ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 р. Справа № 923/1447/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі короткій Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Броварське шляхово-будівельне управління № 50", м.Бровари Київської області

до: Служби автомобільних доріг у Херсонській області, м.Херсон

про стягнення заборгованості в сумі 1 816 712 грн. 20 коп. за договором будівельного підряду

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, представник за довіреністю № 15 від 01.04.2015р.;

від відповідача - ОСОБА_2, представник за довіреністю № 11-9/633 від 15.05.2015р.; ОСОБА_3, представник за довіреністю № 11-9/632 від 15.05.2015р.

Приватне акціонерне товариство "Броварське шляхово-будівельне управління № 50" (позивач) звернулося до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Служби автомобільних доріг у Херсонській області (відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 1 816 712 грн. 20 коп. за договором будівельного підряду.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач проти позову заперечує, письмового відзиву на позов не надав. В судовому засіданні надав клопотання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державне агентство автомобільних доріг України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

1 вересня 2011 року між Службою автомобільних доріг у Херсонській області (відповідач, замовник) та Приватним акціонерним товариством "Броварське шляхово-будівельне управління № 50" (позивач, підрядник) укладено договір № 3р-ШБУ/11 про закупівлю робіт з реконструкції автомобільної дороги М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ (на Таганрог) (залишки робіт після коригування ПКД), км 173+000-км174+500 (км 185+631- км 187+131) - далі - Договір.

За змістом ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно приписів ст.875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобовязується збудувати і здати у встановлений строк обєкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобовязується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати підрядникові затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обовязок не покладається на підрядника, прийняти обєкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до п.1.1. договору та Додаткової угоди №6 від 30.12.2013 р. до цього договору позивач зобовязується протягом 2011-2014 років виконати відповідачу роботи, а відповідач прийняти і оплатити такі роботи.

Пунктом 4.4. Додатку 1 до договору сторони погодили, що відповідач здійснює проміжні платежі за фактично виконані роботи на підставі наступних документів: акту приймання виконаних робіт (форма КБ-2в), підписаного уповноваженими представниками обох сторін, довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ3), підписаної уповноваженими представниками обох сторін.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач та відповідач у встановленому договором порядку підписали акти прийняття виконаних робіт (КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних підрядних робіт (КБ-3):

- за вересень 2011 року на суму 1930080,68 грн.;

- за грудень 2011 року на суму 21028162,98 грн.;

- за вересень 2012 року на суму 2845767,42 грн.;

- за серпень 2013 року на суму 999997,96 грн.;

- за серпень 2013 року на суму 6818380,70 грн.

У грудні 2011 року між замовником на підрядником був підписаний акт повернення матеріалів на суму 14549,68 грн.

Під час розгляду справи судом встановлено, що підрядником було виконано роботи за договором на загальну суму 33607840,06 грн. (за мінусом повернених матеріалів).

За виконані роботи відповідач розрахувався частково, сплативши 31791127,86 грн. платіжними дорученнями:

- 28.09.2011 р. 1930080,68 грн.;

- 05.03.2012 р. 7499504,30 грн.;

- 22.03.2012 р. 5000000,00 грн.;

- 10.04.2012 р. 8514109,00 грн.;

- 11.09.2012 р. 1223434,42 грн.;

- 04.10.2012 р. 745745,00 грн.;

- 23.01.2013 р. 246588,00 грн.;

- 29.01.2013 р. 200000,00 грн.;

- 02.08.2013 р. 999997,96 грн.;

- 30.12.2013 р. 5001668,50 грн.

Пунктом 6.1.3.1. договору та Додаткової угоди №4 від 22.07.2013 р. до договору сторони передбачили, що відповідач зобовязаний забезпечити фінансування передбачених договором робіт за рахунок кредитних коштів, залучених під державні гарантії в межах фінансування по мірі фактичного надходження грошових коштів від головного розпорядника на рахунок відповідача, відкритий в головному управлінні Державної казначейської служби України в Херсонській області.

Пунктом 4.2. розділу 1У Додатку 1 «Конкретизовані та інші умови Договору» до договору та Додаткової угоди №4 від 22.07.2013 р. сторони погодили, що бюджетні зобовязання відповідача за цим договором виникають у разі наявності відповідних бюджетних асигнувань та у випадку відповідних кошторисних призначень та фактичних надходжень. Відповідач забезпечує фінансування робіт за рахунок наступних джерел: кредитні кошти, залучені під державні гарантії.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Частиною 1 статті 193 Господарського Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звертався до відповідача з вимогою сплатити заборгованість, однак станом на день розгляду справи відповідач свої зобовязання щодо оплати боргу не виконав.

Позивач надав до матеріалів справи Постанову КМУ №46 від 12.02.2014 р. (зі змінами за постановою КМУ №168 від 04.06.2014 р.) «Деякі питання використання у 2014 р. коштів, залучених у 2012 р. під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг» на обєкт Реконструкція автомобільної дороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ (на м.Таганрог) на ділянці км 173 +000-км174+500 (км 185+631- км 187+131) виділено 1978125,00 грн.

Позивач надав до матеріалів справи в якості підтвердження наявності на рахунках Державного казначейства кредитних коштів, залучених Державним агентством автомобільних доріг в 2012-2013 р.р., довідку Державного агентства автомобільних доріг №12-5-68 від 02.09.2014 р., згідно якої станом на 01.09.2014 р. залишок залучених кредитних коштів складає ,72 грн.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність вини та бюджетних коштів, оскільки на підставі ч.2 ст.617 ЦК України, ч.2 ст.218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 р. відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі №11/446; постанові ВГС України від 24.09.2013 року №910/1274/13.

Згідно п.1.10 Постанови Пленуму ВГС України №14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобовязання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобовязання через відсутність необхідних коштів (ст.607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1816712,20 грн. є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд відхиляє клопотання відповідача щодо залучення Державного агентства автомобільних доріг України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, оскільки в клопотанні не зазначено, яким чином рішення в справі може вплинути на права та обовязки Державного агентства автомобільних доріг України.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, відносяться на відповідача.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представників сторін про дату складення повного рішення.

На підставі вищевказаних норм права, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Служби автомобільних доріг у Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.Поповича, 23, р/р6871 ГУДКСУ у Херсонській області, МФО 852010, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Броварське шляхово-будівельне управління №50» (07400, м.Бровари, Київська область, вул.Кутузова, 2-А, п/р 0318 в ПАТ «Укрінбанк», МФО 300142, ) основний борг в сумі 1816712,20 грн., судовий збір в сумі 36334,25 грн.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.10.2015р.

Суддя В.В.Литвинова