Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" жовтня 2015 р. Справа № 906/1368/15.

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

за позовом: Заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави

до: 1) Житомирської міської ради (м.Житомир)

2) Приватного підприємства "Артпроект" (м.Київ)

про визнання незаконним та скасування рішення №984 від 29.05.2009, визнання недійсним договору оренди від 03.08.2010 та повернення земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Житомирської області звернувся до суду з позовом, згідно якого просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення 32 сесії Житомирської міської ради 5 скликання № 984 від 29.05.2019 "Про вилучення, припинення та надання права користування земельними ділянками юридичним і фізичним особам" в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду приватному підприємству "Артпроект" земельної ділянки загальною площею 5,1088 га за адресою: м.Житомир, вул. Малинова,15,17,19;

- визнати недійсним укладений між Житомирською міською радою та приватним підприємством "Артпроект" договір землі від 03.08.2010, що зареєстрований у Житомирському міському відділі Житомирської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис № 92 від 21.10.2010;

- зобов'язати ПП "Артпроект" повернути земельну ділянку площею 5,1088 га нормативно грошовою оцінкою 11377005,86 грн. (кадастровий номер :01:010:0027), що розташована за адресою: місто Житомир, вул. Малинова, 15, до земель територіальної громади міста Житомира у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому її отримано.

До позовної заяви додано заяву про забезпечення позову, згідно якої заступник прокурора просить заборонити відповідачеві - приватному підприємству "Артпроект", зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження на земельній ділянці за адресою: м.Житомир, вул. Малинова, 15.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 07.09.2015 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Розгляд справи призначено на 22.09.2015. Вирішено розглянути заяву про забезпечення позову в судовому засіданні.

В судовому засіданні 22.09.2015, у зв'язку з неявкою представників відповідача, заява про забезпечення не розглядалася, розгляд справи було відкладено на 06.10.2015.

Прокурор, в обґрунтування вказаної заяви зсилається на те, що предметом спору, з-поміж іншого, є повернення земельної ділянки площею 5,1088 га нормативно грошовою оцінкою 11377005,86грн., що розташована за адресою: місто Житомир, вулиця Малинова, 15, до земель територіальної громади міста Житомира у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому її отримано.

Оскільки умовами оспорюваного договору оренди передбачено право орендаря, за письмовою згодою з орендодавцем, зводити жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження, прокурор вважає, що використання орендарем вказаного права може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, а саме зробить неможливим повернення вищезазначеної земельної ділянки у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому її отримано.

Відповідач, заперечуючи проти поданої заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, вказує, що доводи прокурора жодним чином не свідчать про наявність підстав для вжиття таких заходів, так як ймовірність вчинення дій зі сторони відповідача2 не є підтвердженою прокурором обставиною та не свідчить про реальну небезпеку зникнення або погіршення майна. До того ж, чинне законодавство України передбачає певну послідовність дій щодо отримання дозволу на проведення будівельних робіт, без якого жодна юридична особа не може розпочати будь-яке будівництво. При цьому, всі ці дії можуть бути проведенні за письмовою згодою орендодавця, тобто Житомирської міської ради, що також передбачає певну процедуру. Вказує, що прокурор не надав жодних доказів на підтвердження того, що ПП "Артпроект" розпочало вчиняти хоча б одну із дій, що спрямовані на отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Звертає увагу, що заява прокурора ґрунтується лише на особистому припущенні останнього щодо неможливості у подальшому виконання рішення суду.

Розглядаючи подану заяву, господарський суд враховує наступне.

Згідно ст.66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Перелік заходів до забезпечення позову визначений ст.67 ГПК України.

Зокрема, до заходів забезпечення позову, що застосовуються господарськими судами, відносяться накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві, заборона відповідачеві вчиняти певні дії, заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти (п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).

Проте, заявивши клопотання про застосування заходів до забезпечення позову, прокурор не навів обставин, які свідчать, що невжиття таких заходів в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду. Також відсутні зсилання на вчинення відповідачем дій, спрямованих на зведення будівель та закладання багаторічних насаджень, які призведуть до утруднення чи неможливості виконання рішення господарського суду. Доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем таких дій чи про наміри їх вчиняти до заяви не додано.

До того ж, відсутній зв'язок між зазначеним прокурором заходом до забезпечення позову - забороною вчинити дії (зводити будівлі, споруди, закладати багаторічні насадження, тощо) та предметом позовних вимог.

З урахуванням викладеного, заява прокурора про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях останнього, оскільки, жодних доказів в обґрунтування заяви про забезпечення позову не надано, в той час як відповідно до вимог ст.33 ГПК України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості заяви прокурора щодо необхідності вжиття відповідних заходів до забезпечення позову, ймовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, адекватності вимог прокурора про забезпечення позову, з урахуванням збалансованості інтересів сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, у зв'язку з чим у задоволенні поданої заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 86 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили у встановленому законом порядку.

Суддя ОСОБА_1

Друк:

1 - в справу

2 - відповідачу1 - Житомирській міській раді (рек. з пов.)

3 - відповідчу2 - ПП "Артпроект" (рек.)

4 - прокуратурі Житомирської області (рек.)