ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" вересня 2015 р.Справа № 916/3173/15

Господарський суд Одеської області у складі:

Судді Зайцева Ю.О.

при секретарі судового засідання Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №3060 від 18.09.2014р.);

Від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 372 від 20.04.2015р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України до відповідача Державного підприємства Одеська залізниця про стягнення 6996,06 грн., -

Суть спору: Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Іллічівського морського порту) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ДП „Одеська залізниця про стягнення безпідставно отриманих коштів в розмірі 6 996,06 грн., які отримані відповідачем при виконанні умов договору №1/50 про обробку вагонів з вантажами .

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.08.2015р. було порушено провадження по справі №916/3173/15 із призначенням до розгляду в судовому засіданні.

Відповідач правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не скористався, хоча приймав участь у судовому засіданні та був обізнаний про дату, час та місце судового засідання, у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 28.09.2015р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін встановлено наступне:

Між державним підприємством Іллічівський морський торговельний порт та Державним підприємством Одеська залізниця був укладений договір №1/50 про обробку вагонів з вантажами. 13.06.2013 року у звязку із реорганізацією ДП ІМТП, між ДП ІМТП, ДП Одеська залізниця та ДП АМПУ було укладено угоду про заміну сторони у договорі, відповідно до якої, всі права та обовязки за договором перейшли від ДП ІМТП до ДП АМПУ.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2 якого Залізниця здає/приймає, а Порт приймає/здає експортні, транзитні, імпортні вантажі, що перевозяться за участю морського, залізничного транспорту, а також господарські вантажі для Порту або для його контрагентів. На станціях від імені Залізниці виступають станція Іллічівськ та Іллічівськ-Поромна.

Відповідно до п.3 договору Залізниця і Порт зобов'язуються дотримуватися технології робіт з приймання і видачі всіх вантажів, викладеної у цьому договорі та в Єдиному технологічному процесі роботи Станції і Порта, з питань: планування, інформаційного забезпечення, узгодження навантаження, розвантаження вагонів, інших питань, повязаних з технологією роботи.

За умовами п.3.1 договору Порт зобов'язується здійснювати місячне планування завозу і вивозу експортних, імпортних і транзитних вантажів, обсяг яких не повинен перевищувати переробну спроможність Порту, контролювати ритмічність завозу згідно з узгодженими обсягами; приймати всі узгоджені міспланом Порту експортні та транзитні вантажі та нести відповідальність за користування вагонами від моменту подачі Залізницею Порту, згідно узгодженому змінно-добовому плану, на фронтах навантаження/розвантаження до моменту здачі їх Залізниці (розділу 6 цього договору).

Згідно з п.3.2 договору Залізниця зобов'язується щоденно до 06-30 надавати Порту попередню інформацію про підхід вагонів з вантажами із зазначенням роду вантажу, дати і часу прибуття на припортову станцію (в тому числі кількість покинутих поїздів, кількість вагонів за кодами вантажоодержувачів/експедиторів/їхню дислокацію); здійснювати подачу вагонів під вивантаження та навантаження згідно з узгодженим з Портом змінно-добовим планом у кількості не менше фронту одночасної подачі при наявності вагонів; вести облік часу користування вагонами, переданих Порту, а також не прийнятих Портом і затриманих на Станції і на підходах до неї з вини Порту, згідно Правил користування вагонами.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що місячне планування роботи Порту і Станції з перевезення експортних, імпортних і транзитних вантажів здійснюється відповідно до Правил планування перевезень вантажів з урахуванням пропускної спроможності Станції, переробної спроможності вантажних фронтів Порту, згідно ЄТП, спеціалізації та зайнятості складських ємностей, підходу суден і наявності вагонів, призначених на фронти розвантаження.

Відповідно до п.п. 4.3, 4.4 договору добову планування Станції і Порта здійснюється о 10-45 годині начальниками Порту і Станції або їх заступниками з оформлення змінно-добового плану роботу за підписами обох сторін. При добовому плануванні роботи Порту і Станції передбачається першочергова подача та вивантаження вагонів належності інших залізничних адміністрацій. Норма вивантаження на кожну добу встановлюється змінно-добовим планом, яким складається на підставі узгоджених місячних обсягів завозу вантажів у Порт і додатково узгоджених обсягів, виходячи з наявності вагонів у Порту, на Станції та на підходах до неї, рівномірно протягом доби в розмірі не менше переробної спроможності вантажних фронтів відповідно до ЄТП.

Окрім того, за умовами договору час подачі вагонів і час готовності до забирання їх проставляється у Відомості плати за користування вагонами на підставі Памятки про подавання/забирання вагонів і Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами. Плата за користування вагонами Портом нараховується за час з моменту їхньої передачі Порту по фронту одночасної подачі до моменту прийому Залізницею від Порту. Облік часу користування вагонами, поданими в Порт, провадиться за пам'ятками про подавання/забирання вагонів і відомостями плати за користування вагонами за їх номерами. Відомості плати за користування вагонами складаються Станцією в трьох примірниках і підписуються представниками Станції і Порту. У відомості плати за користування вагонами у графі „Примітка проставляються інші відомості. Вагони, що з вини Порту недозаявлені або недовивантажені проти добової норми вивантаження (пункт 4.1, 4.2 договору) оформляються актами загальної форми з покладанням на Порт відповідальності згідно з Правилами перевезення вантажів та Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послугами. Поданими вважаються завантажені вагони, які подані під вивантаження протягом звітної доби з достатнім строком на вивантаження. За користування вагонами і контейнерами Порт сплачує Залізниці плату згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами. (п.п. 6.9, 7.1, 7.3, 7.4 договору).

При виконанні умов договору, позивач, підписував із запереченнями документи, на підставі яких здійснюється списання коштів з особового рахунку. Причиною заперечень стала незгода щодо часу користування вагонами та кількістю поданих та зібраних вагонів.

Таким чином, позивач стверджує, що вказані обставини стали підставою для його звернення до господарського суду Одеської області з відповідним позовом і тому просить суд стягнути з відповідача безпідставно отримані коштів в розмірі 6 996,06грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновків про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про залізничний транспорт" розрахунки відправників та одержувачів вантажу з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойку здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Згідно із ст.908 Цивільного кодексу, ст.306 Господарського кодексу України, загальні умови перевезення визначаються цими кодексами, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Порядок розрахунків за перевезення і послуги врегульований ст.62 Статуту залізниць України та Правилами розрахунків за перевезення вантажів.

Таким чином, при здійсненні розрахунків сторони керуються Правилами розрахунків за перевезення вантажів (ст. 62 Статуту), які затверджені наказом Міністерства транспорту України "Про затвердження окремих розділів Правил перевезення вантажів" від 21.11.2000р. № 644. Згідно п. 2.5 Правил розрахунків за перевезення вантажів платник за договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу залізниці кошти для оплати перевезень і додаткових послуг. Відповідно до п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг. Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу.

Відповідно до абз. 20 п. 4 Правил користування вагонами і контейнерами плата за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу нараховується за Відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які оформляються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів. Відомості плати за користування вагонами, контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, Пам'ятки про видачу/приймання контейнерів, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами оформляються в електронному або паперовому вигляді. На вимогу вантажовласника йому надається копія Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, Пам'ятки про видачу/приймання контейнерів.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами. У разі непогодження даних, зазначених у Відомості плати за користування вагонами, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями; час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника; час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам'ятці про подавання/забирання вагонів, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій; пам'ятка підписується відповідальною особою станції і вантажовласника.

Судом встановлено, що на підставі Розділу 6 пункт 4 Правил перевезень вантажів були підписані із запереченнями Відомості плати за користування вагонами у звязку із тим, що подавання вагонів відбувалось із запізненням понад 2 години після часу, зазначеному у повідомленні про подавання вагонів.

Відповідно до п.5.1 Розяснення Президії ВГСУ Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею №04-5/601 від 29.05.2002 року якщо платник підписує відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки тощо із запереченнями, зауваженнями чи застереженням, залізниця не має права списувати спірні суми із попередньої оплати; в таком разі спір має врегульовуватись платником безпосередньо зі станціями, які нарахували платежі, і ТехПД, що провадить розрахунки. У разі недосягнення домовленості стягнення коштів вирішується в претензійно-позовному порядку за позовом залізниці.

Таким чином, суд вважає, що списання 6996,06 грн. було здійснено Відповідачем без належних правових підстав.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Отже, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача грошових коштів, які отримані відповідачем без достатньої правової підстави (ст. 1212 ЦК України) відповідає способам захисту порушеного права, встановленим ст. 16 ЦК, ст. 20 ГК України.

Такої правової позиції підтримується також Вищий Господарський Суд України, зокрема, в Постанові ВГСУ від "08" грудня 2011 р. по справі № 23/93 було зазначено, що спосіб захисту порушених прав позивача шляхом зобов'язання залізниці поновити на особовому рахунку позивача суму боргу для оплати за майбутні перевезення, - не має механізму примусового виконання судового рішення на відміну від стягнення, а тому є неефективним для відновлення порушених прав позивача. Позивач має право на такий ефективний засіб правового захисту, який унеможливлював би невиконання рішення суду з боку відповідача, який добровільно не поновив би спірну суму на особовому рахунку позивача.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Рішення прийнято на підставі наданих доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, відповідними вимогам діючого законодавства та матеріалам справи тому підлягають задоволенню повністю.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Іллічівського морського порту) є обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судових витрат, а саме 1 827,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст.82 - 85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Іллічівського морського порту) до відповідача Державного підприємства Одеська залізниця про стягнення 6996,06 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства „Одеська залізниця (65023, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19; ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" () в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Іллічівського морського порту) (68001, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Праці, 6; ) суму безпідставно отриманих коштів в розмірі 6 996/ шість тисяч девятсот девяносто шість/грн. 06 коп. та 1827 /одна тисяча вісімсот двадцять сім/ грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено та підписано 05 жовтня 2015 р.

Суддя Ю.О. Зайцев