Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "29" вересня 2015 р. Справа № 906/1135/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Заруцька І.В. - дов. №05/4296 від 12.12.2014 р.;

від відповідачів: 1 - Панчук В.Г. - дов.№1 від 06.08.2015 р.;

2- Панчук В.Г. - дов.№1 від 06.08.2015 р.;

Кучинський Ч.С. - директор ТОВ "Пелог" та ПВКП "Честа", згідно наказів від 04.07.2013р. та від 20.09.2013 р.

В порядку ст. 30 ГПК України представник КП "Новоград - Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" - Васьковський О. А., дов. №1709 від 25.09.2015р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області

до 1)Товариства з обмеженою відповідальністю "Пелог"

2) Приватного виробничо-комерційного підприємства "Честа"

про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 22.04.2008р.

Позивачем подано позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі гуртожитку, що розташований у м. Баранівка, по вул. Дзержинського,118, укладеного між ТОВ "Пелог" та ПВКП "Честа".

Ухвалою господарського суду від 21.07.2015 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 06.08.2015 р.

Ухвалою суду від 06.08.2015р. розгляд справи відкладено на 17.09.2015р.

Ухвалою господарського суду від 17.09.2015р., в порядку ст. 69 ГПК України, продовжено строк розгляду справи до 06.10.2015р. та відкладено розгляд справи до 29.09.2015р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях (а.с.69-70).

Представники відповідача проти позову заперечили з підстав, зазначених у відзиві та доповненнях до відзиву на позовну заяву (42-45,82-84).

Відповідачі вважають, що позивачем не надано доказів порушення чинного законодавства під час оформлення спірного договору купівлі-продажу гуртожитку.

Зазначають, що будь-яких порушень чинного законодавства при взятті на баланс, одержанні свідоцтва про належність гуртожитку ТОВ "Пелог" на праві власності та укладенні договору купівлі-продажу не було допущено.

Вказують, що Приватне виробничо-комерційне підприємство "Честа" стало добросовісним набувачем майна.

В судовому засіданні представник КП "Новоград - Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" надав пояснення щодо об'єкта нерухомого майна - будівлі гуртожитку за адресою: м.Баранівка, вул. Дзержинського,118 та надав копії матеріалів інвентаризаційної справи № 3631 (а.с. 100-134).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області від 12.10.1998 р. № 194-ДП за згодою недержавних засновників було прийнято рішення про приватизацію державної частки у майні Баранівського районного міжгосподарського об'єднання по агропромисловому будівництву "Райагробуд" (а.с. 9).

30.11.1998 р. наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області № 205-ПК створено комісію з приватизації державної частки у складі ЦМК, що знаходиться на балансі КП "Баранівський агробуд". (а.с. 72).

Наказом Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Житомирській області від 07.06.1999р. № 3а- АО затверджено акт оцінки вартості майна цілісного майнового комплексу КП "Баранівський агробуд" згідно інвентаризаційного опису станом на 01.04.1999р. (а.с 10-13).

Відповідно до Акту оцінки вартості майна цілісного майнового комплексу колективного підприємства «Баранівський агробуд", з вартості майна цілісного майнового комплексу (а.с.11-12), у відповідності до вимог Методики оцінки вартості майна, була виключена вартість державного житлового фонду загальною сумою 938813 грн. (а.с. 12).

Як вбачається з Плану приватизації КП "Баранівський агробуд", затвердженого 30.07.1999 р. заступником начальника РВ ФДМУ по Житомирській області, державний житловий фонд вартістю 938813грн. був вилучений з переліку майна, вартість якого ввійшла до статутного капіталу ВАТ "Баранівський райагрохім" (а.с. 14-17).

Згідно довідки Колективного підприємства «Баранівський агробуд» від 01.03.1999р., до переліку об'єктів державного житлового фонду, в тому числі, входив гуртожиток 1966 року побудови, залишковою вартістю 113822 грн. (а.с.13).

Відповідно до рішення Загальних зборів засновників колективного підприємства (протокол № 1 від 28.10.1999 року), Колективне підприємство «Баранівський Агробуд», було перетворено у Відкрите акціонерне товарне «Агробуд» (а.с. 18, 19).

За даними позивача в процесі реорганізації ВАТ "Агробуд", було створено ТзОВ "Пелог" (а.с. 75 (зворотня сторона)).

Засновниками ТзОВ "Пелог" виступили Приватне виробничо-комерційне підприємство "Честа" та Регіональне відділення Фонду державного майна України в Житомирській області (а.с. 46-50).

21.04.2006р. позивачем на виконання наказу Фонду державного майна України від 09.06.1999р. № 1077 "Про забезпечення збереження, контролю за використанням та реалізацією пропозицій інвентаризаційних комісій щодо державного майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але залишилось у них на балансі" було проведено перевірку стану утримання, зберігання та використання державного майна, яке при приватизації не увійшло до статутного фонду ВАТ "Агробуд".

В результаі перевірки від 21.04.2006 р. складено Акт повторної перевірки утримання, зберігання та використання державного майна, яке при приватизації не увійшло до статутного фонду ВАТ "Агробуд (а.с. 75)

Згідно п. 3 вищевказаного акта, перевіркою встановлено, що на виконання наказу ФДМ України від 21.08.2004 р. № 1729 та наказу регіонального відділення від 29.10.2004 р. № 603 проведена інвентаризація державногор майна, яке не увійшло до статутного фонду ВАТ "Агробуд станом на 31.10.2004 р. (копії протоколу засідання інвентаризаційної комісії та Інвентаризаційний опис основних засобів, які були складені в процесі вищевказаної інвентаризації, містяться в матеріалах справи (а.с. 20-22). Згідно з даними інвентаризації на балансі господарського товариства рахується майно, яке не увійшло до статутного фонду господарського товариства, а саме:

- 16- квартирний будинок по вул. Дзержинського, 79;

- 25- квартирний будинок по вул. Леніна, 9а;

- гуртожиток по вул.Дзержинського,60.

Гуртожиток по вул. Дзержинського, 118 передано на баланс ТОВ "Пелог" (без згоди регіонального відділення) (а.с. 75 (зворотня сторона)).

Відповідно до п.2 пропозицій, які викладено в акті перевірки від 21.04.2006р., керівнику ТОВ "Пелог" Кучинському Ч.С. запропоновано надати підтверджуючі документи щодо передачі гуртожитку по вул. Дзержинського, 118 на баланс ТОВ Пелог" під час реорганізації ВАТ "Агробуд" (а.с. 75).

Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2008р. ТОВ "Пелог" на підставі рішення виконкому Баранівської міської ради № 73 від 26.05.2005р. отримало свідоцтво про право власності на будівлю гуртожитку, що розташований в м. Баранівка, вул. Дзержинського, 118 (а.с. 129 -130).

22.04.2008 р. ТОВ "Пелог" та ПВКП "Честа" укладено договір купівлі-продажу, за умовами п.1 якого ВАТ "Пелог" (продавець, відповідач-1) передає (продає) у власність, а Приватне виробничо-комерційне підприємство "Честа" приймає у власність (купує ) будівлю гуртожитку, загальною площею 593,1 кв.м, номер 118, що знаходиться в м. Баранівка, вул. Дзержинського Житомирської області (а.с 24).

У цьому ж пункті вказано, що будівля гуртожитку належить ТОВ "Пелог" на підставі свідоцтва про право власності на будівлю гуртожитку, виданого Баранівською міською радою від 20.02.2008р.

08.05.2008р. Приватному виробничо- комерційному підприємству "Честа" на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу від 22.04.2008р. Новоград-Волинським міжміським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення на спірну будівлю гуртожитку (а.с.91).

Як вказує позивач, про факт відчуження гуртожитку по вул. Дзержинського, 118 у м. Баранівка йому стало відомо в ході перевірки, проведеної 21.08.2013р. на виконання наказу ФДМ України від 16.12.2009р. № 1998р. "Про забезпечення збереження, контролю за використанням та реалізацією пропозицій інвентаризаційних комісій щодо державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але залишилось у них на балансі" (а.с.25, 26)

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що перший відповідач всупереч нормам чинного законодавства здійснив незаконне відчуження гуртожитку, який є об'єктом державної власності.

Відповідно до ст. З Закону України "Про приватизацію державного майна" в редакції, що діяла на момент приватизації державного підприємства, не підлягають приватизації, об'єкти державного земельного та житлового фондів, а також об'єкти соціально-культурного призначення, за винятком тих, які належать підприємствам, приватизуються.

Виходячи з положень статті 4 Житлового кодексу УРСР до складу житлового фонду входять жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях.

Відповідно до статей 127-131 Житлового кодексу УРСР та пункту 3 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06. № 208 гуртожитки відносяться до об'єктів державного житлового фонду.

На підтвердження своїх доводів позивач зазначає, що вищезазначений гуртожиток, який є предметом спірного договору купівлі-продажу обліковується в Єдиному державному реєстрі об'єктів державної власності (а.с. 29).

Позивач вважає, оскільки ТОВ "Пелог" здійснило відчуження державного майна, яке не підлягало приватизації та відносилось до об'єктів права державної власності, договір купівлі-продажу від 22.04.2008 р., укладений між першим та другим відповідачами, підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 203 ЦК України.

Таким чином, що у першого відповідача (ТОВ "Пелог") були відсутні правові підстави для відчуження спірного об''єкту нерухомості- грутожитку, що розтащований за адресою: м.Баранівка, вул. Дзержинського, 118.

Відповідачі заперечуючи проти доводів позивача вказують, що частка держави у міжгосподарському об'єднанню виникла протягом 1991-1994 років, що не заперечується самим позивачем.

Спірний об'єкт нерухомості був збудований у 1966 році за рахунок коштів колективного підприємства "Баранівський агробуд", тому приватизація такого майна має здійснюватись відповідно до законодавства України з питань приватизації з урахуванням особливостей визначених Законом України "Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі".

Вважають, що звертаючись з даним позовом позивачем не надано доказів порушення відповідачем-1 законодавства під час оформлення спірного договору купівлі-продажу .

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається з матеріалів справи, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області як орган уповноважений управляти державним майном, з метою захисту порушено права звернувся з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 22.04.2008р.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як передбачено ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 258 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Так, матеріалами справи підтверджено (а.с.99), що рішенням виконкому Баранівської міської ради № 73 від 26.05.2005 р. було оформлено право власності та видано свідоцтво про право власності ТзОВ "Пелог", зокрема, на будівлю гуртожитку.

Витяг про державну реєстрацію прав № 18387215 свідчить, що на підставі свідоцтва про право власності від 20.02.2008 року Державним комунальним підприємством "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" 04.04.2008 року здійснено державну реєстрацію права приватної власності ТзОВ "Пелог" на вищевказаний об'єкт, частка 1/1 (а.с. 122).

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004).

У відповідності до частини 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина друга статті 328 ЦК України).

Таким чином, на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу від 22.04.2008р. та на час розгляду справи в суді існує дійсне, ніким не скасоване та не оспорене рішення виконкому Баранівської міської ради № 73 від 26.05.2005 р. про оформлення права власності та свідоцтво про право власності на будівлю гуртожитку, видане ТОВ "Пелог" на будівлю гуртожитку, розташовану в м.Баранівка, по вул. Дзержинського,118.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, твердження позивача про відсутність у відповідача права на відчуження (розпорядження) спірною будівлею гуртожитку, в ході розгляду справи спростовані матеріалами справи.

За вказаного вище, наведені позивачем в обгрунтування його вимог обставини не можуть бути підставами для визнання договору недійсним.

Враховуючи, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсним оскаржуваного договору, суд не приймає й до уваги заперечення відповідача, що стосуються порядку приватизації.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене у позові слід відмовити.

В порядку ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 05.10.15

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу