ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

08 жовтня 2015 року Справа № 908/4235/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіКондратової І.Д. (доповідач),
суддіВовка І.В.,
суддіСтратієнко Л.В.
розглянувши касаційну скаргу Комунального підприємства "Водоканал"
на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.03.2015 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.05.2015 року
у справі № 908/4235/13 Господарського суду Запорізької області
за позовомКомунального підприємства "Водоканал"
доПублічного акціонерного товариства "Рассвет"
простягнення 84 286,24 грн,
ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року Комунальне підприємство "Водоканал" (надалі - КП "Водоканал") вперше подало касаційну скаргу на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.03.2015 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.05.2015 року у справі № 908/4235/13.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 07.07.2015 року № 908/4235/13 касаційну скаргу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) було повернуто у зв'язку з неподанням КП "Водоканал" документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно із ст. 110, ч. 3 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили. Після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 ч. 1 ст. 1113, касаційна скарга може бути подана повторно.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

15.08.2015 року (через 43 дні після повернення первісної скарги) заявник повторно подав касаційну скаргу, додавши до неї документ від 11.08.2015 року про сплату судового збору в сумі 913,50 грн, та одночасно заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, стверджуючи, що він не міг сплатити судовий збір в той строк, коли рішення суду апеляційної інстанції могло б бути оскаржене відповідно до законодавства, оскільки "має заборгованість перед ВАТ "Запоріжжяобленерго" у сумі понад 30 млн і зобов'язаний сплачувати кожного дня суму в розмірі 1 млн грн до 31.07.2015 року".

За п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) "кожен має право на справедливий ... розгляд його справи ... судом, ..., який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру".

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (надалі - Суд) щодо України зазначені гарантії, закріплені в статті 6, є застосовними до провадження у суді касаційної інстанції (рішення у справі "Мельник проти України", N 23436/03, п. 25, від 28.03.2006 року, та "Каруна проти України").

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України ", заяви N 17160/06 та N 35548/06, п. 33, від 21.10.2010 року).

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. Вимоги до прийнятності апеляції щодо суті закону мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги (рішення у справі "Мельник проти України", N 23436/03, п.п. 23, 24, від 28.03.2006 року).

У справі "Пономарьов проти України" Суд визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Суд визнав, що надаючи дозвіл товариству подати повторну апеляційну скаргу зі спливом значного проміжку часу та після початку виконання рішення суду на підставах, які, на думку Суду, мали на меті не виправлення серйозних судових помилок, а лише перегляд та нове вирішення справи, національні суди порушили принцип юридичної визначеності та "право на суд" заявника, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції. При цьому, Суд зазначив, що товариство не стверджувало про відсутність коштів, а наполегливо стверджувало про відсутність вільних коштів для сплати державного мита. Більше того, немає свідчень того, що товариство коли-небудь зверталося із проханням відстрочити чи розстрочити сплату державного мита, що воно могло б зробити відповідно до національного законодавства (рішення у справі "Пономарьов проти України", заява N 3236/03, п.п. 41, 42, від 03.04.2008 року).

Отже, зважаючи на те, що КП "Водоканал" повторно звернулося зі спливом значного проміжку часу після винесення ухвали про повернення первісної скарги, при цьому, не підтвердило жодними доказами обставини, на які посилається у клопотанні про поновлення строків, а при зверненні з первісною скаргою товариство не стверджувало про відсутність у нього коштів та не заявляло клопотання про відстрочку сплати судового збору у порядку, встановленому ст. 8 Закону України "Про судовий збір", Вищий господарський суд України, керуючись ст.ст. 53, 110 ГПК України та застосовуючи вищенаведену практику Суду, яка є джерелом права відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вважає, що причини пропуску строку подання касаційної скарги є неповажними, тому клопотання КП "Водоканал" про поновлення цього строку відхиляється, а касаційна скарга з доданими до неї документами повертається відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 53, 86, ч. 2 ст. 110, п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ :

Клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання касаційної скарги відхилити.

Касаційну скаргу Комунального підприємства "Водоканал" на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.03.2015 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.05.2015 року у справі № № 908/4235/13 та додані до неї документи повернути.

Головуючий суддяКондратова І.Д.
СуддяВовк І.В.
СуддяСтратієнко Л.В.