ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"01" жовтня 2015 р. Справа № 924/1472/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Вибодовський О.Д., розглянувши матеріали справи

За заявою ОСОБА_1 об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області

до Публічного акціонерного товариства "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування", м. Старокостянтинів

про визнання банкрутом

Представники:

Від кредитора: ОСОБА_2 - за довіреністю №4215/9/22-10-015 від 15.09.2015р.

Від боржника: ОСОБА_3 - за довіреністю від 21.09.2015р.

Суть:

Заява про порушення справи про банкрутство подана з дотриманням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та господарського процесуального кодексу України.

З доданих до заяви матеріалів вбачається, що загальна сума заборгованості боржника перед ініціюючим кредитором ОСОБА_1 ОДПІ становить в сумі 2057412,05 грн. в тому числі: по єдиному внеску нарахованого роботодавцями на суму заробітної плати, винагород, за договором цивільно-правового характеру та допомозі по тимчасовій непрацездатності в сумі 1150028,31 грн., по земельному податку з юридичних осіб, в сумі 302160,05 грн., по податку на додану вартість, в сумі 436559,38 грн., по податку на доходи фізичних осіб, в сумі 160268,40 грн., по податку на прибуток, в сумі 3168,74 грн., по збору за спеціальне використання води, в сумі 2809,67грн., по податку з власників транспортних засобів, в сумі 2362,25грн., по частині чистого прибутку господарських організацій, в сумі 53,25 грн., що перевищує суму в триста мінімальних заробітних плат та підтверджується постановами Хмельницького окружного адміністративного суду №2270/2712/12 від 10.05.2012р., №2270/15301/11 від 17.01.2012р., №822/4581/13-а від 16.12.2013р., та №822/1676/15 від 15.06.2015 року, розрахунками податкового керуючого, податковими повідомленнями-рішеннями, податковими деклараціями, карточками особових рахунків та іншими документами, що додаються до заяви.

З метою погашення існуючого у Боржника податкового боргу ОСОБА_1 ОДПІ (Старокостянтинівське відділення) вживала наступних заходів:

05.12.2008р. та 09.01.2009р. були сформовані податкові вимоги №1-260 №2/1, які були вручені відповідачеві 05.12.2008р. та 09.01.2009 року.

23.11.2011р. прийнято рішення про розстрочення грошових зобов'язань, у зв'язку з укладанням мирової угоди у справі про банкрутство.

15.11.2013 року проведено опис майна, та зроблено Витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

23.12.2013р. та 23.05.2014р. укладено договір на організацію аукціону з продажу майна яке перебуває в податковій заставі.

Вимоги кредиторів до боржника є безспірними та не виконуються понад три місяці, що підтверджується інкасовими дорученнями: №11, №12 та №16 від 06.06.2014 року, інкасові доручення №12, №13, № 16, №18, № 22, №23, від 10.12.2015 року, які повернуті без виконання у зв"язку з відсутністю коштів на рахунках боржника.

Ухвалою суду 02.09.2015р. прийнято заяву про порушення справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування", м. Старокостянтинів до розгляду та призначено підготовче засідання суду.

Автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України визначено ОСОБА_4, Львівська обл., Стрийський район, с.Дуліби, вул. Робітнича, буд. 11-А (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ліцензія серія АВ 499232 від 24.02.2010року, свідоцтво №1145 від 12.06.2013р., E-mail @mail.gov.ua).

Цією ж ухвалою зобов'язано арбітражного керуючого ОСОБА_4 протягом трьох днів з дня отримання даної ухвали про прийняття заяви про порушення справи про банкрутство, до дати проведення підготовчого засідання, надати господарському суду заяву про його участь у справі з повідомленням про те, що він не належить до жодної з категорії осіб, зазначених у частині другій статті 114 Закону, на паперовому носії та/або в електронній формі на адресу електронної пошти, з якої він отримав відповідну ухвалу.

Зобов'язано кредитора надати господарському суду до дати підготовчого засідання суду: при наявності, документально підтвердженні відомості погашення кредиторської заборгованості боржником; докази того, що сума вимог кредитора не забезпечена повністю чи частково заставою майна боржника (за наявності застави).

Зобов'язано боржника до дати проведення підготовчого засідання надати до господарського суду та заявнику відзив на заяву про порушення справи про банкрутство.

Крім того, до дати проведення підготовчого засідання зобов'язати боржника надати до господарського суду: відомості про наявність та місцезнаходження заставленого майна; оригінал статуту - для огляду у засіданні (копію для долучення до справи); при наявності - документально підтвердженні відомості погашення кредиторської заборгованості боржником.

На підставі пункту 4 статті 65 ГПК України зобов'язано Головне управління статистики у Хмельницькій області надати господарському суду не пізніше 21.09.2015року довідку про включення Публічного акціонерного товариства "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування", м. Старокостянтинів зареєстрованого Хмельницьким міськрайонним управління юстиції за юридичною адресою: м. Старокостянтинів, вул.І.Франка, 43/1, код: 05748938 до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

На виконання вимог ухвали суду від 02.09.2015р. від арбітражного керуючого ОСОБА_4, Львівська обл., Стрийський район, с.Дуліби, вул. Робітнича, буд. 11-А (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ліцензія серія АВ 499232 від 24.02.2010року, свідоцтво №1145 від 12.06.2013р., E-mail @mail.gov.ua), надійшла заява про участь у справі про банкрутство ПАТ "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування", м. Старокостянтинів з додатками.

Також, на адресу суду від арбітражних керуючих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надійшли заяви "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування", м. Старокостянтинів. на участь у справі в якості розпорядника майна.

На адресу суду 10.09.2014р. від Головного управління статистики у Хмельницькій області надійшов витяг з ЄДРПОУ про включення ПАТ "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування", м. Старокостянтинів зареєстрованого реєстраційною службою Староконстянтинівського районного управління юстиції за юридичною адресою: м. Старокостянтинів, вул.І.Франка, 43/1, код: 05748938 до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Присутній в судовому засіданні представник ініціюючого кредитора просив суд порушити провадження у справі про банкрутство ПАТ "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування", м. Старокостянтинів.

У судовому засіданні та у поданому відзиві на заяву про порушення справи про банкрутство представник боржника зазначає наступне:

З вимогами ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про порушення справи про банкрутство ПАТ "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування", м. Старокостянтинів погодитися не може, оскільки заява Кредитора матеріалам справи та правовим нормам, що передбачають порядок порушення справи про банкрутство не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, ініціюючим кредитором на підтвердження своїх вимог до заяви про порушення справи про банкрутство Боржника надано зокрема, копії:

- постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2012 року у справі № 2270/2712/12 про стягнення з Боржника податкового боргу у

розмірі 59 006,15 грн. із банківських рахунків у банках, що обслуговують платника податків та за

рахунок готівки платника податків;

- постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 січня 2012 року у справі № 2270/15301/11 про стягнення з Боржника податкового боргу на загальну суму 90 485,22 грн.;

- постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2013 року у справі № 822/4581/13-а про надання дозволу Кредитору на погашення податкового боргу Боржника у сумі 469 121,92 грн. за рахунок майна платника податків, яке перебуває в податковій заставі згідно з актом опису майна № 1 від 15 листопада 2013 року;

- постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року у справі № 822/1676/15 про стягнення з Боржника податкового боргу у розмірі 316 589,27 грн. за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі.;

- податкової вимоги від 05 грудня 2008 року за № 1/260 на суму 8 223,61 грн.;

- податкової вимоги від 09 січня 2009 року за № 2/1 на суму 23 788,37 грн.;

- акту опису майна № 1 від 15 листопада 2013 року на суму 825 120,00 грн.;

- рішення № 1 від 23 листопада 2011 року про розстрочення грошових зобов'язань на суму 302 949,28 грн.

- інкасового доручення від 06 червня 2014 року за № 11 на суму 63 868,91 грн.;

- інкасового доручення від 06 червня 2014 року за № 12 на суму 26 575,22 грн.;

- інкасового доручення від 06 червня 2014 року за № 16 на суму 26 575,22 грн.;

- інкасового доручення від 10 грудня 2014 року за № 12 на суму 63 868,91 грн.;

- інкасового доручення від 10 грудня 2014 року за № 13 на суму 63 868,91 грн.;

- інкасового доручення від 10 грудня 2014 року за № 16 на суму 63 868,91 грн.;

- інкасового доручення від 10 грудня 2014 року за № 18 на суму 63 868,91 грн.;

- інкасового доручення від 10 грудня 2014 року за № 22 на суму 63 868,91 грн.;

- інкасового доручення від 10 грудня 2014 року за № 23 на суму 26 575,22 грн., які повернуті без виконання згідно глави 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного Банку України від 21 січня 2004 року за № 22 у зв'язку з відсутністю коштів на рахунку платника.

Необхідною умовою для порушення справи про банкрутство є наявність безспірних вимог кредитора до боржника, які становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

При цьому, саме відкриття виконавчого провадження шляхом винесення відповідної постанови є тією обставиною, з якою пов'язується безспірність вимог кредитора.

В іншому порядку безспірність вимог кредитора не може бути підтверджена.

Відповідно, і встановлений Законом трьохмісячний строк починає свій відлік після пред'явлення виконавчих документів до виконання до державної виконавчої служби та відкриття виконавчого провадження.

Постанови органів державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження на виконання вказаних вище судових рішень в підтвердження того, що вимоги Кредитора до Боржника не були задоволені останнім протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, як це вимагає ч. 2 ст. 11 Закону, ОСОБА_1 об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Хмельницькій області не надано.

Оскільки саме з фактичним відкриттям виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, законодавець пов'язує початок перебігу трьохмісячного строку незадоволення вимог ініціюючого кредитора, як однієї з передумов для порушення провадження у справі про банкрутство, лише судове рішення за відсутності виданого на його підставі виконавчого документа та постанови органу Державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження не може бути підтвердженням безспірності грошових вимог.

В даному випадку представник боржника вважає, що Кредитором не доведено наявність достатніх підстав для порушення провадження у справі про банкрутство, оскільки вимоги ініціюючого кредитора - ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області за своєю правовою природою не є безспірними в розумінні ст. ст. 1, 10,11 Закону.

Щодо посилання Кредитора на особливий порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з платника податків у рахунок погашення податкового боргу представник боржника зазначає наступне:

Відповідно до п. 87.2 ст. 87 ПКУ, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно з п. 41.2 ст. 41 ПКУ, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється ст.ст. 95 - 99 ПКУ.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПКУ, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з абз. 1 п. 95.3 ст. 95 ПКУ, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Механізм виконання судових рішень про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачено главою 12 Інструкції, що передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу.

Відповідно до п. 12.4 зазначеної Інструкції, судове рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, до банку не подається.

Натомість реквізити відповідного судового рішення зазначаються в самому інкасовому дорученні.

За змістом абзаців 2 та 3 п. 95.3 ст. 95 ПКУ, контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Отже, згідно з положеннями ст. 95 ПКУ, ч. 3 ст. 10 та ч. 7 ст. 11 Закону, доказами на підтвердження безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора - органу доходів і зборів, є рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили, інкасові доручення для примусового стягнення коштів у дохід бюджету у рахунок погашення податкового боргу та докази вжиття відповідних заходів до отримання відповідної заборгованості за процедурою, визначеною Податковим кодексом України.

Згідно із пунктом 95.1. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Таким чином, законом встановлено певну черговість дій органів доходів і зборів при провадженні стягнення податкового боргу з платників податків - юридичних осіб.

Стягнення за постановою суду про стягнення коштів за рахунок готівки, належної платнику податків, здійснюється органами доходів і зборів відповідно до Порядку стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу, затвердженого постановою КМУ від 29 грудня 2010 року за №1244.

У випадку, коли грошових коштів, стягнутих з платника податку в результаті вжиття вказаних заходів, виявилось недостатньо для погашення суми податкового боргу, згідно із абзацами 2 та 3 п. 95.3. ст. 95 ПКУ, контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Оскільки органам доходів і зборів як контролюючим органам законом надано повноваження щодо вжиття комплексу заходів щодо стягнення податкового боргу, які є значно більш широкими, ніж у інших кредиторів (суб'єктів господарювання), то орган доходів і зборів, звертаючись до суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника, зобов'язаний довести, що ним вичерпано всі можливі заходи щодо стягнення такого боргу у межах наданих законом повноважень.

В той же час, як вбачається із змісту вище перерахованих інкасових доручень, датованих 2014 роком після вжиття усіх заходів, усі вони оформлені Кредитором для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року у справі № 2270/15301/11, якою залишена без змін постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 січня 2012 року у справі № 2270/15301/11 про стягнення з Боржника податкового боргу на загальну суму 90 485,22 грн.

Ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду віз 13 березня 2012 року у справі № 2270/15301/11 Кредитором до матеріалів справи 924/1472/15 не додана.

Таким чином, розмір вимог Кредитора, які є безспірними в силу ст. 95 ПКУ, ч. 3 ст. 10 та 1 ст. 11 Закону, оскільки підтверджені рішенням суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили, інкасовими дорученнями повернутими без виконання рівний - 90 485,22 грн., що на 322 914,78 грн. є меншим за 300 мінімальних заробітних плат із розрахунку розміру мінімальної заробітної плати - 1 378,00 грн. станом на день винесення судом ухвали від 02 вересня 2015 року, або що на 274 914,78 грн. є меншим за 300 мінімальних заробітних плат із розрахунку розміру мінімальної заробітної плати -1 218,00 грн. станом на день підписання Кредитором заяви про порушення справи про банкрутство від 31 серпня 2015 року.

Доказів безспірності вимог на інші суми заборгованості з оплати податкового боргу Кредитором не надано.

З огляду на наведені обставини справи і норми права представник боржника вважає, що Кредитором не доведеною наявність підстав для порушення провадження у справі про банкрутство, оскільки його вимоги як ініціюючого Кредитора за своєю правовою природою не є безспірними в розумінні ст. ст. 1, 10,11 Закону, так як їх розмір сукупно становить менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, що не відповідає вимогам ч. 3 ст. 10 Закону.

Зважаючи на період виникнення безспірного податкового боргу у розмірі 90 485,22грн., як вбачається із змісту ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року у справі № 2270/15301/11 та постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 січня 2012 року, припадає на грудень 2008 року, січень 2009 року, січень 2011 року та травень-вересень 2011 року, очевидним є той факт, що даний розмір заборгованості Кредитора мав бути заявлений останнім як конкурсним кредитором так і поточним в межах провадження у справі господарського суду Хмельницької області № 2/5025/586/11 про банкрутство Боржника, яка була порушена ухвалою цього ж суду у цій же справі від 04 квітня 2011 року.

За результатами розгляду якої, ухвалою господарського суду Хмельницької області (суддя Дячук Т.В.) від 31 жовтня 2011 року у справі № 2/5025//586/11 було затверджено мирову угоду, якою визнана сума вимог Старокостянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції в сумі 302 949,28 грн., що підлягала розстроченню на 48 місяців, виплати розпочинаються і підлягають сплаті починаючи з наступного місяця після затвердження мирової угоди господарським судом з першого числа місяця наступного за місяцем після затвердження мирової угоди господарським судом, рівними частинами щомісячно в розмірі 6 311,44 грн.

Тобто з 01 листопада 2011 року і по 31 жовтня 2015 року.

Таким чином, за правилами ч. 8 ст. 39 Закону в редакції до 19 січня 2013 року, а також ч. 9 ст. 82 Закону в редакції після 19 січня 2013 року, Кредитор міг і повинен був пред'явити свої вимоги до Боржника у разі невиконання ним мирової угоди в обсязі, передбаченому цією мировою угодою.

Однак, таких дій Кредитор не вчинив, будь-яких доказів на підтвердження пред'явлення власних вимог до Боржника в обсязі, передбаченому цією мировою угодою Кредитор не надав.

На думку представника боржника Кредитором як фіскальним органом, якому за законом надано повноваження щодо вжиття комплексу заходів щодо стягнення податкового боргу, які є значно більш широкими, ніж у інших кредиторів (суб'єктів господарювання), не доведено, що ним вичерпано всі можливі заходи щодо стягнення такого боргу у межах наданих законом повноважень.

За викладених вище обставин, керуючись ч. 6 ст. 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» представник боржника просить суд відмовити у порушенні провадження у справі про банкрутство ПАТ "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування", м. Старокостянтинів

Аналізуючи матеріали справи та оцінюючи їх у сукупності, господарським судом враховується наступне:

Відповідно до п.п. 20.1.39 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. за № 2755-УІ зі змінами і доповненнями (надалі - ПКУ) контролюючі органи мають право звертатися до суду із заявами щодо порушення справ про банкрутство.

Абзацом 3 п. 8 Інформаційного листа ВГС України від 28 березня 2013 року за № 01-06/606/2013 «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-УІ)» із наступними змінами (надалі - Інформаційний лист) передбачено, що ж до безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора - органу доходів і зборів, то враховуючи, що стягнення з рахунків боржника - юридичної особи коштів у рахунок погашення податкового боргу здійснюється відповідно до умов і порядку, визначених Податковим кодексом України, а не Законом України «Про виконавче провадження», доказами їх підтвердження є рішення суду про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили, інкасовані доручення для примусового стягнення коштів у дохід бюджету в рахунок погашення податкового боргу та докази вжиття відповідних заходів щодо отримання заборгованості за процедурою, передбаченою Податковим кодексом України.

Відповідно до ст. 2 Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року за № 2343-ХП в редакції з 19 січня 2013 року із наступними змінами та доповненнями (надалі - Закон), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Статтею 1 Закону, визначено, що боржник - юридична особа суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа за зобов'язаннями, які виникли у фізичної особи у зв'язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, неспроможний виконати протягом трьох місяців свої грошові зобов'язання після настання встановленого строку їх виконання, які підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом.

Кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя);

Право на звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство мають боржник, кредитор (ч. 2 ст. 10 Закону).

Справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом (ч. 3 ст. 10 Закону).

Частиною 2 ст. 11 Закону, до заяви про порушення справи про банкрутство додаються, зокрема докази того, що сума безспірних вимог кредитора ( кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено Законом; рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова орану державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора; докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави).

Частиною 7 ст. 11 Закону передбачено, що до заяви кредитора - органу державної податкової служби чи інших органів, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, додаються докази вжиття заходів до тримання відповідної заборгованості у встановленому законодавством порядку.

Аналізуючи наведені норми права, слід зазначити, органи доходів і зборів (кредитори) мають право на звернення до суду у разі якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, тобто є безспірними і безспірність яких обов'язково повинна бути підтверджена постановою про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 87.2 ст. 87 ПКУ, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно з п. 41.2 ст. 41 ПКУ, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється ст.ст. 95 - 99 ПКУ.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПКУ, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з абз. 1 п. 95.3 ст. 95 ПКУ, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Механізм виконання судових рішень про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачено главою 12 Інструкції, що передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу.

Відповідно до п. 12.4 зазначеної Інструкції, судове рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, до банку не подається.

Натомість реквізити відповідного судового рішення зазначаються в самому інкасовому дорученні.

За змістом абзаців 2 та 3 п. 95.3 ст. 95 ПКУ, контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Отже, згідно з положеннями ст. 95 ПКУ, ч. 3 ст. 10 та ч. 7 ст. 11 Закону, доказами на підтвердження безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора - органу доходів і зборів, є рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили, інкасові доручення для примусового стягнення коштів у дохід бюджету у рахунок погашення податкового боргу та докази вжиття відповідних заходів до отримання відповідної заборгованості за процедурою, визначеною Податковим кодексом України.

Згідно із пунктом 95.1. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Таким чином, законом встановлено певну черговість дій органів доходів і зборів при провадженні стягнення податкового боргу з платників податків - юридичних осіб.

Стягнення за постановою суду про стягнення коштів за рахунок готівки, належної платнику податків, здійснюється органами доходів і зборів відповідно до Порядку стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу, затвердженого постановою КМУ від 29 грудня 2010 року за №1244.

У випадку, коли грошових коштів, стягнутих з платника податку в результаті вжиття вказаних заходів, виявилось недостатньо для погашення суми податкового боргу, згідно із абзацами 2 та 3 п. 95.3. ст. 95 ПКУ, контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Оскільки органам доходів і зборів як контролюючим органам законом надано повноваження щодо вжиття комплексу заходів щодо стягнення податкового боргу, які є значно більш широкими, ніж у інших кредиторів (суб'єктів господарювання), то орган доходів і зборів, звертаючись до суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника, зобов'язаний довести, що ним вичерпано всі можливі заходи щодо стягнення такого боргу у межах наданих законом повноважень.

В той же час, як вбачається із змісту вище перерахованих інкасових доручень, датованих 2014 роком після вжиття усіх заходів, усі вони оформлені Кредитором для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року у справі № 2270/15301/11, якою залишена без змін постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 січня 2012 року у справі № 2270/15301/11 про стягнення з Боржника податкового боргу на загальну суму 90 485,22 грн.

Однак, дослідивши наявні в матеріалах справи докази судом встановлено, що ініціюючим кредитором не додано до матеріалів справи ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року у справі № 2270/15301/11 на підставі якої ініціюючим кредитором оформлені інкасові доручення від 06 червня 2014 року за № 11 на суму 63 868,91 грн.; від 06 червня 2014 року за № 12 на суму 26 575,22 грн.; від 06 червня 2014 року за № 16 на суму 26 575,22 грн.; від 10 грудня 2014 року за № 12 на суму 63 868,91 грн.; від 10 грудня 2014 року за № 13 на суму 63 868,91 грн.; від 10 грудня 2014 року за № 16 на суму 63 868,91 грн.; від 10 грудня 2014 року за № 18 на суму 63 868,91 грн.; від 10 грудня 2014 року за № 22 на суму 63 868,91 грн. для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу.

Також судом враховується, що кредитором в обґрунтування заяви подано копії постанов Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.01.2012р. по справі №2270/15301/11, від 10.05.2012р. по справі №2270/2712/12, від 16.12.2013р. по справі №822/4581/13-а, від 15.06.2015р. по справі №822/1676/15 про стягнення грошових коштів з боржника які не завірені належним чином в порядку ст. 36 ГПК України та не подано доказів виконання чи не виконання вище зазначених постанов.

Таким чином, розмір вимог Кредитора, які є безспірними в силу ст. 95 ПКУ, ч. 3 ст. 10 та 1 ст. 11 Закону, оскільки підтверджені рішенням суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили, інкасовими дорученнями повернутими без виконання становить - 90 485,22 грн., що є меншим за 300 мінімальних заробітних плат.

Доказів безспірності вимог на інші суми заборгованості з оплати податкового боргу Кредитором не надано.

З огляду на наведені обставини справи суд вважає, що кредитором не доведено наявність підстав для порушення провадження у справі про банкрутство, оскільки його вимоги як ініціюючого кредитора за своєю правовою природою не є безспірними в розумінні ст. ст. 1, 10,11 Закону, так як їх розмір сукупно становить менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, що не відповідає вимогам ч. 3 ст. 10 Закону.

Згідно п.3, ст.16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

Пунктами 6,7,8 ст.16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що за наслідками розгляду заяви про порушення справи про банкрутство та відзиву боржника господарський суд виносить ухвалу про:

- порушення провадження у справі про банкрутство;

- відмову у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Суд відмовляє в порушенні провадження у справі про банкрутство, якщо:

- заявником не доведено наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство;

- вимоги кредитора є повністю забезпеченими майном боржника;

- вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження;

- вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду;

- відсутня хоча б одна з підстав, передбачених частиною третьою статті 10 цього Закону;

- за наявності підстав, передбачених статтею 15 цього Закону.

Відмова у відкритті провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню до суду із заявою про порушення справи про банкрутство за наявності підстав, встановлених цим Законом.

Відповідно до п.3, ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" справа про банкрутство порушується господарським судом якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, в тому числі щодо сплати податків, зборів (обовязкових платежів), не включається неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Проаналізувавши, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, оцінюючи їх в сукупності, враховуючи, що станом на день винесення ухвали борг ПАТ "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування", м. Старокостянтинів перед ініціюючим кредитором ОСОБА_1 об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Хмельницькій області сукупно становить менше ніж передбачений законом розмір у 300 мінімальних розмірів заробітної плати необхідний для порушення провадження у справі про банкрутство суд вважає за необхідне на підставі вище викладеного відмовити в порушенні провадження у справі про банкрутство ПАТ "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування", м. Старокостянтинів.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає за необхідне заяви арбітражних керуючих ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про участь у справі про банкрутство ПАТ "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування", м. Старокостянтинів залишити без розгляду.

Керуючись ст.1, п.3, ст.10, ст.11, пунктами 3,6,7,8 ст.16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в порушенні провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування", м. Старокостянтинів зареєстрованого Хмельницьким міськрайонним управління юстиції за юридичною адресою: м. Старокостянтинів, вул.І.Франка, 43/1, код: 05748938.

Заяви арбітражних керуючих ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про участь у справі про банкрутство ПАТ "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування", м. Старокостянтинів залишити без розгляду.

Копії цієї ухвали направити: арбітражном керуючим ОСОБА_4, Лвівська обл., Стрийський район, с.Дуліби, вул. Робітнича, буд. 11-А; ОСОБА_5, м.Хмельницький, вул.Тернопільська, 42,гурт., ОСОБА_6, м.Київ, вул.М.Гречка, 13, каб.526; Головному управлінню статистики у Хмельницькій області, відділу з питань банкрутства Головного управління юстиції у Хмельницькій області.

Суддя Вибодовський О.Д.