ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06 жовтня 2015 р. Справа № 903/859/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача: Державного комунального підприємства "Луцьктепло"

про стягнення 747 719,22 грн.

Суддя Слупко В.Л.

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1, довір. №65/08 від 12.01.2015р.

В судовому засіданні 14.09.2015р. було оголошено перерву до 06.10.2015р. для надання відповідачем контр-розрахунків заявлених до стягнення сум.

Суть спору: ПАТ "НАК"Нафтогаз України" просить стягнути з ДКП"Луцьктепло" 747 719,22 грн., в тому числі: 507 808,29 грн. інфляційних втрат, 35 332,50 грн. 3% річних та 204 578,43 грн. пені, які нараховані в звязку з несвоєчасно проведеними розрахунками за поставлений по договору від 26.12.2013р. в січні-грудні 2014р. природний газ виключно для вироблення теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Відповідач у відзиві на позов (а.с.58-59) зазначив, що розрахунок заявлених до стягнення сум позивачем здійснено невірно без врахування норм чинного законодавства та судової практики, яка виражена в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань". Зокрема, розмір інфляційних втрат визначено виходячи з суми боргу помноженої на індекс інфляції за період прострочення, починаючи з місяця у якому мав бути здійсненний платіж, а не з наступного місяця як це розяснено ВГСУ. Крім того, позивачем також невірно зроблено розрахунок пені та 3% річних, оскільки всупереч п.1.9 вказаної постанови включено день фактичної сплати суми заборгованості в період часу, за який здійснюється стягнення пені.

ДКП"Луцьктепло" на вимогу суду здійснило контр-розрахунки сум пені, інфляційних втрат та 3% річних з врахуванням дат та сум проплат та періодів прострочення оплати.

Згідно розрахунків відповідача інфляційні втрати становлять 131 566,11 грн., 3% річних 33 623,20 грн., пеня 194 714,32 грн.

Також відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру нарахованої пені до 10% з врахуванням того, що фінансова діяльність ДКП"Луцьктепло" є збитковою, нараховані інфляційні втрати повністю компенсують позивачу збитки від інфляції, а 3% річних є платою за користування грошовими коштами. Просить врахувати, що отриманий у 2014 році природний газ повністю оплачений.

07.10.2015р. під час виготовлення повного тексту рішення на адресу суду від позивача - ПАТ "НАК"Нафтогаз України" надійшли письмові пояснення, в яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати дану справу без участі його представника.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які брали участь у судових засіданнях по даній справі, суд встановив наступне.

На виконання умов договору купівлі-продажу природного газу від 26.12.2013р. №823/14-БО-2 та додаткових до нього угод позивач протягом січня-грудня 2014р. поставив відповідачу природний газ для використання виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами на загальну суму 40 742 041,50 грн., що підтверджується щомісячними актами приймання-передачі, підписаними сторонами (а.с.30-41).

Відповідно до п.6.1 договору ДКП"Луцьктепло" зобовязалось здійснювати оплату газу грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу, а остаточний розрахунок провести до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Однак, як зясовано в судових засіданнях відповідач не завжди вчасно проводив оплату отриманого газу, чим фактично порушував взяті на себе зобовязання, які в силу ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України є обовязковим для виконання.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

В пункті 7.2 договору сторони передбачили, що у разі невиконання Покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Крім того, пунктом 9.3 договору сторони узгодили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5(пять) років.

Статтею 625 ЦК України регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пленум ВГСУ в п.3.2 Постанови №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань" розяснив, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Однак зазначені положення позивачем при розрахунку інфляційних втрат не були враховані, в результаті чого заявлену суму інфляційних втрат явно завищено.

Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ по відсотках та інфляційних втратах, суд дійшов висновку, що правомірним є нарахування та підлягає стягненню з відповідача: 33 623,20 грн. - 3% річних та 131 566,11 грн. втрат від інфляційних процесів за весь час прострочення.

Крім того, передбачена договором пеня із врахуванням дат проплат та періодів прострочення становить 194 714,32 грн. замість заявлених до стягнення 204 578,43 грн.

Водночас, відповідач просить зменшити розмір нарахованої до стягнення пені та стягнути 10% від заявленої суми.

За приписом п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Частина 3 ст.551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Судом враховано те, що розрахунки за отриманий газ відповідачем повністю проведені, періоди прострочення платежів є незначними, крім пені за прострочку виконання грошових зобовязань, нараховано інфляційні та відсотки річних, що в загальній сумі становить 165 189,31 грн., які підлягають до стягнення з відповідача і зазначена сума покриває збитки позивача понесені через несвоєчасні розрахунки за газ. При зменшенні суми пені, суд враховує фінансовий стан ДКП Луцьктепло, який характеризується збитками у 2014р. в сумі 37 656 тис. грн.

Вищий господарський суд України в п.2.4 розяснення №02-5/293 від 20.04.1994 р., вказав, що застосовуючи приписи п.3 ст. 83 ГПК України щодо зменшення пені суд повинен обєктивно оцінити чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобовязань, причини неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення у виконанні зобовязання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Отже, надавши належну правову оцінку усім наявним у матеріалах справи документам та доводам сторін, взявши до уваги їх майновий стан, особливий статус відповідача, відсутність доказів щодо спричинення збитків компанії відповідним простроченням чи настання негативних наслідків, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені та стягнути її в сумі 19 471,32 грн., що становить 10% від заявленої суми.

З врахуванням наведеного суд задовольняє позов частково в сумі 184 660,74 грн., з яких 131 566,11 грн. інфляційні втрати, 33 623,20 грн. 3% річних та 19 471,43 грн. пеня.

Судовий збір у справі в сумі 7 198,07 грн. (2% від суми 359 903,63 грн., яка підлягала б стягненню при повній сумі пені) суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.193 Господарського кодексу України, 525, 526, 546, 549, 610, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України ,

господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Держаного комунального підприємства "Луцьктепло" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 184 660,74 грн., в тому числі: 131 566,11 грн. інфляційних втрат, 33 623,20 грн. 3% річних та 19 471,43 грн. пені, а також витрат по судовому збору в сумі 7 198,07 грн.

3. В решті позову відмовити.

Повний текст рішення складено

12.10.2015

Суддя В. Л. Слупко