РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2015Справа №910/17633/15

За позовом Закритого акціонерного товариства "Спіка", м. Київ

до відповідача - 1 Київської міської ради, м. Київ

відповідача - 2 Виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації, м. Київ

про визнання незаконним та скасування чинності рішення

Суддя О.С. Комарова

Представники сторін:

від позивача Данильчук М.Я. (директор)

від відповідача-1 Тетерятник О.В. (представник за довіреністю)

від відповідача-2 Костюк О.М. (представник за довіреністю)

В судовому засіданні 23 вересня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Закрите акціонерне товариство "Спіка", 09 липня 2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 9/7 від 09 липня 2015 до відповідача-1 Київської міської ради та відповідача-2 Виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації, в якій просить суд:

- визнати незаконним та скасувати чинність запису №576 таблиці №7 додатку №8 рішення Київської міської ради від 02.12.2010р. №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва»;

- визнати незаконним та скасувати чинність запису №576 таблиці №6 додатку №8 Розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010р. №1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за поданням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації відповідачем-1 без правових підстав було винесено рішення від 02.12.2010р. №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва», яким житловий будинок № 34 по вул. Ушакова в м. Києві, власником якого є позивач, включено до переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва. Позивач стверджує, що включення житлового будинку №34 по вул. Миколи Ушакова в м. Києві у вказаний перелік відбулось па підставі рішення Святошинської районної у місті Києві ради V скликання ХХІІ-ї сесії №373 від 29.09.2009р. «Про зарахування до комунальної власності територіальної громади Святошинського району міста Києва житлового будинку №34 по вул. Миколи Ушакова в м. Києві», яке в подальшому постановою Святошинського районного суду міста Києва (справа №2а-506/10 (№2а-526/11)) було скасоване, а ухвалою Київського адміністративного апеляційного суду від 14.12.2011р. вказане рішення було залишено без змін. Позивач вказує, що правова підстава, яка передувала прийняттю спірного рішення відповідача-1, відсутня, а відповідно, відсутня і правова підстава для існування такого рішення.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.07.2015 року (суддя Комарова О.С.) прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 910/17633/15 та призначено розгляд справи на 04.08.2015 року.

Через відділ діловодства суду 30.07.2015 року від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи № 29/7 від 29.07.2015 року, яке долучено судом до матеріалів справи.

В судове засідання 04.08.2015 року представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, вимог ухвали не виконали, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2015 року розгляд справи було відкладено на 08.09.2015 року.

Через відділ діловодства суду 07.09.2015 року від позивача надійшло клопотання про доручення доказів до матеріалів справи, яке долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 08.09.2015 року позивач подав клопотання про доручення пояснення до матеріалів справи, яке долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 08.09.2015 року представник відповідача-1 подав клопотання про залучення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача.

Розглянувши в судовому засіданні 08.09.2015 року подане відповідачем-1 клопотання суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі (п. 1.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подане відповідачем-1 клопотання про залучення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки у поданому клопотанні не доведено, що рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки останньої щодо однієї зі сторін.

В судовому засіданні 08.09.2015 року представник позивача також надав пояснення по суті заявлених вимог, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судовому засіданні 08.09.2015 року представник відповідача-1 подав клопотання про припинення провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши в судовому засіданні 08.09.2015 року подане відповідачем-1 клопотання про припинення провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Приписами ст.1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 5 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що справи у спорах, у яких відповідачем є вищий чи центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються господарським судом міста Києва.

Нормами статті 21 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Як визначено приписами п. 17 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», справи за участю господарюючих суб'єктів та суб'єктів владних повноважень, які не мають ознак справ адміністративної юрисдикції, повинні розглядатися господарськими судами на загальних підставах. До таких справ належать усі справи у спорах про право, що виникають з відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства. Отже, беручи до уваги специфіку правовідносин, що склалися між сторонами у справі, що розглядається, стосовно включення об'єкта нерухомого майна, що за твердженням позивача, належить йому на праві власності, до переліку об'єктів комунальної власності, а отже, за твердженням позивача, може порушити його право власності на вказане майно, суд дійшов висновку що вказаний спір пов'язаний зі спором про право, а отже, не має ознак справи адміністративної юрисдикції та повинен розглядатися господарським судом на загальних підставах.

З огляду на вищевикладене, враховуючи положення Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову в задоволені клопотання відповідача про припинення провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, з підстав його недоведеності та необґрунтованості.

В судовому засіданні 08.09.2015 року представник відповідача-2 заперечив проти задоволення позовних вимог та надав пояснення по суті спору.

Також в судовому засіданні 08.09.2015 року представниками сторін заявлено спільне клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2015 року судом, за клопотанням представників сторін, у відповідності до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів, в судовому засіданні оголошено перерву до 22.09.2015 року.

Через відділ діловодства суду 22.09.2015 року від відповідача-1 надійшов відзив, який долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 22.09.2015 року представник позивача надав пояснення по суті заявлених вимог, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представники відповідачів-1, 2 заперечили проти задоволення позовних вимог та надали пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 22.09.2015 року судом оголошено перерву до 23.09.2015 року.

В судовому засіданні 23.09.2015 року представник позивача подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справ, надав пояснення по суті заявлених вимог, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача-1 заперечив проти задоволення позову та надав пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 23.09.2015 року представник відповідача-2 подав клопотання про припинення провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши в судовому засіданні 23.09.2015 року подане клопотання, суд дійшов висновку про відмову в його задоволені, у зв'язку з його недоведеністю та необґрунтованістю в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України з підстав, вже зазначених вище під час розгляду судом аналогічного клопотання, поданого в судовому засіданні 08.09.2015 року представником відповідача-1.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, зазначає, що відповідно до Акту приймальної комісії №3, який зареєстрований в інспекції ДАБК міста Києва 17 березня 1994 року, Закрите акціонерне товариство «Спіка» є власником будинку № 34 по вул. Миколи Ушакова в місті Києві, як відомчого, оскільки збудований за рахунок коштів товариства, про що отримано відповідний технічний паспорт. На думку позивача, введення об'єкту будівництва в експлуатацію шляхом підписання приймальною комісією акту про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта свідчить про відповідність новозбудованого об'єкту будівництва як проектній документації, так і державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Так, рішенням Святошинської районної в м. Києві Ради V скликання ХХІІ-ї сесії № 373 від 29.09.2009 року житловий будинок № 34 по вул. Миколи Ушакова в м. Києві, на підставі подання Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», було зараховано до комунальної власності територіальної громади Святошинського району міста Києва.

Позивач вказує, що Комунальним підприємством «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», у відповідності до наказу № 118 від 31.12.2009 року, прийнято на баланс на праві повного господарського відання житловий будинок № 34 по вул. Миколи Ушакова в м. Києві.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 28.03.2011 року у справі №2а-506-1/10 (№2а-526/11) позов Закритого акціонерного товариства «Спіка» до Святошинської районної в м. Києві ради про визнання рішення V скликання ХХІІ-ї сесії № 373 від 29.09.2009 року незаконним та скасування його задоволено, визнано недійсним та скасовано з моменту прийняття рішення Святошинської районної у місті Києві ради V скликання двадцять другої сесії № 373 від 29 вересня 2009 року «Про зарахування до комунальної власності територіальної громади Святошинського району міста Києва» житлового будинку № 34 по вул. Миколи Ушакова в м. Києві.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2011 року у справі № 2а-526/11/2670 апеляційну скаргу Святошинської районної у м. Києві ради залишено без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 28 березня 2011 року - без змін.

Позивач вказує, що з листів Головного управління комунальної власності м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 09.07.2012 року № 042/6/8-8765 та від 16.07.2012 року № 042/4/90-9079, позивачу стало відомо, що за поданням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації житловий будинок №34, загальною площею 12666,00 кв.м по вул. Ушакова в м. Києві рішенням Київської міської ради від 02.12.2010 року №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» було включено до переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва (позиція №576 таблиці №7 додатку №8).

На виконання рішення Київської міської ради від 02.12.2010 року №284/5096 Виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано розпорядження «Про питання організації управління районами в місті Києві» від 10.12.2010 року №1112, у відповідності до якого, житловий будинок № 34 по вул. Ушакова в м. Києві включено до переліку об'єктів комунальної власності (позиція №576 таблиці №6 додатку №8).

Позивач стверджує, що порушення прав позивача полягає у неправомірному включенні житлового будинку № 34 по вул. Ушакова в м. Києві до об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва, в той час, як у відповідності до Акту приймальної комісії №3, який зареєстрований в інспекції ДАБК міста Києва 17 березня 1994 року, Закрите акціонерне товариство «Спіка» є власником будинку № 34 по вул. Миколи Ушакова в місті Києві, як відомчого. Прийнятті оскаржувані рішення є безпідставними, вчинені поза волею позивача, тому позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права і охоронюваного законом інтересу.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб, встановлений законом або договором.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, віднесено визнання правочину недійсним. Аналогічні положення містить ст. 20 Господарського кодексу України.

Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування чинності запису №576 таблиці №7 додатку №8 рішення Київської міської ради від 02.12.2010 року №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва»; визнання незаконним та скасування чинності запису №576 таблиці №6 додатку №8 розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010р. №1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві».

Положеннями ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

В ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 31 ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відтак, виходячи з системного аналізу наведених правових норм вбачається, що реалізуючи надані Конституцією та законодавством України повноваження у галузі земельних відносин, Київська міська рада зобов'язана діяти виключно в межах наданих їй повноважень та в інтересах її територіальної громади, дотримуючись приписів законодавства України у своїй діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Як вбачається з акту приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об'єкта, будинку, споруди від 17.03.1994 року № 3, замовником будівництва житлового будинку по вул. Обухівська, 93 в м. Києві (поштова адреса: вул. М. Ушакова, 34) є позивач - Закрите акціонерне товариство «Спіка».

Відповідно до ч. 1 ст. 876 Цивільного кодексу України власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Частиною 1 ст. 334 Цивільного кодексу України визначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, відповідно до ч. 5, 6 ст. 7 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», дія якого розповсюджується і на дані правовідносини, передача оформляється актом приймання-передачі, який підписується головою і членами комісії. Форма акту приймання-передачі затверджується Кабінетом Міністрів України. Право власності на об'єкт передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі.

Порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, у разі банкрутства, зміни форми власності або ліквідації цих підприємств, установ та організацій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 6 листопада 1995 р. N 891.

Відповідно до абз. 1 п. 5 вказаного Положення передача будинків відомчого житлового фонду в комунальну власність провадиться комісією з питань приймання відомчого житлового фонду в комунальну власність, яка утворюється Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями або виконкомом відповідної Ради.

Відповідно до п. 9 зазначеного Положення акт приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність (форма додається) складається в чотирьох примірниках, підписується членами комісії з питань приймання відомчого житлового фонду в комунальну власність та затверджується держадміністрацією або виконкомом, який утворив цю комісію.

Отже, як вбачається з наведеного, у набувача майна право власності виникає з моменту передання комісією майна на підставі відповідного акту.

Приписами ст. 393 Цивільного кодексу України визначено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Як вже було встановлено судом, рішенням Святошинської районної в м. Києві Ради V скликання ХХІІ-ї сесії № 373 від 29.09.2009 року житловий будинок № 34 по вул. Миколи Ушакова в м. Києві, на підставі подання Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», було зараховано до комунальної власності територіальної громади Святошинського району міста Києва.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 28.03.2011 року у справі №2а-506-1/10 (№2а-526/11), залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2011 року, зазначене рішення Святошинської районної в м. Києві Ради визнано незаконним та скасовано.

З матеріалів справи вбачається, що Київською міською радою 02.12.2010 року було прийнято рішення №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва», у відповідності до якого житловий будинок №34 по вул. Ушакова в м. Києві було включено до переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва (позиція №576 таблиці №7 додатку №8), а в подальшому на виконання зазначеного рішення, Виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано розпорядження «Про питання організації управління районами в місті Києві» від 10.12.2010 року №1112, у відповідності до якого, житловий будинок № 34 по вул. Ушакова в м. Києві включено до переліку об'єктів комунальної власності (позиція №576 таблиці №6 додатку №8).

Як випливає з системного аналізу матеріалів справи, рішення Київської міської ради від 02.12.2010 року №284/5096, а отже й розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 року №1112, в частині питань, що стосуються правової належності будинку № 34 по вул.Ушакова у м.Києві, були прийняті на підставі зазначеного вище рішення Святошинської районної в м. Києві Ради V скликання ХХІІ-ї сесії № 373 від 29.09.2009 року, яке, як вже зазначалось судом, визнано незаконним та скасовано в судовому порядку.

Нормами ст.21 Цивільного кодексу України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч.10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до норм ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено судом, відповідач-1 у поданому відзиві просив відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що позивач не є власником нерухомого майна, а саме будинку № 34 по вул.Ушакова у місті Києві, в якості доказів наводить рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2014 року у справі №910/24147/13 за позовом Закритого акціонерного товариства "Спіка" до Святошинської районної у м.Києві ради та Київської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комунального підприємства "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м.Києва", Богуцької Наталії Вікторівни, Тишлека Олександра Вікторовича, про визнання права власності на приміщення №163, 162 та 167 в житловому будинку №34 по вул.Ушакова в м.Києві, яким позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог. Проте, суд не може брати до уваги вказане рішення в якості доказу у справі, що розглядається, у зв'язку з тим, що у справі № 910/17633/15 заявлено позовні вимоги про визнання незаконним та скасування чинності записів у додатку до рішення Київської міської ради та до розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а не про визнання права власності на вказане вище нерухоме майно.

Також у своєму відзиві відповідач-1 посилається на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.07.2015 року у справі № 826/5836/15 за позовом Закритого акціонерного товариства "Спіка" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі міста Києва» та інших про скасування дозвільних документів, а саме декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованих на ім'я Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі міста Києва», а саме реконструкції частин приміщення - будинку № 34 по вул.Ушакова в місті Києві під житлові квартири, якою позивачу було відмовлено у задоволенні його позовних вимог. Проте, беручи до уваги те, що вказана постанова оскаржена в апеляційному порядку, справу прийнято Київським апеляційним адміністративним судом до розгляду та станом на момент прийняття рішення у справі, що розглядається, триває апеляційний перегляд вказаної постанови, а отже, постанова не набрала законної сили, суд не може брати її уваги викладені в ній обставини, та встановлені факти, в якості належного доказу у справі № 910/17633/15.

Отже, суд дійшов висновку, що доводи відповідача-1, викладені у відзиві на позовну заяву, спростовуються матеріалами справи.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення Київської міської ради «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» від 02.12.2010 року №284/5096 (позиція №576 таблиці №7 додатку №8), як і розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про питання організації управління районами в місті Києві» від 10.12.2010 року №1112 (позиція №576 таблиці №6 додатку №8) в частині правової належності будинку № 34 по вул.Ушакова у м.Києві були прийняті з порушення встановленого законом порядку, і на момент їх прийняття відповідачами не було враховано законних інтересів Закритого акціонерного товариства «Спіка», що призвело до порушення його прав.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідачів в рівних долях.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати чинність запису №576 таблиці №7 додатку №8 рішення Київської міської ради від 02.12.2010р. №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва».

3. Визнати незаконним та скасувати чинність запису №576 таблиці №6 додатку №8 Розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010р. №1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві».

4. Стягнути з Київської міської ради (код ЄДРЮОФОП 22883141, адреса: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Закритого акціонерного товариства «Спіка» (ЄДРЮОФОП: 13677750, адреса: 03067, м. Київ, пров. Чугуївський, 19а) на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду 1218,00 (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень) судового збору. Видати наказ.

5. Стягнути з Виконавчого органу Київської міської ради - Київської міської державної адміністрації (код ЄДРЮОФОП 00022527, адреса: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Закритого акціонерного товариства «Спіка» (ЄДРЮОФОП: 13677750, адреса: 03067, м. Київ, пров. Чугуївський, 19а) на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду 1218,00 (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень) судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 28.09.2015 року.

Суддя О.С. Комарова