ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2015 р.Справа № 922/4536/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Нова пошта", м. Полтава
до ФОП ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - Лісіченко О.В., дов. від 20.02.15 р.;

відповідача - ОСОБА_1, особисто,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова пошта", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 основний борг в cумі 6383,00 грн., пеню в сумі 975,81 грн., 30% річних в сумі 487,91 грн. та судовий збір в сумі 1827,00 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем його грошових зобов'язань за договором про надання послуг з організації перевезення відправлень №73523 від 16.04.15 р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив факт отримання послуг перевезення від позивача, основний борг визнав в повному обсязі.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

16 квітня 2015 року між TOB "Нова Пошта" (позивач, експедитор) та ФОП ОСОБА_1 (відповідач, замовник) було укладено договір про надання послуг з організації перевезення відправлень № 73523 (далі - договір)(а.с. 10), відповідно до умов якого, позивач зобов'язався за плату та за рахунок відповідача організувати перевезення відправлення та надання комплексу послуг, пов'язаних із перевезенням відправлення, а відповідач зобов'язався їх прийняти й оплатити на умовах договору.

Прийняття експедитором відправлення для надання послуг, визначених цим договором, оформляється експрес-накладною, у якій зазначаються такі відомості: тип послуги, інформація про відправника, інформація про одержувача, кількість вантажних місць, вага відправлення, оголошена вартість відправлення, опис вмісту відправлення, платник послуг, форма розрахунку, інформація про додаткові послуги (п. 2.5 договору).

У відповідності до умов договору, позивач надав відповідачу транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажу за товарно- транспортною накладною № 0855 (а.с. 15), що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) НП/1-0013924 від 30.04.15р. на суму 6383,00 грн. (а.с. 16). В судовому засіданні відповідача підтвердив факт отримання послуг перевезення від позивача на суму 6383,00 грн.

Відповідно до п. 5.1 договору, сторони домовились, що оплата вартості наданих послуг відбувається за чинними тарифами експедитора, шляхом перерахування замовником на рахунок експедитора коштів у розмірі 100 % від вартості наданих послуг у продовж 2 банківських днів після виконання замовлення на підставі актів наданих послуг експедитора.

Проте, відповідач свої зобов'язання з оплати наданих позивачем послуг не виконав, внаслідок чого заборгованість відповідача скала 6383,00 грн. Вказані обставини стали підставою для звернення з даним позовом до господарського суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 909 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вже було зазначено, відповідно до п. 5.1 договору, сторони домовились, що оплата вартості наданих послуг відбувається за чинними тарифами експедитора, шляхом перерахування замовником на рахунок експедитора коштів у розмірі 100 % від вартості наданих послуг у продовж 2 банківських днів після виконання замовлення на підставі актів наданих послуг експедитора.

Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) був підписаний сторонами 30.04.15 р., отже, відповідач мав оплатити послуги в сумі 6383,00 грн. до 07.05.15 р.

Проте, відповідач свої зобов'язання з оплати наданих позивачем послуг не виконав.

Враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що з 07.05.15 р. прострочив виконання грошових зобов'язання з оплати наданих позивачем послуг за договором про надання послуг з організації перевезення відправлень №73523 від 16.04.15 р.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 6383,00 грн. заборгованості, належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В частині 1 ст. 548 ЦК України закріплено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Пунктом 6.3.1 сторони договору передбачили відповідальність за порушення договірних зобов'язань, а саме: за несвоєчасну та/або неповну оплату наданих експедитором послуг замовник сплачує експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу та 30 % річних від суми заборгованості. Строк нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань є більшим, ніж це передбачено ч. 6 ст. 232 ГКУ, і становить 1 рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи викладене, перевіривши нарахування пені позивачем, суд визнає вимогу про стягнення з відповідача пені такою, що підлягає частковому задоволенню в сумі 954,83 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, перевіривши нарахування 30% річних позивачем, суд визнає вимогу про стягнення з відповідача річних такою, що підлягає частковому задоволенню в сумі 477,41 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України, відповідно до приписів якої, при частковому задоволенні позову - витрати по сплаті судового збору за подання позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (61070, АДРЕСА_1 код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова пошта" (36011, м. Полтава, просп. Першотравневий, 19а, ) основний борг в cумі 6383,00 грн., пеню в сумі 954,83 грн., 30% річних в сумі 477,41 грн. та судовий збір в сумі 1819,67 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 23.09.2015 р.

Суддя Т.В. Інте