ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2015 р. Справа № 921/1432/14-г/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Кузь В.Л.

судді Данко Л.С.

ОСОБА_1

При секретарі судового засідання Петрик К.

розглянувши матеріали апеляційної скарги від 18.06.15 Приватного малого підприємства «Імпульс», с. Острів, Тернопільський район, Тернопільська область

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.06.15

у справі № 921/1432/14-г/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Авакс Проф», м. Тернопіль

до відповідача: Приватного малого підприємства «Імпульс», с. Острів, Тернопільський район, Тернопільська область

про стягнення заборгованості в розмірі 65 147,82 грн. (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

за участі представників :

від позивача ОСОБА_2- представник (довіреність від 12.01.15 б/н);

від відповідача ОСОБА_3 - представник (довіреність від 12.02.15 б/н).

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 921/1432/14-г/15 розподілено до розгляду у складі колегії: головуючий суддя Кузь В.Л., судді Орищин Г.В. та Галушко Н.А.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 04.06.15 у справі № 921/1432/14-г/15 (головуючий суддя Галамай О.З., судді Сидорук А.М., Бурда Н.М.) позов задоволено частково, стягнуто з ПМП Імпульс, с. Острів, Тернопільський район, Тернопільська область на користь ТОВ Авакс Проф, м. Тернопіль 65 147,82 грн. інфляційних страт та 1 827 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.06.15 у справі № 921/1432/14-г/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

На думку апелянта місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано наступного:

- договір поставки товару № 08/11-01-2013 від 08.11.13 та договір про надання послуг № 08/11-2-13 від 08.11.13 є неукладеними, оскільки сторонами не погоджено істотних умов цих договорів, адже в договорі поставки не погоджено предмет договору (кількість товару), ціну договору, а також в обох договорах не встановлено строк дії договорів, що прямо суперечить ч. 3 ст. 180 ГК України;

- видаткова накладна № 1 від 29.11.13, акти здачі-приймання робіт по договору надання послуг, на які посилається суд першої інстанції у своєму рішенні, не місять обовязкових реквізитів первинних бухгалтерських документів, адже в них не зазначено «підставу для здійснення господарських операцій», а також зазначене «місце складання» - м. Тернопіль, вул. Д.Лукяновича, 8, не відповідає місцю фактичного здійснення господарської операції - с. Острів, Тернопільський район;

- послуги надані відповідно до ОСОБА_4 № ОУ-0000769 від 15.11.13 на суму 54 600 грн. не можуть вважатися такими, що надані на підставі договору № 08/11-2-13 від 08.11.13, адже з цього акту вбачається, що позивач надавав послуги з перевезення моркви по маршруту с. Колодне Тернопільської області с. Острів Тернопільської області, натомість і в ОСОБА_4 від 29.11.13, від 30.11.13 зазначено, що позивач надав послуги з автоперевезення.

Позивач подав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін з підстав його законності та обґрунтованості.

23 вересня 2015 року позивач подав суду доповнення до відзиву на апеляційну скаргу, в якому подав уточнений розрахунок інфляційних втрат по договору про надання послуг та по договору про поставку на суму 10 231,8 грн. на 40 744,2 грн. відповідно.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 14.07.15 колегією судів у складі головуючий суддя Кузь В.Л., судді Галушко Н.А., Орищин Г.В., задоволено клопотання позивача щодо проведення розгляду справи в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Господарському суду Тернопільської області.

У звязку з перебуванням суддів Галушко Н.А. та Орищин Г.В. у відпустці розпорядженням голови суду від 20.07.15 внесено зміни у склад судової колегії по справі № 921/1432/14-г/15, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Кузь В.Л., судді Мирутенко О.Л. та Зварич О.В.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 22.07.15 розгляд апеляційної скарги було відкладено на 11.08.15.

У звязку з перебуванням судді Мирутенко О.Л. у відпустці розпорядженням голови суду від 11.08.15 внесено зміни у склад судової колегії по справі № 921/1432/14-г/15, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Кузь В.Л., судді Данко Л.С. та Зварич О.В.

Відповідно до п. 3.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі зміни складу суду розгляд справи починається заново.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 11.08.15 розгляд апеляційної скарги було відкладено на 30.09.15.

У судове засідання від 30.09.15, яке відбулось в режимі відеоконференції, зявилися представники сторін, які навели свої доводи та міркування, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч.1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 30.09.15 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги частково, з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 08.11.13 між ТОВ «ОСОБА_4 Проф» (постачальник) та ПМП «Імпульс» (покупець) було укладено договір поставки № 08/11-01-2013, відповідно до умов якого постачальник зобовязується протягом дії даного договору поставити та передати у власність покупцю вапнякове борошно за цінами, узгодженими сторонами у даному договорі, асортимент і кількість узгоджується сторонами у видаткових накладних, а покупець зобовязується прийняти товар і оплатити його на умовах, установлених даним договором (п.1.1 договору).

Факт передачі товару покупцю підтверджується підписанням видаткової накладної та акту прийому передачі товару, що визначено пунктом 1.2. договору.

Згідно з п. 2.1 договору поставки розрахунки за товар здійснюється у національній валюті України - гривні шляхом перерахування покупцем авансового платежу в розмірі 20% від загальної суми вартості товару на розрахунковий рахунок постачальника не пізніше 7 банківських днів з моменту поставки. Наступні розрахунки здійснюються покупцем шляхом оплати вартості партії товару до 30 календарних днів з моменту поставки.

Відповідно до п. 3.2 договору загальна сума договору визначається, виходячи з цін на товар, асортименту і загальної кількості товару всіх партій, проданого відповідно до умов договору.

Надалі, 20.03.14 між сторонами підписано додаткову угоду № 1 до договору поставки товару, якою внесено наступні доповнення до договору, а саме: встановлено черговість погашення заборгованості відповідача перед позивачем за цим договором згідно графіку, вказаного в п. 1 додаткової угоди.

На виконання умов договору поставки позивач поставив, а відповідач за довіреністю № 167 від 27.11.13 (директор підприємства ОСОБА_4Я.) отримав товар на суму 523 701 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1 від 29.11.13, яка скріплена підписами та печатками обох сторін (Т. І, а.с. 32, 51).

Крім того, 08.11.13 між ПМП «Імпульс» (замовник) та ТОВ «ОСОБА_4 Проф» (виконавець) було укладено договір надання послуг № 08/11-2-2013, відповідно до умов якого виконавець зобовязується надати послуги спецтехнікою та транспортом для перевезення та внесення вапнякового борошна в грунт на обєктах Замовника, а Замовник зобовязується оплатити за надані послуги (п.1.1 договору).

Послуги вважаються прийнятими з моменту підписання акту виконаних робіт (п.1.2 договору).

Згідно з п. 2.1, п. 2.2, п. 2.3, п. 2.4, п. 2.6 договору про надання послуг виконавець зобовязується надавати Замовнику визначені цим договором послуги в строк, передбачений даним договором; своєчасно і якісно виконувати роботи і передати замовнику усі результати виконаних робіт. Замовник зобовязаний протягом пяти робочих днів з моменту отримання акту виконаних робіт підписати його або надати виконавцеві вмотивовані зауваження в письмовому вигляді. При відсутності таких зауважень в пятиденний строк з моменту отримання, акт вважається погодженим, а послуги прийнятими відповідно до умов договору. Замовник зобовязаний оплатити за усі виконані роботи згідно договору.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що замовник оплачує повну вартість послуг у безготівковому порядку протягом 7 робочих днів на поточний рахунок виконавця з моменту повного виконання робіт .

Відповідно до додатку № 1 від 08.11.13 до договору надання послуг вартість послуг становить 250 грн. в т.ч. ПДВ за 1 годину роботи.

Надалі, 20.03.14 між сторонами підписано додаткову угоду № 1 до договору надання послуг, якою внесено наступні доповнення до договору, а саме: встановлено черговість погашення заборгованості відповідача в розмірі 60 466,26 грн., а саме у березні 40 000 грн., у квітні 20 466,26 грн.

Як на підставу своїх позовних вимог позивач покликається на невиконання відповідачем свого договірного обовязку в повному обсязі щодо сплати боргу за отриманий товар за договором поставки від 08.11.13 та щодо сплати боргу за наданні послуги за договором про надання послуг від 08.11.13. Крім цього, позивачем було заявлено про стягнення з відповідача розмір інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з врахуванням індексу інфляції за поставлений товар на підставі договору поставки товару № 08/11-01-2013 від 08.11.13 та договору надання послуг № 08/11-2-13 від 08.11.13.

На підтвердження заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за поставлену продукцію та надання послуг позивачем на підставі договору поставки товару № 08/11-01-2013 від 08.11.13 та договору надання послуг № 08/11-2-13 від 08.11.13 надані копії видаткової накладної № 1 від 29.11.13 та актів здачі прийняття робіт (надання послуг) за № ОУ-0000769 від 15.11.13 на суму 54 600 грн., № ОУ-0000790 від 29.11.13 на суму 26 596,26 грн., № ОУ-0000820 від 30.11.13 на суму 57 504 грн., № ОУ-0000821 від 30.11.13 на суму 58 000 грн., № ОУ-0000822 від 30.11.13 на суму 58 000 грн., № ОУ-0000832 від 23.12.13 на суму 28 626 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, надалі позивач у звязку з частковою, а врешті і повною сплатою відповідачем суми боргу під час розгляду справи в суді першої інстанції (платіжні доручення, наявні в матеріалах справи) подав до суду відповідні заяви про зменшення позовних вимог від 02.02.15 та від 07.04.15, які були задоволенні судом першої інстанції та відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача лише 65 147,82 грн. інфляційних втрат, розрахованих за несвоєчасне виконання відповідачем взятого на себе договірного обовязку щодо оплати вартості отриманого товару та щодо сплати вартості наданих послуг відповідно до договору поставки товару та договору про надання послуг від 08.11.13 за період з січня по жовтень 2014 року та судових витрат в розмірі 3 650 грн. Від позовних вимог щодо стягнення трьох процентів річних позивач відмовився.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (ЦК України) та ст.174 Господарського кодексу України (ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно з приписами ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Частиною 1 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Цими ж статтями передбачено також, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Представник відповідача не заперечує, що отримав товар за видатковою накладною № 1 від 29.11.13 та отримав наданні позивачем послуг відповідно до актів здачі прийняття робіт (надання послуг) за № ОУ-0000790 від 29.11.13 на суму 26 596,26 грн., № ОУ-0000820 від 30.11.13 на суму 57 504 грн., № ОУ-0000821 від 30.11.13 на суму 58 000 грн., № ОУ-0000822 від 30.11.13 на суму 58 000 грн., № ОУ-0000832 від 23.12.13 на суму 28 626 грн., проте не визнає, що дані зобовязання виникли на підставі договору поставки товару № 08/11-01-2013 від 08.11.13 та договору надання послуг № 08/11-2-13 від 08.11.13.

Крім цього, в матеріалах справи містяться довідки про виконані роботи, складені за період з листопада по грудень 2013 року, із зазначенням кількості відпрацьованих годин по «погрузці та розгрузці вапнякового борошна». Дані довідки підписані директором відповідача ОСОБА_4, яким є директором підприємства, відповідно до витягу з ЄДРЮОФОП (Т. І, а.с. 79-81) та скріплені печаткою відповідача.

Факт передачі товару покупцю підтверджується підписанням видаткової накладної та акту прийому передачі товару, що визначено пунктом 1.2. договору поставки.

Відповідно до п. 1.2. договору про надання послуг послуги вважаються прийнятими з моменту підписання акту виконаних робіт.

Таким чином, умовами укладеного договору сторони узгодили, що підписання сторонами видаткової накладної засвідчує факт передачі товару від позивача до відповідача, а підписання актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) засвідчують факти надання послуг, обовязок по оплаті вартості яких настає не пізніше 7 робочих днів з моменту поставки товару та з моменту виконання робіт відповідно.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним, обліковим документом у розумінні Закону про бухгалтерський облік і відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської діяльності операції і встановлення договірних відносин є підставою виникнення обов'язку зі здійснення розрахунків за отриманий товар. Термін виконання грошового зобов'язання визначається за правилами, які встановлені частиною 1 статті 692 ЦК України. Таким чином, підписання видаткової накладної зобов'язує розрахуватись за отриманий товар з дати вчинення такого підписання.

Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05.06.95 № 168/70, затверджено Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яким встановлено порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету.

Відповідно до вказаного Положення, господарські операції господарюючих суб'єктів фіксуються та підтверджуються первинними документами, складеними та оформленими відповідно до вимог зазначеного Положення. Такими документами, зокрема, є видаткова накладна, акти про виконання робіт, що входять до кола доказів про передачу товару однією стороною іншій та виконання робіт (надання послуг). Розділом 2 вказаного Положення визначено поняття первинного документу та пунктом 2.4. визначені обов'язкові реквізити первинного документу, аналогічні тим, що передбачені у статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Пунктом 2.5. Положення встановлено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено поняття первинного документу та встановлені його обов'язкові реквізити, а саме: назва документа (форма); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи надана позивачем видаткова накладна № 1 від 29.11.13 та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) відповідають вимогам названих нормативних актів, тобто містить назву документу, дату, місце складання, зміст та обсяг господарської операції з поставки товару, а також підпис осіб, що брали участь у здійсненні господарської операції з передачі та отримання товару, які засвідчені печатками підприємств позивача та відповідача; на кожному акту здачі-прийняття робіт та накладній стоїть штамп підприємства відповідача, якою матеріально відповідальна особа засвідчує свій підпис про прийняття товару.

Оскільки наявні в матеріалах справи первинні документи містять всі обов'язкові реквізити, що фіксують факт здійснення надання послуг та факт встановлення договірних відносин, є всі підстави для покладення на відповідача обов'язку по проведенню розрахунків за отриманий товар та отримані послуги, а часткові оплати відповідачем за отримані послуги та товар свідчить, про його схвалення умов договорів та визнання заборгованості. Платіжні доручення щодо сплати вартості поставленого вапняного борошна та наданих транспортних послуг наявні в матеріалах справи.

Згідно з ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Пунктом 7.1 договору поставки сторони визначили, що даний договір вступає в законну силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Відповідно до п. 8.1 договору надання послуг цей договір дійсний до 01 березня 2014 р. В частині виконання зобовязань договір діє до фактичного їх виконання.

Згідно ч. 7 ст. 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до ч. 7 ст. 180 ГК України строк дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобовязання сторін, що виникли на основі цього договору.

Господарське зобов'язання припиняється належним виконанням, якщо виконання прийнято управненою стороною (ч. 1 ст. 203 ГК). Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення зобов'язань, що виникають із такого договору.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, дії сторін (позивача - поставка товару та надання послуг, відповідача - проведення оплати та прийняття послуг) свідчать про те, що зазначені вище договори були укладені, даних про відмову від прийняття цих договорів до виконання однією із сторін, або обома сторонами, чи наявність інших договорів у даний період часу, скаржник ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надав.

Разом з цим, на спростування доводів відповідача про те, що поставка товару за видатковою накладною № 1 від 29.11.13 та ОСОБА_4 здачі прийняття робіт (надання послуг) за № ОУ-0000790 від 29.11.13 на суму 26 596,26 грн., № ОУ-0000820 від 30.11.13 на суму 57 504 грн., № ОУ-0000821 від 30.11.13 на суму 58 000 грн., № ОУ-0000822 від 30.11.13 на суму 58 000 грн., № ОУ-0000832 від 23.12.13 на суму 28 626 грн. відбувалася не в рамках договору поставки товару №08/11-01-2013 від 08.11.13 та договору надання послуг № 08/11-2-13 від 08.11.13, судова колегія зазначає наступне:

За умовами договору поставки товару № 08/11-01-2013 від 08.11.13 предметом цього договору є поставка позивачем відповідачу вапнякового борошна за узгодженими між ними цінами (в п. 3.1.3 договору чітко передбачено, що за умови поставки товару в загальному обсязі понад 1 000 тон ціна становитиме 225 грн. (разом з ПДВ). Як вбачається з видаткової накладної № 1 від 29.11.13, відповідач отримав від позивача вапнякове борошно в кількості 2 327,560 тон за ціною 225 грн. за одну тону з ПДВ.

Однак, як вбачається із позовних вимог та наявних в матеріалах справи платіжних доручень, відповідач свої зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару та наданих послуг виконував неналежним чином, оплативши заборгованість з порушенням строків їх оплати.

Разом з цим, підписанням 20.03.14 додаткової угоди № 1 до договору поставки товару від 08.11.13 та додаткової угоди № 1 до договору про надання послуг за цією ж датою, відповідачем визнав наявність у нього відповідної заборгованості, яка виникла на підставі зазначених договорів. Обставина щодо незазначення в видатковій накладній та в актах надання послуг як «підстави» відповідного договору не звільняє відповідача від взятого на себе договірного обовязку щодо своєчасної оплати вартості відповідних послуг та робіт, наданих на підставі вищенаведених договорів, та сплати інфляційних нарахувань.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача були надіслані претензії з вимогами до 06.11.14 про сплату суми боргу в розмірі 214 167,26 грн. за договором поставки (153 701 грн.) та за договором про надання послуг (60 466,26 грн.). Як зазначає позивач, 21.11.14 відповідач частково погасив суму боргу в розмірі 15 000 грн., заборгувавши тим самим 199 167,26 грн. Надалі, ця сума заборгованості під час розгляду справи в суді першої інстанції була погашена відповідачем в повному обсязі.

Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За несвоєчасне виконання зобовязань позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 65 147,82 грн. за період з січня по жовтень 2014 року.

Суд першої інстанції стягнув з відповідача 65 147,82 грн. інфляційних втрат, нарахованих за несвоєчасне виконання відповідачем взятого на себе договірного обовязку щодо оплати вартості отриманого товару та щодо сплати вартості наданих послуг відповідно до договору поставки товару та договору про надання послуг від 08.11.13 за період з січня по жовтень 2014 року.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши подані позивачем розрахунки інфляційних втрат, Львівський апеляційний господарський суд погоджується про наявність підстав для нарахування відповідачу інфляційних втрат нарахованих за несвоєчасне виконання відповідачем взятого на себе договірного обовязку щодо оплати вартості отриманого товару та щодо сплати вартості наданих послуг відповідно до договору поставки товару та договору про надання послуг від 08.11.13 за вказаний період, проте щодо розміру інфляційних втрат зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат були розраховані, зокрема, за несвоєчасне виконання відповідачем взятого на себе зобовязання по оплаті в повному обсязі послуг відповідно до договору про надання послуг № 08/11-2-13 від 08.11.13, предметом якого є надання послуг спецтехнікою та транспортом для перевезення та внесення вапнякового борошна в грунт на обєктах замовника.

Натомість, доданий позивачем до матеріалів позовної заяви ОСОБА_4 № ОУ-0000769 від 15.11.13 здачі-прийняття робіт (надання послуг), як одна з підстав позовних вимог, розрахунок по сумі боргу за який був включений позивачем до розрахунку інфляційних втрат, стосується «перевезення моркви по маршруту с. Колодне Тернопільської області». Проте, вимога щодо сплати таких послуг позивачем у поданому позові не заявлялась.

Разом з цим, розрахунок інфляційних втрат по договору поставки перевірений судом апеляційної інстанції на правильність та встановлено, що до стягнення з відповідача з урахуванням часткових оплат вартості поставленого товару належить 40 744,2 грн. інфляційних втрат, розрахованих за період з січня по жовтень 2014 року за несвоєчасне виконання відповідачем договірного обовязку по своєчасній оплаті вартості отриманого товару.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що ОСОБА_4 № ОУ-0000769 від 15.11.13 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 54 600 грн. до уваги судом не береться, з наведених вище підстав, розмір інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача за несвоєчасне виконання умов договору поставки та договору про надання послуг від 08.11.13 відповідно до розрахунку позивача (доданого до доповнення до відзиву на апеляційну скаргу від 22.09.15) за період з січня по жовтень 2014 року, який перевірений судом апеляційної інстанції на правильність, становить 50 976 грн.

Відповідно до цього, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову щодо стягнення 14 171,82 грн. прийняте з порушенням п. 3 ч. 1 ст. 104 ГПК України, а тому підлягає частковому скасуванню, в позові в цій частині слід відмовити.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача 3650 грн. витрат, повязаних з наданням правової допомоги у звязку з недоведеністю

позивачем тієї обставини, що ці послуги надавались адвокатом в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Як вбачається з матеріалів справи, при прийнятті судом апеляційної інстанції апеляційної скарги було задоволено клопотання відповідача та відстрочено сплату судового збору до закінчення апеляційного провадження по перегляду рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.06.15 у справі № 921/1432/14-г/15.

За результатами перегляду оскаржуваного рішення в апеляційному порядку судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанціях слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу від 18.06.15 Приватного малого підприємства «Імпульс», с. Острів, Тернопільський район, Тернопільська область задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.06.15 у справі № 921/1432/14-г/15 скасувати щодо стягнення 14 171,82 грн. Прийняти в цій частині нове рішення в позові відмовити.

3. В решті стягнення інфляційних втрат (50 976 грн.) рішення суду залишити без змін.

4. Стягнути з ПМП «Імпульс» (47728, Тернопільська область, Тернопільський район, с. Острів, вул. Промислова, 7, ) на користь ТОВ «Авакс Проф» (46000, м. Тернопіль, вул. Д. Лук'яновича, 8, ) 1 429,57 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

5. Стягнути з ТОВ «Авакс Проф» (46000, м. Тернопіль, вул. Д. Лук'яновича, 8, ) в доход спеціального фонду Державного бюджету України (МФО банку 838012 , Банк ГУ ДКСУ у Тернопільській області , УДКСУ м. Тернополя , , рахунок 3002 ) 397,43 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

6. Стягнути з ПМП «Імпульс» (47728, Тернопільська область, Тернопільський район, с. Острів, вул. Промислова, 7, ) в доход спеціального фонду Державного бюджету України (МФО банку 825014, Банк ГУДКСУ у Львівській області, УДКСУ у Личаківському районі м. Львова, , рахунок 2006) 714,78 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

7. Стягнути з ТОВ «Авакс Проф» (46000, м. Тернопіль, вул. Д. Лук'яновича, 8, ) в доход спеціального фонду Державного бюджету України (МФО банку 825014, Банк ГУДКСУ у Львівській області, УДКСУ у Личаківському районі м. Львова, , рахунок 2006) 198,72 грн. судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги.

8. Місцевому господарському суду видати накази.

9. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 05.10.15.

Головуючий суддя Кузь В.Л.

Суддя Данко Л.С.

Суддя Зварич О.В.