РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"06" жовтня 2015 р. Справа №906/323/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Гулова А.Г.

суддя Маціщук А.В. ,

суддя Петухов М.Г.

при секретарі судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

прокурора: Прищепи О.М.

від Державної екологічної інспекції у Житомирській області:

- ОСОБА_1 - представника за довіреністю від 05.10.2015р. №3102/11-29;

- ОСОБА_2 - представника за довіреністю від 23.07.2015р. №2036/09-15

від Житомирської міської ради: не з`явився

від відповідача:

- ОСОБА_3 - представника за довіреністю від 26.01.2015р.;

- ОСОБА_4 - представника за довіреністю від 14.01.2015р. №50

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області

на рішення господарського суду Житомирської області від 04.06.2015р.

у справі №906/323/15 (суддя Кудряшова Ю.В.)

за позовом заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі

Державної екологічної інспекції у Житомирській області, м.Житомир

Житомирської міської ради, м.Житомир

до Публічного акціонерного товариства "Житомирський маслозавод", м.Житомир

про стягнення 4929388,39грн. заподіяної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 04.06.2015р. у справі №906/323/15 відмовлено у задоволенні позову заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Житомирській області, Житомирської міської ради до Публічного акціонерного товариства "Житомирський маслозавод" про стягнення 4929388,39грн. заподіяної шкоди порушенням вимог природоохоронного законодавства.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, заступник прокурора Житомирської області звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати і прийняти нове - про задоволення позову.

Мотивуючи апеляційну скаргу, прокурор, зазначає, зокрема, наступне:

- безпідставними є висновки суду про те, що фактичне використання відповідачем підземних вод здійснювалось в обсягах, менших ніж 300 куб.м. на добу, а тому могло здійснюватися без наявності у останнього спеціального дозволу на користування надрами, оскільки перевіркою встановлено, що відповідач у період з 07.09.2011р. по 29.12.2012р. проводив забір та використання води з підземного горизонту для виробничих потреб за відсутності дозволу на користування надрами, використовуючи дві артезіанські свердловини продуктивністю 480 куб.м. та 528 куб.м.;

- відповідно до звітів про використання води за формою №2-ТП (водгосп) відповідач протягом спірного переоду використовував підземні води з артезіанських свердловин і на виробничі потреби, що не дозволяє останньому користуватися підземними водами без отримання спеціального дозволу на користування надрами. При цьому, використання видобутих підземних прісних вод на виробничі потреби підтверджується і дозволами на спеціальне водокористування, які видані відповідачу;

- судом першої інстанції безпідставно враховано в якості належного доказу наданий представником відповідача у судовому засіданні дозвіл на спеціальне водокористування від 01.09.2011р., оскільки відповідно до листа Департаменту екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації від 06.05.2015р., відомості щодо наявності дозволу на спеціальне водокористування №119-Ж від 01.09.2011р. з терміном дії до 01.09.2014р. у ПАТ "Житомирський маслозавод" в департаменті відсутні;

- місцевим господарським судом не встановлено даних про реєстрацію дозволу на спеціальне водокористування №119-Ж від 01.09.2011р. у відповідному журналі, даних про погодження умов водокористування Житомирським обласним управлінням водних ресурсів, ДП "Українська геологічна компанія" Державної служби геології та надр України, сплати вартості дозволу на спеціальне водокористування.

Житомирська міська рада не скористалася правом подачі відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч.2 ст.96 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення місцевого господарського суду.

Прокурор у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просить суд рішення господарського суду Житомирської області від 04 червня 2015 року у справі №906/323/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позов.

Представники Державної екологічної інспекції у Житомирській області та Житомирської міської ради у судовому засіданні підтримали позицію прокурора, викладену в апеляційній скарзі, просять оскаржене рішення господарського суду Житомирської області від 04 червня 2015 року у справі №906/323/15 скасувати та прийняти нове рішення - про задоволення позову.

Представники відповідача у письмовому відзиві від 10.08.2015р. та додатковому відзиві №4092 від 28.09.2015р. на апеляційну скаргу та у судовому засіданні заперечили проти доводів та вимог апеляційної скарги, просять оскаржене рішення господарського суду Житомирської області від 04 червня 2015 року у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, ПАТ Житомирський маслозавод є власником земельної ділянки, загальною площею 3,5242 га по вул.І.Гонти, 4, м.Житомира, на якій розміщена водозабірна свердловина, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №099172, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за №00097.

На території відповідача знаходяться дві артезіанські свердловини, одна з яких основна, а інша - резервна. Відповідно до паспорта артезіанської свердловини №671 її дебіт складає 20 мЗ на годину, що у перерахунку на добу дорівнює 480 мЗ, а згідно з паспортом артезіанської свердловини №673 її дебіт складає 22 мЗ на годину, що у перерахунку на добу дорівнює 528 мЗ.

Державною екологічною інспекцією у Житомирській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Публічним акціонерним товариством "Житомирський маслозавод", за результатами якої складено акт від 29.01.2014р..

В акті зазначено, що: у період з 07.09.2011р. по 29.12.2011р. ПАТ "Житомирський маслозавод" здійснював забір води з підземного горизонту за відсутності дозволу на спеціальне водокористування, а у період з 30.12.2011р. по 29.12.2012р. ПАТ "Житомирський маслозавод" здійснював забір води з підземного горизонту за відсутності спеціального дозволу на користування надрами (підземні води).

На підставі зазначеного акту, за вказані вище порушення природоохоронного законодавства, відповідно до ОСОБА_2 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №389 від 20.07.2009 року Державною екологічною інспекцією у Житомирській області проведено розрахунок розміру збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів у період з 07.09.2011р. по 29.12.2012р. ПАТ "Житомирський маслозавод" у розмірі 4929388, 39грн.

У добровільному порядку відповідачем вказана шкода не відшкодована.

За наведених обставин, заступник прокурора Житомирської області, посилаючись, зокрема, на ст.121 Конституції України, ст.36-1 ЗУ Про прокуратуру, ст.ст.2, 29 ГПК України, ст.ст.38, 42, 47, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст.48 Водного кодексу України, ст.ст.19, 23 Кодексу України про надра, звернувся з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Житомирській області та Житомирської міської ради про стягнення з ПАТ "Житомирський маслозавод" 4929388,39грн. заподіяної шкоди у вигляді збитків, нарахованих згідно з Методикою №389 від 20.07.2009р.

Обґрунтовуючи позов, вбачаючи порушення інтересів держави, прокурор зазначає, зокрема, що в порушення норм ст.ст.44, 49 Водного кодексу України ПАТ "Житомирський маслозавод" здійснювало спеціальне водокористування (в частині водозабору з підземного горизонту) без відповідного дозволу в період з 07.09.2011 по 29.12.2012. Крім цього, підприємство у період з 07.09.2011 по 29.12.2012 проводило забір та використання води з підземного горизонту для виробничих потреб за відсутності дозволу на користування надрами, використовуючи дві артезіанські свердловини, продуктивність яких (водозабору), складає більше 300 м.куб. на добу, а саме 480 м.куб. та 528 м.куб., відповідно, чим порушено ст.23 Кодексу України про надра. У період з 17.01.2014р. по 29.01.2014р. Державною екологічною інспекцією у Житомирській області проведено позапланову превірку за результатами якої складено акт, на підставі якого та відповідно до ОСОБА_2 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №389 від 20.07.2009 року, проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі в результаті незаконного використання водних ресурсів акціонерним товариством у розмірі 4929388,39 грн.

Як зазначалося, рішеням господарського суду Житомирської області від 04.06.2015р. у задоволенні позову відмовлено.

Судова колегія не погоджується з висновком господарського суду Житомирської області щодо відмови у позові в сумі 3512578грн. 31коп., виходячи з наступного.

Відповідно до ст.151 ГК України суб'єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Стаття 2 Водного кодексу України містить посилання на гірничі відносини, які виникають під час користування водними об'єктами та регулюються відповідним законодавством України.

Тобто, прісні підземні води - це природний ресурс із подвійним правовим режимом, а тому, використовуючи підземні води, слід керуватися і водним законодавством, і законодавством про надра.

З пункту 9 статті 44 Водного кодексу України вбачається, що водокористувачі зобов'язані здійснювати спеціальне використання водних ресурсів лише за наявності дозволу.

Відповідно до положень статей 46, 48 Водного кодексу України водокористування може бути загальним або спеціальним. Спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Статтями 16, 19, 21 Кодексу України про надра передбачено, що користування надрами, у тому числі видобування підземних прісних вод, здійснюється на підставі спеціального дозволу на користування надрами.

Статтею 23 Кодексу України про надра закріплено право землевласників і землекористувачів у межах наданих їм земельних ділянок без спеціальних дозволів видобувати, зокрема, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Нормами статті 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" також передбачено, що в порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Згідно зі ст.110 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Водокористувачі звільняються від відповідальності за порушення водного законодавства, якщо вони виникли внаслідок дії непереборних сил природи чи воєнних дій. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні, зокрема, у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

Нормами статті 111 Водного кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов'язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

Відповідно до статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

У п.1.2. Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009р. № 389 зазначено, що вказана методика ОСОБА_2 встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у разі самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)).

Пунктом 9.1. Методики визначено, що розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), грн., здійснюється за формулою:

Зсам = 100 х W х Тар, (23)

де W - об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), м3;

Тар - розмір, грн/100 м3, аналогічний ставці збору за спеціальне використання води, встановленої статтею 325 Податкового кодексу України на дату виявлення порушення (для морської води - розмір, грн/100 м3, аналогічний ставці збору за спеціальне використання поверхневих вод для показника "Інші водні об'єкти", встановленої статтею 325 Податкового кодексу України на дату виявлення порушення).

Відповідно до розрахунку розміру збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів в період з 07.09.2011р. по 29.12.2012р. ПАТ "Житомирський маслозавод" відповідачу нараховано збитки у розмірі 4929388,39грн., у зв`язку із самовільним водокористуванням з підземного горизонту в період з 07.09.2011р. по 29.12.2011р. та у зв`язку з проведенням забору та використанням підземних вод у період з 30.12.2011р. по 29.12.2012р., за відсутності спеціального дозволу на користування надрами (підземні води).

Проте, судом встановлено, що відповідачем у період з 07.09.2011р. по 29.12.2011р. спожито води з артезіанських свердловин у обсязі 25645м3 (довідка відповідачавід 05.10.2015р. №4117, звіти (Ф.№2-ТП (водгосп) про використання води відповідачем у вказаний період) за наявності дозволу на спеціальне водокористування ПАТ "Житомирський маслозавод" від 01.09.2011р. №119-Ж, оригінал якого судом оглянуто у судовому засіданні 08.09.2015р., а тому відповідач вправі був здійснювати спеціальне водокористування шляхом забору води з підземного горизонту за допомогою двох артсвердловин у період з 07.09.2011р. по 29.12.2011р., що спростовує твердження прокурора, висновки в акті перевірки від 29.01.2014р. про здійснення відповідачем спеціального водокористування без наявності відповідного дозволу у вказаний вище період, тобто з порушенням ст.ст.44, 49 Водного кодексу України.

Судом враховується, що відповідач у своїх запереченнях проти окремих висновків акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами вказав про наявність дозволу на спеціальне водокористування від 01.09.2011р. за №119-Ж, що був чинним в період з 07.09.2011р. по 29.12.2011р., додавши копію його першого аркушу.

Як свідчать матеріали справи, наведене не враховано Державною екологічною інспекцією у Житомирській області при здійсненні розрахунку збитків відповідно до ОСОБА_2 №389 від 20.07.2009р.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідачем у період з 30.12.2011р. по 29.12.2012р. спожито води з підземного горизонту в обсязі 66919м3, звіти (Ф.№2-ТП (водгосп) використання води відповідачем у вказаному періоді) без відповідного дозволу на користування надрами.

Так, в акті від 29.01.2014р. перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами у розділі "Порушення вимог законодавства, виявлені під час заходу державного нагляду (контролю)" вказано, що у період з 30.12.2011р. по 29.12.2012р. відповідач здійснював забір води з підземного горизонту за відсутності спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), чим порушено ст.ст.16, 19, 21, 23 Кодексу України про надра.

Відповідачем на спростування таких висновків доказів не подано.

Судом не беруться до уваги заперечення відповідача проти позову, що відповідно до ст.23 Кодексу України про надра він вправі здійснювати забір води з підземного горизонту без спеціального дозволу, оскільки використовує воду для своїх господарських і побутових потреб та добовий обсяг спожитої води не перевищує 300м3.

Як зазначалося відповідно до ст.23 Кодексу України про надра землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу, та використовувати надра для господарських і побутових потреб.

Таким чином, видобувати підземні води без спеціальних дозволів в обсязі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу, суб'єкти господарювання мають право лише для власних господарсько-побутових потреб. У свою чергу, видобуток підземних вод для здійснення господарської діяльності вимагає отримання спеціального дозволу уповноваженого державою органу.

Однією з обов'язкових умов для звільнення суб'єкта господарювання від необхідності отримання дозволу на користування надрами є видобування води з метою її використання для власних господарсько-побутових потреб.

Із приписів глави 11 (спеціальне водокористування для задоволення питних і господарсько-побутових потреб населення), глави 13 (особливості спеціального водокористування та користування водними об'єктами для потреб галузей економіки) ВК України та приписів глави 2 (надання надр у користування), глави 4 (плата за користування надрами) Кодексу України про надра вбачається, що законодавець відносить господарсько-побутові потреби до потреб населення, натомість, виробничі потреби підприємства охоплюються поняттями "водокористування для потреб галузей економіки" та "промислові потреби".

Отже, чинним законодавством передбачено обов`язок отримання господарюючими суб`єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому, спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, основний вид економічної діяльності Публічного акціонерного товариства "Житомирський маслозавод" - перероблення молока, виробництво масла та сиру (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серія АГ №290105 від 15.10.2013р.), тобто забір води відповідачем не можна визнати таким, що здійснюється для господарсько-побутових потреб, оскільки він є виробником, що, в свою чергу, спростовує доводи останнього з приводу забору води для задоволення власних господарсько-побутових потреб.

Разом з тим, твердження Публічного акціонерного товариства "Житомирський маслозавод" на рахунок того, що об`єм водозабору пілземних вод, які здійснює відповідач, не перевищує 300м3 на добу, оскільки в акті перевірки та у позовній заяві відсутні відомості про виявленні перевищення вказаного ліміту, оцінюються судом критично, так як з дозволу на спеціальне водокористування ПАТ "Житомирський маслозавод" від 01.09.2011р. №119-Ж вбачається, що на території відповідача знаходяться дві свердловини, а саме: свердловина №1 глибиною 80м. з дебітом 20м3/годину та свердловина №2 глибиною 80м. з дебітом 22м3/годину, що при відповідному обрахунку складає 480м3/годину (20м3 х 24год.) та 528м3/годину (22м3 х 24год.), відповідно, тобто продуктивність водозаборів підземних вод перевищує 300м3(ст.23 Кодексу України про надра).

Враховуючи викладене, судом самостійно здійснено розрахунок розміру збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, а саме - за відсутності спеціального дозволу на користування надрами, керуючись п.1.2., 9.1. Методики №389 від 20.07.2009р., у період з 30.12.2011р. по 29.12.2012р., розмір яких складає 3 512 578, 31грн., за формулою: Зсам = 100 х W х Тар (100 х 669199м3 х 0,5249). Тобто, за рахунок зменшення лише обсягу води, використаної з порушенням природоохоронного законодавства, розмір збитків є меншим від нарахованого Державною екологічною інспекцією у Житомирській області.

Положеннями цивільного законодавства визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Зокрема, ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Так, притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності певних, передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності. Застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків можливе за наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, наявності збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою і збитками, і вини.

При цьому, елементом об'єктивної сторони правопорушення є причинний зв'язок між збитками, які виникли у кредитора та протиправними діями боржника. Протиправна дія є причиною, а збитки - негативним для певної особи наслідком протиправної дії.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідачем вживались заходи для отримання спеціального дозволу на користування надрами (підземні води) у період з 30.12.2011р. по 29.12.2012р.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказує на відсутність припису про порушення законодавства про надра, однак це не спростовує наявності факту водокористування без спеціального дозволу та не звільняє від відповідальності.

Враховуючи встановлений факт правопорушення відповідачем у сфері природоохоронного законодавства, причинний зв'язок між діями відповідача та заподіяною шкодою, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 3512578,31грн.

Приймаючи до уваги вказане вище, суд апеляційної інстанції зазначає, що місцевий господарський суд при вирішенні спору щодо стягнення збитків неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, відповідно, дійшов неправильних висновків у даному випадку.

Згідно з п.п. 1, 3 ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 04.06.2015р. у справі №906/323/15 підлягає скасуванню у частині відмови у стягненні 3512578грн. 31коп. шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відповідно, до стягнення підлягає 3512578грн. 31коп. У решті рішення слід залишити без змін, як таке, що відповідає нормам чинного законодавства, матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Житомирської області від 04.06.2015р. у справі №906/323/15 скасувати у частині відмови у стягненні 3512578грн. 31коп. шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, прийнявши у цій частині нове рішення - про задоволення позову.

У решті рішення залишити без змін.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Житомирський маслозавод" (10002, м.Житомир, вул.І. Гонти, 4, код 00182грн. 31коп. з яких: 1053773грн. 49коп. - до спеціального фонду Державного бюджету України, 702515грн. 66коп. - до спеціального фонду місцевого бюджету Житомирської обласної ради та 1756289грн. 16коп. - до спеціального фонду місцевого бюджету Житомирської міської ради (розрахунковий рахунок Житомирської міської ради №0002, отримувач - УК у м.Житомир, код платежу 24062100, код отримувача - 38035726, банк отримувача - ГУДКСУ у Житомирській області, МФО - 811039).

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Житомирський маслозавод" (10002, м.Житомир, вул.І. Гонти, 4, код 00182863) в доход Державного бюджету України 52075грн. 27коп. судового збору за подання позовної заяви та 26037грн. 63коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити господарському суду Житомирської області.

6. Справу №906/323/15 надіслати до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Гулова А.Г.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Петухов М.Г.