ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 р. Справа № 923/854/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Бєловій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелений шлях" м. Одеса

до Публічного акціонерного товариства "Чорнобаївське" с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області

про стягнення 229554грн. 31коп.

за участю представників сторін:

від позивача - не прибули

від відповідача - уповноважена особа ОСОБА_1

Товариство з обмеженою відповідальністю "Зелений шлях" (позивач) звернулось з позовом до публічного акціонерного товариства "Чорнобаївське" (відповідач) про стягнення 190498грн. 96коп. основного боргу, 20437грн. 88коп. пені, 15578грн. 57коп. втрат від інфляції, 3038грн. 90коп. 3% річних, посилаючись на те, що відповідач несвоєчасно розраховувався за договором оренди майна з умовою про викуп від 22.05.2014р. № 17/0514.

Позивач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в засідання суду не прибув. Заявою від 24.09.2015р. № 416 позивач відповідно до ст. 22 ГПК України збільшив розмір позовних вимог і просить стягнути з відповідача 190498грн. 96коп. основного боргу, 25065грн. 79коп. пені, 2506грн. 19коп. 3% річних, 42024грн. 58коп. втрат від інфляції.

Оскільки вищевказана заява не суперечить законодавству, не зачіпає інтересів інших осіб і не порушує охоронюваних законом їх прав, суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи вищезазначену заяву позивача.

З огляду на викладене, має місце нова ціна позову 260095грн. 52 коп., в межах якої вирішується спір між сторонами.

Відповідач визнає позовні вимоги частково і просить відмовити в позов в тій частині, в якій позовні вимоги є необґрунтованими. Так, відповідач вважає, що основний борг становить 103857грн. 15коп., 20835грн. 45коп. пені та 42018грн. 06коп. втрат від інфляції.

Крім того, відповідачем 29.09.2015р. подано клопотання про зупинення провадження у справі та призначення судової економічної експертизи, посилаючись на те, що для визначення правильності обчислення зроблених позивачем розрахунків основного боргу, пені, інфляційних збитків та 3% річних необхідні спеціальні знання в галузі бухгалтерії, економіки та ведення банківських розрахунків та обліку.

Суд відхиляє клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Предметом позову по справі № 923/854/15 є стягнення 190498грн. 96коп. основного боргу, 25065грн. 79коп. пені, 2506грн. 19коп. 3% річних, 42024грн. 58коп. втрат від інфляції за договором оренди майна з умовою про викуп від 22.05.2014р. №17/0514.

Згідно з ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України" від 23.03.2012року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

З огляду на викладене, суд вважає, що для розрахунку сум основного боргу, пені, 3% річних та втрат від інфляції за договором оренди майна не має потреби у спеціальних знаннях.

З огляду на вимоги ч. 1 ст. 4-7 і ст. 43 ГПК України господарський суд має з'ясувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. Якщо розрахунки здійснено позивачем неправильно, то суд самостійно визначає суми нарахувань (п. 1.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

За таких підстав, суд відхиляє клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд, -

в с т а н о в и в:

22 травня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зелений шлях" () та публічним акціонерним товариством "Чорнобаївське" (відповідач) було укладено договір оренди майна з умовою про викуп №17/0514, за умовами якого (п. 1.1) ТОВ "ТД "Зелений шлях" (орендодавець) надало відповідачу у тимчасове володіння і користування майно, а відповідач зобов'язався сплачувати орендну плату, а по закінченню строку дії договору повернути майно або викупити його. Об'єктом оренди відповідно до п. 1.2 договору є один 40-ка футовий рефрижераторний контейнер стандарта ISO 5460066.

15 серпня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зелений шлях" (), товариством з обмеженою відповідальністю "Зелений шлях" (код ЄРПОУ 39348569) та публічним акціонерним товариством "Чорнобаївське" укладено угоду, згідно якої у договорі оренди майна з умовою про викуп № 17/0514 від 22 травня 2014 року у зв'язку з перейменуванням замінено орендодавця - товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зелений шлях" () на товариство з обмеженою відповідальністю "Зелений шлях" (код ЄРПОУ 39348569). Крім того, цією угодою змінено кількість одиниць контейнерів з одного на два (п. 2.1, 5.2 договору оренди).

Додатковою угодою від 18.10.2014р. до договору оренди № 17/0514 від 22.05.2014р. було внесено змінило п. 5.1 договору, а саме строк оренди визначено до 31.12.2015р. з можливістю продовження його за згодою сторін. Орендар заявляє про намір продовжити строк оренди за 10 днів до закінчення строку оренди.

23 травня 2014 року відповідачу було передано в оренду 40-ка футовий рефрежераторний контейнер № 5460066, що підтверджується актом приймання-передачі від 23.05.2014р. Відповідач повернув зазначений контейнер 24.11.2014року відповідно до акту приймання-передачі від 24.11.2014р.

15 серпня 2014 року було передано в оренду відповідачу 40-ка футовий рефрежераторний контейнер MWCU 6519787 (акт приймання-передачі від 15 серпня 2014р.), який було повернуто позивачеві 30 квітня 2015 року (акт приймання - передачі від 30 квітня 2015 року).

Відповідно до п. 2.1. договору орендна плата встановлена 253,31 гривень за один контейнер за кожну календарну добу оренди.

Згідно п. 3.2. договору Орендар сплачує вартість орендної плати на підставі рахунку Орендодавця і в строк 2 (двох) банківських днів з дати рахунку.

На оренду контейнерів були складені наступні акти :

акт № ОУ-0000031 від 31.05.2014 року на суму 759,92 гривень ;

акт № ОУ- 0000036 від 30.06.2014 року на суму 7599,30 гривень;

акт №ОУ-0000041 від 31.07.2014 року на суму 7852,61 гривень;

акт №ОУ-0000058 від 31.08.2014 на суму 7852,61 гривень;

акт№8 від 31.08.2014 на суму 4812,89 гривень;

акт № 19 від 30.09.2014 на суму 15198,60 гривень;

акт № 38 від 31.10.2014 на суму 15705,22 гривень;

акт № 55 від 30.11.2014 на суму 13425,43 гривень;

акт №71 від 31.12.2014 на суму 7852,61 гривень;

акт № 7 від 31.01.2015 на суму 7852,61 гривень;

акт № 16 від 28.02.2015 на суму 7092,68 гривень;

акт №26 від 31.03.2015 на суму 7852,61 гривень;

акт№36від 30.04.2015 на суму 7599,30 гривень .

Були виставлені наступні рахунки :

№ СФ - 0000028 від 01.06.2014 року на суму 8359,22 гривень;

№СФ-0000052 від 31.07.2014 року на суму 7852,61 гривень;

№ СФ -0000012 від 31.08.2014 року на суму 4812,89 гривень;

№СФ-0000050 від 15.08.2014 року на суму 7852,61 гривень;

№СФ-0000013 від 01.09.2014 року на суму 15198,60 гривень;

№ 25 від 30.09.2014 року на суму 15705,22 гривень;

№ 39 від 03.11.2014 року на суму 13425,43 гривень;

№ 48 від 30.11.2014 року на суму 7852, 61 гривень;

№ 62 від 31.12.2014 року на суму 7852, 61 гривень;

№ 10 від 31.01.2015 року на суму 7092,68 гривень;

№ 16 від 01.03.2015 року на суму 7852, 61 гривень;

№ 28 від 01.04.2015 року на суму 7599,30 гривень.

Позивач розраховував заборгованість з орендної плати, виходячи з того, що контейнер № 5460066 перебував в оренді відповідача в період 23.05.2014 - 23.11.2014 (179днів), а контейнер MWCU 6519787 в період 13.08.2014 - 30.04.2015 (261 день).

Таким чином, загальна сума орендної плати становить 440х 253,31грн. = 111456грн. 39коп.

Згідно з п.2.7. договору орендна плата сплачується виключно в національній валюті України та підлягає корегуванню на день оплати пропорційно зміні курсу долара США по НБУ до гривні на момент оплати відносно курсу долара США по НБУ до гривні, який діє на момент укладення договору. Коректування здійснюється у випадку збільшення курсу долара США по НБУ до гривні на момент оплати більш як на 0,50 гривні відносно курсу долара США по НБУ до гривні, який діє на момент укладення договору.

Відповідно до п. 2.8. договору курс долару на момент укладення договору складав 11,723 гривень за 1 долар США.

За даними веб - сайту НБУ станом на 25.05.2015 року курс НБУ складає 20,836 гривень за 1 долар США.

Таким чином, з урахуванням збільшення курсу долару США до гривні позивач нарахував суму орендної плати 111456,39 х 20,836/11,723 = 198 098,20 гривень.

Однак, позивач не врахував, що відповідач частково сплатив орендну плату в сумі 7599грн. 24коп.

Тому, з урахуванням збільшення курсу долару США до гривні заборгованість з орендної плати становить (11456,39 - 7599,24) х 20,836/11,723=184591,62грн.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається, а тому несплата відповідачем заборгованості з орендної плати є порушенням господарських зобовязань за вказаним договором.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати з урахуванням збільшення курсу долару США підлягають задоволенню в сумі 184591,62грн.

Відповідач посилається у відзиві на те, що положення договору про коректування орендної плати з урахуванням зміни курсу долару США суперечить постанові КМУ від 18.12.1998р. № 1998 "Про удосконалення порядку формування цін", якою встановлено, що "формування, встановлення та застосування суб'єктами підприємництва вільних цін на території України здійснюється виключно у національній грошовій одиниці. Вважати під час формування цін обґрунтованим врахування витрат у доларовому еквіваленті лише в частині імпортної складової структури ціни".

Суд відхиляє зазначені посилання відповідача, виходячи з наступного.

Пунктом 2.7. договору сторони узгодили, що орендна плата сплачується виключно в національній валюті України та підлягає корегуванню на день оплати пропорційно зміні курсу долара США по НБУ до гривні на момент оплати відносно курсу долара США по НБУ до гривні, який діє на момент укладення договору. Коректування здійснюється у випадку збільшення курсу долара США по НБУ до гривні на момент оплати більш як на 0,50 гривні відносно курсу долара США по НБУ до гривні, який діє на момент укладення договору.

Згідно з ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону.

Відповідно до постанов Верховного Суду України від 04.07.2011 р. у справі N 3-62гс11 та від 26.12.2011 р. у справі N 3-141гс11, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

З огляду на викладене, положення договору про коректування орендної плати з урахуванням зміни курсу долару США не суперечить чинному законодавству.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 25065грн. 79коп. пені, суд враховує наступне.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки (в тому числі і пені); відшкодування збитків.

Штрафними санкціями за вимогами статті 230 Господарського Кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського Кодексу України зазначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За приписом ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 2 ст. 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України", що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі загальної подвійної облікової ставки.

Укладаючи договір оренди № 17/0514 від 22.05.2014 року сторони пунктом 6.3 передбачили, що за прострочку орендних платежів за виставленими рахунками відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки.

Позивач у звязку з несвоєчасними розрахунками відповідача нарахував 25065грн. 79коп. пені.

Здійснивши перевірку правильності нарахувань пені, суд дійшов висновку, що він має помилки та додає свій розрахунок.

Рахунок/АктПеріод заборгованостіСума боргуСума пені
№ СФ-0000028 від 01.06.1403.06.14-03.12.14759,9891,59
№СФ-0000052 від 31.07.1402.08.14-02.02.157852,611047,95
№СФ-0000012 від 31.08.1402.09.14-02.03.154812,89679,74
№СФ-0000050 від 15.08.1417.08.14-17.02.157852,611086,03
№СФ-0000013 від 01.09.1403.09.14-03.03.1515198,602152,37
№ 25 від 30.09.1402.10.14-02.04.1515705,222686,66
№ 39 від 03.11.1405.11.14-05.05.1513425,432712,3
№ 48 від 30.11.1402.12.14-25.05.157852,611673,55
№ 62 від 31.12.1502.01.15-25.05.157852,611486,11
№ 10 від 31.01.1502.02.15-25.05.157092,681172,99
№ 16 від 01.03.1503.03.15-25.05.157852,611064,42
№ 28 від 01.04.1503.04.15-25.05.157599,30648,07
№7 від 31.01.1526.05.15-03.07.157852,61503,43
№ 16 від 28.02.1526.05.15-03.08.157092,68816,14
№ 26 від 31.01.1526.05.15-01.09.157852,611271,48
№ 36 від 30.04.1503.05.15-21.09.157599,301742,62
Всього 20835,45

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню в розмірі 20835,45грн.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Крім того, відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням вимог ч.2 ст. 625 ЦК України позовні вимоги про стягнення 3% річних в сумі 2506грн.19коп. також підлягають задоволенню.

Позивач у звязку з несвоєчасними розрахунками відповідача нарахував 42024грн. 58коп. втрат від інфляції.

Здійснивши перевірку правильності нарахувань втрат від інфляції, суд дійшов висновку, що він має помилки та додає свій розрахунок.

АктСтрок нарахування інфляціїСума боргу Розмір втрат від інфляції
Акт № ОУ-0000031червень 2014-червень 2015759,92448,8
Акт № ОУ -0000041серпень 2014-червень 20157852,614464,75
Акт № 8 вересень 2014-червень 20154812,892675,97
Акт №ОУ-0000058вересень 2014-червень 20157852,614366,04
Акт № 19жовтень 2014-червень 201515198,607781,67
Акт № 38листопад 2014-червень 201515705,227488,57
Акт № 55грудень 2014-червень 201513425,436014,59
Акт № 71 січень2015-червень 20157852,613196,01
Акт № 7лютий 2015- червень 20157852,612858,35
Акт № 16березень 2015-червень 20157092,681198,65
Акт № 26квітень 2015-червень 20157852,611327,09
Акт № 36травень 2015- червень 20157599,30197,57
Всього 42018,06

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 42018,06грн. втрат від інфляції.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Чорнобаївське" (с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області код 21307398) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Зелений шлях" (м. Одеса просп. Академіка Глушка 29, каб. 201, код 39348569) 184591грн. 62коп. основного боргу, 20835грн. 45коп. пені, 42018грн. 06коп. втрат від інфляції, 2506грн. 19коп. 3% річних та 4854грн. 96коп. витрат зі сплати судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.10.2015

Суддя В.П.Ярошенко