем робіт у повному обсязі та належним чином підтверджується здійсненими позивачем оплатами згідно платіжних доручень №4607 від 13.11.2012 на суму 457 740,48 грн., №4429 від 31.10.2012 на суму 134 203,10 грн., №4137 від 09.10.2012 на суму 201 930,60 грн. за виконані роботи за Договором №16/2 від 09.10.2012 (належним чином засвідчені копії долучені позивачем до матеріалів справи у судовому засіданні 27.07.2015).

Таким чином, позивач сплатив відповідачу за виконані останнім роботи за Договором №16/2 від 09.10.2012 грошові кошти у загальному розмірі 793 874,18 грн.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

З наявних матеріалів справи вбачається, що у даному випадку правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі договору, в якому сторони вільно на власний розсуд визначили вид та обсяг робіт, які підлягають виконанню, та їх вартість.

Відповідач свої зобов'язання за Договором №16/2 від 09.10.2012 виконав належним чином, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2012 року та листопад 2012 року, які підписані та скріплені уповноваженими представниками сторін.

Позивач також свої зобов'язання за вказаним договором виконав належним чином, в повному обсязі сплативши за виконані позивачем роботи, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає, що відповідачем не дотримано умов договору та ч. 1 ст 632 Цивільного кодексу України. Зазначене не приймається судом до уваги, оскільки дане твердження останнього спростовується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суд зазначає, що виявлені Державною фінансовою інспекцією України порушення не можуть змінювати договірні правовідносини сторін, зобов'язання, погоджені укладеним договором та підтверджені відповідним актом виконаних робіт і проведеними оплатами; зокрема не можуть впливати на погоджену сторонами ціну договору.

Крім того, твердження позивача, що грошові кошти у розмірі 25 294,22 грн. є розміром завданих відповідачем збитків є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Згідно з ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 623 Цивільного кодексу України для застосування таких правових наслідків порушення зобов'язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Відсутність хоча б одного з вищезазначених елементів, які створюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов'язань.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правомірного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 27.07.2015р. у справі № 910/14871/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 27.07.2015р. у справі № 910/14871/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/14871/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

О.М. Гаврилюк