ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2015 р.Справа № 916/1266/15-г
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 1089-06-1 від 01.12.2014)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 17 від 30.09.2015)

ОСОБА_3 (довіреність № 409/01 від 30.09.2015)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництв та професійних захворювань України

на рішення господарського суду Одеської області від 06 серпня 2015 року, повний текст якого складено та підписано 11 серпня 2015 року

по справі № 916/1266/15-г

за позовом Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництва та професійних захворювань України

до відповідача Державного підприємства Український науково-дослідний інститут медицини транспорту

про стягнення 317 613,20 грн.

В С Т А Н О В И В :

25.03.2015 року Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництва та професійних захворювань України (далі по тексту позивач) звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства Український науково-дослідний інститут медицини транспорту (далі по тексту відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 317 613,20 грн., з якої 4 713,20 грн. неустойка, 6 900,00 грн. штраф, 306 000,00 грн. - збитки та судові витрати понесені при розгляді справи.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору № 31605-2 від 16.05.2013 року в частині ненадання послуг за другим етапом, у звязку з чим позивач поніс збитки та відповідно до норм чинного законодавства та умов Договору нараховані штрафні санкції.

Рішенням господарського суду Одеської області від 06.08.2015 року по справі № 916/1266/15-г (головуючий суддя К.Ф. Погребна, судді Ю.М. Щавинська, Н.В. Рога). Позов задоволений частково. Стягнуто з Державного підприємства "Український науково-досдідний інститут медицини транспорту" на користь Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійний захворювань України 4713 (чотири тисячі сімсот тринадцять)грн. 20коп. неустойки. Стягнуто з Державного підприємства "Український науково-досдідний інститут медицини транспорту" на користь Державного бюджету України 94 (девяносто чотири) грн. 26коп. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Такий висновок суду мотивований тим, що відповідач був позбавлений можливості вчасно виконати умови договору відносно виконання робіт по другому етапу, у звязку з тривалою та складною процедурою погодження та затвердження робіт МОЗ України, а тому позивачем не доведено завдання йому збитків та наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення. Також судом відмовлено у стягненні з відповідача штрафу, у звязку з відсутністю вини останнього.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництв та професійних захворювань України звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення господарського суду Одеської області від 06.08.2015 року по справі №916/1266/15-г в частині відмови від решти позовних вимог. Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд частково не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства, в звязку з чим виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

На думку апелянта, відповідачем не доведено в установленому порядку відсутність вини у порушенні зобовязання та не вказані заходи які ним вживались для належного виконання зобовязання.

Також скаржник зазначив, що відповідач не виконав свій обовязок та не повідомив позивача про неможливість виконання послуг у встановлений Договором строк їх виконання.

Представником відповідача в судовому засіданні 01.10.2015 року надані письмові пояснення відповідно до яких представники відповідача просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим, відповідаючим вимогам діючого законодавства та матеріалам справи.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи апеляційну скаргу та письмові пояснення представника відповідача, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження, 16.05.2013 року між Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (Замовник) та Державним підприємством "Український науково-дослідний інститут медицини транспорту" (Виконавець) був укладений договір №31605-02 Послуги професійні, технічні та комерційні, інші, н.в.і.у (74.90.2) „Розробка методичних рекомендацій „Використання програмно-апаратного комплексу експрес-аналізу функціонального стану водіїв під час перед рейсовим оглядом, які залучаються до перевезення небезпечних вантажів та пасажирів, відповідно до п.1.1 якого передбачено, що виконавець зобовязується протягом строку дії договору надати замовникові послуги професійні, технічні та комерційні, інші, н. в. і. у. (74.90.2) „Розробка методичних рекомендацій „Використання програмно-апаратного комплексу експрес-аналізу функціонального стану водіїв під час перед рейсовим оглядом, які залучаються до перевезення небезпечних вантажів та пасажирів, а замовник прийняти і оплатити такі послуги (а.с.19-22).

Найменування послуг, кількість, обсяг, ціна, строки надання тощо, визначені технічними вимогами (Додаток №1), календарним планом (Додаток №2), калькуляцією кошторисної вартості (додаток №3), які є невідємними частинами договору (п.1.2 договору).

Відповідно пункту 3.1 договору, ціна цього договору встановлюється у національній валюті України, та становить 690000грн., в тому числі ПДВ 106794,87грн. У 2013 році: 306000грн., в тому числі ПДВ 51000грн. (п.п. 3.1.1 договору). У 2014р. 384000грн., в тому числі ПДВ 55794,87грн. (п.п. 3.1.2 договору).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що послуги надаються в 2 етапи. Строк виконання послуг за етапом зазначено в календарному плані (додаток №2), що є невідємною частиною договору.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань за Договором, сторони несуть відповідальність, передбаченому законом та Договором. (п.7.1). У разі невиконання або несвоєчасного виконання зобовязань Виконавець сплачує Замовнику штрафні санкції передбачені чинним законодавством та умовами договору (п.7.2). У разі затримки надання послуг або надання не в повному обсязі, заявленому замовником, виконавець сплачує неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми ненаданих послуг за кожен день затримки, а за понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості; у разі ненадання послуг за договором з вини виконавця останній сплачує штраф у розмірі 1% суми договору (п.п.7.3.2 договору).

Умовами п.10.1 договору передбачено, що цей договорі набуває чинності з дати його підписання та діє до 31 грудня 2014р, а в частині розрахунків до повного виконання зобовязань.

Додатком № 1 до Договору сторонами погоджено та затверджено технічні вимоги, предметом яких є розробка методичних рекомендацій «Використання програмно-апаратного комплексу експрес-аналізу функціонального стану водіїв під час перед рейсовим оглядом, які залучаються до перевезення небезпечних вантажів та пасажирів». Також сторонами визначено 2 етапи виконання послуг та їх терміни, а саме:

- 1 етап з дати підписання договору до 15.12.2013 року;

- 2 етап з 16.12.2013 року до 15.12.2014 року (а.с.25).

Додатком № 2 до Договору сторонами визначено календарний план та вказана вартість послуг, за перший етап узгоджених послуг ціна 306 000,00 грн., ціна другого етапу складає 384 000,00 грн. (а.с.26).

Крім того в подальшому сторонами було підписано Додаток № 3 до Договору яким визначили Калькуляцію кошторисної вартості, Додатком № 4 визначили Реєстр результатів видів послуг; Додатковою угодою № 1 від 07.11.2013 року викладено етапи виконання, термін та звітні матеріали в іншій редакції, Додатковою угодою № 2 до Договору сторонам також були внесені зміни його умов (а.с.28).

Пунктом 2.6 Додаткової угоди від 07.11.2013 року передбачено, що розробка методичних рекомендацій «Використання програмно-апаратного комплексу експрес-аналізу функціонального стану водіїв під час перед рейсових оглядів, які залучаються до перевезення небезпечних вантажів», у встановленому порядку погодження їх Мінінфраструктури та затвердження МОЗ.

На виконання умов Договору та додатків до нього, 26.12.2013 року сторонами було підписано та скріплено печатками без зауважень Акт приймання-передачі послуг за договором № 31605-2 від 16.05.2013 року, відповідно до якого зазначено, що Договірна вартість 1 етапу становить 306 000,00 грн., яку повинен сплатити Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництва та професійних захворювань України у встановлений строк (а.с.37).

26.12.2013 року позивач перерахував на рахунок Державного підприємства Український науково-дослідний інститут медицини транспорту 306 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9006 (а.с.38).

10.09.2014 року директор Державного підприємства Український науково-дослідний інститут медицини транспорту направив на адресу МОЗ України лист за № 356/11 на розгляд та погодження проектів документів на виконання умов договору № 31605-2 від 16.05.2013 року (а.с.51).

У відповідь на зазначений лист, міністерство інфраструктури України повідомило відповідача, що дані проекти нормативного документа Порядку та Методичних рекомендацій, наданих ДП «Український науково-дослідний інститут медицини транспорту» листом від 10.09.2014 № 354/11, будуть розглянуті у встановленому законодавством порядку, відповідно до постанови КМУ № 950 від 18.07.2007 року (а.с.53-55).

28.11.2014 року директор інституту направив на адресу МОЗ України супровідний лист разом з Порядком та Методичними матеріалами, які були доопрацьовані для затвердження наказом Міністерства (а.с.57).

10.12.2014 року за № 525/11 відповідач направив на адресу позивача для узгодження матеріали заключного звіту за Договором від 16.05.2013 року разом з Актом приймання-передачі документації та Акт приймання-передачі послуг за етапом № 2.

В подальшому МОЗ України листом від 17.12.2014 року повідомило Український науково-дослідний інститут, що у наданих документах враховані всі зауваження та пропозиції Міністерства інфраструктури України, буде проведено доопрацювання документів відповідно до нормативно-правових актів щодо гармонізації національного законодавства з положенням рамкової директиви Європейського Співтовариства по затвердженню заходів щодо поліпшення безпеки здоровя робітників на виробництві (а.с.60).

Листом від 17.01.2015 року МОЗ України підтвердило, що підготовка наказу буде здійснюватись після відповідних рішень Уряду і запропонував Українському інституту продовжити терміни виконання роботи на 2015 рік (а.с.60).

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництв та професійних захворювань України та вважає, що його доводи, заперечення і вимоги викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Положення ст.ст. 173, 193, 198, 199 Господарського кодексу України визначають, що господарськими зобов'язаннями, включаючи виконання грошових зобов'язань, визначаються зобов'язання, що виникають між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, які можуть виникати безпосередньо із закону, іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність договору. При цьому, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, у встановлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, статуту, Цивільного кодексу України. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами, договорами, статутними та уставними документами. Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання в разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання.

Відповідно до ст.ст. 509. 510. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням з правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, статуту товариства, Закону України „Про господарські товариства, інших законодавчих актів.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (статті 525, 625 Цивільного кодексу України).

Отже, як встановлено під час розгляду даної справи, у відповідності із цими нормами чинного законодавства, між сторонами Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництва та професійних захворювань України та Державного підприємства Український науково-дослідний інститут медицини транспорту склалися правовідносини по Розробці методичних рекомендацій „Використання програмно-апаратного комплексу експрес-аналізу функціонального стану водіїв під час перед рейсовим оглядом, які залучаються до перевезення небезпечних вантажів та пасажирів, про що 16.05.2013 року було укладено відповідний Договір № 31605-2. Так, зазначений договір є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов'язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання його сторонами.

Як було зазначено вище, умовами договору та додатками до нього сторонами погоджено та затверджено технічні вимоги, предметом яких є розробка методичних рекомендацій «Використання програмно-апаратного комплексу експрес-аналізу функціонального стану водіїв під час перед рейсовим оглядом, які залучаються до перевезення небезпечних вантажів та пасажирів» та визначено 2 етапи виконання послуг та їх терміни, а саме:1 етап з дати підписання договору до 15.12.2013 року та 2 етап з 16.12.2013 року до 15.12.2014 року (а.с.25).

З наявних в матеріалах справи доказів, а саме Актом приймання-передачі послуг за договором підтверджується виконання відповідачем робіт за 1-м етапом, проте на думку позивача докази виконання за 2-м етапом послуг у визначений сторонами строк, матеріали справи не містять, що і стало підставою для звернення Фонду до суду з позовом по стягнення пені, штрафу та збитків.

Відповідно до положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. В силу положень частини другої названої статті збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З вказаних норм чинного законодавства вбачається, що обовязковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, наявність порушення з боку цієї особи, причинного звязку між діями особи та збитками, які складають обєктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки це обєктивне зменшення будь-яких майнових благ особи, що обмежує його інтереси, як учасника певних відносин і проявляється у витратах, зроблених особою, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних особою доходів, які б вона одержала при умові правомірної поведінки особи.

Обовязковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний звязок між вчиненими порушеннями і збитками. Збитки є наслідком, а допущення порушення причиною. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, тобто наявності прямого причинного-наслідкового звязку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Наявними в матеріалах листами, які відповідач направляв на адреси МОЗ України, Міністерства інфраструктури України для погодження та затвердження Порядку та методичних рекомендацій у відповідності до норм чинного законодавства, підтверджується дії Державного підприємства Український науково-дослідний інститут медицини транспорту, які були спрямовані на виконання своїх зобовязань відповідно до умов укладеного між сторонами договору.

Так, враховуючи тривалу процедуру погодження та затвердження другого етапу робіт, відповідач був позбавлений виконати у визначений договором строк зазначені роботи, про що листами 11.12.2014 та 30.12.2014 повідомив позивача та запропонував продовжити термін виконання робіт, однак позивачем зазначені листи залишені без відповіді.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництва та професійних захворювань України не надано суду жодних доказів спричинення йому саме збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем обовязку відповідно до укладеного між сторонами Договору.

Загальними підставами для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння збитків є наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність збитків; б) протиправна поведінка заподіювача збитків; в) причинний зв'язок між збитками та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина заподіювача.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно ч.ч.1, 2 статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором.

Відповідно до ч. 1 статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Виходячи з наведених норм, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, виключає відповідальність боржника за невиконання або неналежне виконання зобов'язань у вигляді відшкодування збитків.

При цьому позивач повинен довести наявність протиправної поведінки, збитків та причинного зв'язку між протиправною поведінкою і збитками, а відповідач - відсутність своєї вини у заподіянні збитків.

Частиною 2 статті 224 Господарського кодексу України закріплено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Положеннями ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, в розумінні чинного господарського законодавства збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Суд першої інстанції у вирішенні даного спору, відмовляючи у задоволенні позову у частині стягнення збитків, виходив зокрема, з того, що відповідачем було доведено відсутність власної вин, з чим і погоджується апеляційний господарський суд та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідач позбавлений права будь-яким чином впливати на органи центральної виконавчої влади для скорішого затвердження та погодження МОЗ України та Міністерства інфраструктури України Порядку та Методичних рекомендацій у встановленому законодавством порядку, відповідно до постанови КМУ № 950 від 18.07.2007 року.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав стягнення з відповідача штрафу за порушення зобовязань за договором.

Доводи скаржника про те, що відповідач не повідомив позивача про неможливість виконання послуг спростовується матеріалами справи, а саме направленими інститутом на адресу фонду листами та листом МОЗ України від 31.01.2015 року також повідомило позивача про невиконання робіт у визначений сторонами строк.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія також вважає, що усі доводи, заперечення та вимоги Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництв та професійних захворювань України, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними та підлягають відхиленню з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови.

Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництв та професійних захворювань України ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів до суду апеляційної інстанції не надав, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог, доводів і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про часткове задоволення позовних вимог Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництв та професійних захворювань України.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 06.82015 року по справі № 916/1266/15-г відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництв та професійних захворювань України без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництв та професійних захворювань України залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської області від „06 серпня 2015 року по справі № 916/1266/15-г залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „05 жовтня 2015 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя М.С. Петров