КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2015 р. Справа№ 910/13727/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Ільєнок Т.В.

Суліма В.В.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.,

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 06.10.2015 року по справі № 910/13727/15 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі відділення №23 філії ПАТ "КБ "Надра" Львівське РУ на рішення господарського суду міста Києва від 16.06.2015 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 06.07.2015 року) по справі № 910/13727/15 (суддя - Мудрий С.М.)

за позовом Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з

тимчасової втрати працездатності в особі Золочівської міжрайонної

виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду

до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в

особі відділення №23 філії ПАТ "КБ "Надра" Львівське РУ

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Золочівської міжрайонної виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі відділення №23 філії ПАТ "КБ "Надра" Львівське РУ про зобов'язання вчинити дії.

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.06.2015 року у справі № 910/13727/15 позов задоволено повністю. Зобов'язано публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Надра" перерахувати кошти згідно невиконаних платіжних доручень Золочівської міжрайонної виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на загальну суму 43 891,07 грн. на р/р Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №0001 в ГУДКСУ у Львівській області, МФО 825014, .

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, відповідач, публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" в особі відділення №23 філії ПАТ "КБ "Надра" Львівське РУ, звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду та просить скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду обставинам справи.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі відділення №23 філії ПАТ "КБ "Надра" Львівське РУ по справі № 910/13727/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Яковлєва М.Л., суддів Ільєнок Т.В., Куксов В.В.

У зв'язку з перебуванням суддів Куксова В.В. та Ільєнок Т.В. у відпустці розпорядженням секретаря палати Київського апеляційного господарського суду від 06.08.2015 року здійснено заміну судової колегії та для розгляду апеляційної скарги по справі № 910/13727/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Сулім В.В. та Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2015 року по справі № 910/13727/15 прийнято апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі відділення №23 філії ПАТ "КБ "Надра" Львівське РУ до провадження і призначено перегляд рішення на 06.10.2015 року.

У зв'язку з виходом судді Ільєнок Т.В. з відпустки та перебуванням судді Тарасенко К.В. в інших судових засіданнях розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 року здійснено заміну судової колегії та для розгляду апеляційної скарги по справі № 910/13727/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Ільєнок Т.В. та Сулім В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 року по справі № 910/13727/15 прийнято апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі відділення №23 філії ПАТ "КБ "Надра" Львівське РУ до провадження зазначеною колегією.

Львівським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Золочівської міжрайонної виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду на підставі ст. 96 ГПК України не надано до суду заперечень на апеляційну скаргу.

Представники сторін в судове засідання 06.10.2015 року не з'явилися, були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштових відправлень №046 від 14.08.2015 року та № 048 від 13.08.2015 року.

Колегією суддів враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 98 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Колегією суддів враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Зважаючи на те, що неявка сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду міста Києва від 16.06.2015 року по справі № 910/13727/15 - слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Слід зазначити, що відповідно ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.10.2011 року між публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" в особі відділення №23 філії ПАТ "КБ "Надра" Львівське РУ (банк, відповідач) та Львівським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Золочівської міжрайонної виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду (клієнт, позивач) укладено договір банківського рахунку № 321145/2011 (договір, а.с. 19-21).

РОЗРАХУНКОВО-КАСОВЕ ОБСЛУГОВУВАННЯ - послуги, пов'язані зі здійсненням безготівкових розрахунків, а також прийманням і видачею готівки.

Банки на договірній основі здійснюють розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів і виконують їх розпорядження щодо перерахування коштів з рахунків, за що стягують плату з клієнтів у вигляді комісійної винагороди.

Отже, касове обслуговування - це сукупність банківських операцій з прийняття готівкових коштів від клієнтів і зарахування їх на відповідні банківські рахунки та видачі з клієнтських рахунків через касу банку готівкових коштів згідно з розпорядженням клієнтів на цілі, передбачені чинним законодавством.

Касові операції виконуються відповідно до інструкції з організації емісійно-касової роботи в установах банків України.

Основним документом при здійсненні видаткових операцій готівки є грошовий чек встановленої форми. У внутрішньобанківських операціях використовується видатковий касовий ордер. Цей документ також заповнюється індивідуальними позичальниками, що одержують позики в банках, вкладниками і пенсіонерами.

Відповідно до п. 1.1 договору банк відкриває клієнту поточний рахунок № 6001 в гривнях, № 6002 в гривнях, № 6003 в гривнях для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та законодавства України, та зобов'язується приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій з рахунком, що передбачені чинним законодавством України. Операції за рахунком здійснюються після отримання від клієнта повідомлення з відміткою про взяття рахунку на облік органом державної податкової служби.

Згідно з п. 1.1 договору № 321146/2011-1 від 26.10.2011 року (а.с. 23-25), банк відкриває клієнту поточний рахунок № 6001 у національній валюті для зарахування страхових коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та законодавства України, та зобов'язується приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, що йому надходять від Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку, що передбачені чинним законодавством України. Операції за рахунком здійснюються після отримання від клієнта повідомлення з відміткою про взяття рахунку на облік органом державної податкової служби.

Згідно з п. 2.1.1. договорів банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Відповідно до п. 8.1 договору цей договір укладений на невизначений строк та набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками.

Протягом 28.01.2015 року - 03.02.2015 року клієнтом було подано до банку платіжні доручення: № 216 на суму 68,05 грн., № 207 на суму 244,80 грн., № 214 на суму 267,40 грн., № 203 на суму 286,12 грн., № 206 на загальну суму 455,84 грн., № 202 на суму 532,98 грн., № 211 на суму 555,44 грн., № 196 на суму 630,61 грн., № 205 на суму 922,08 грн., № 204 на суму 1 023,04 грн., № 215 на суму 1 273,95 грн., № 208 на суму 5 221,59 грн., № 201 на суму 12 913,46 грн., № 18 на суму 81,72 грн. та № 19 на суму 19 413,99 грн. Загальна сума платіжних доручень складає 43 891,07 грн. (а.с. 29-30).

Однак, банк, не зважаючи на достатній залишок грошових коштів на поточному рахунку клієнта та в порушення умов договору, не виконав платіжні доручення позивача.

14.02.2015 року позивач звертався до відповідача з вимогою № 06-16-245 виконати надані позивачем доручення (а.с. 16-18).

31.03.2015 року позивач звертався до відповідача з заявою № 117 про перерахування коштів (а.с. 31-32) у сумі 43 891,07 грн. на інші рахунки.

23.04.2015 року відповідач листом № 26-4-10343 відповів позивачу на заяву (а.с. 35), в якому повідомив, що платіжні доручення повернуто без виконання на підставі п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У зв'язку з чим, Львівське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Золочівської міжрайонної виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду звернулося до господарського суду міста Києва до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі відділення №23 філії ПАТ "КБ "Надра" Львівське РУ про зобов'язання виконати платіжні доручення: № 216 на суму 68,05 грн. від 02.02.2015 року, № 207 на суму 244,80 грн. від 28.01.2015 року, № 214 на суму 267,40 грн. від 28.01.2015 року, № 203 на суму 286,12 грн. від 28.01.2015 року, № 206 на загальну суму 455,84 грн. від 28.01.2015 року, № 202 на суму 532,98 грн. від 28.01.2015 року, № 211 на суму 555,44 грн. від 28.01.2015 року, № 196 на суму 630,61 грн. від 28.01.2015 року, № 205 на суму 922,08 грн. від 28.01.2015 року, № 204 на суму 1 023,04 грн. від 28.01.2015 року, № 215 на суму 1 273,95 грн. від 28.01.2015 року, № 208 на суму 5 221,59 грн. від 28.01.2015 року, № 201 на суму 12 913,46 грн. від 28.01.2015 року, № 18 на суму 81,72 грн. від 02.02.2015 року та № 19 на суму 19 413,99 грн. від 03.02.2015 року.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 1066 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Підпунктом 2.2.1 договору передбачено, що клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку з дотриманням вимог чинного законодавства України, крім випадків обмеження прав розпорядження коштами на рахунку за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.п. 2.3.3, 2.3.4 договору банк зобов'язаний своєчасно здійснювати розрахунково-касове обслуговування клієнта, у відповідності з чинним законодавством України. У разі відсутності або недостатності коштів на рахунку клієнта для здійснення операції та сплати відповідної комісії за РКО на момент подання розрахункових документів до Банку, здійснювати списання коштів з Рахунку в межах суми встановленого овердрафту, якщо це обумовлено окремо укладеним договором між клієнтом та банком, в іншому випадку повертати розрахункові документи без виконання не пізніше наступного робочого дня з відміткою про причини повернення. Забезпечувати своєчасне зарахування коштів на рахунок клієнта.

Згідно частини 3 статті 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом (ст. 1073 Цивільного кодексу України).

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом (ст. 1074 Цивільного кодекс України).

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Зважаючи на вищенаведене, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується наявність на рахунку позивача грошових коштів достатніх для виконання розпоряджень про списання грошових коштів станом на момент їх подання, відповідачем не надано доказів на підтвердження виконання платіжних доручень позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що позовні вимоги Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Золочівської міжрайонної виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо посилань скаржника на те, що у публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Надра" з 06.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці до 05.06.2015 року та розпочато процедуру ліквідації з 05.06.2015 року,а тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача, що встановлено ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", то колегія суддів з зазначеним погодитись не може, з наступних підстав.

Відповідно до частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Однак, платіжні доручення були передані відповідачу до виконання ще до введення тимчасової адміністрації та початку процедури ліквідації.

З огляду на те, що грошові кошти, які знаходяться на рахунку клієнта є власністю клієнта і банк не набуває права власності на вказані грошові кошти, а також враховуючи те, що в силу приписів чинного законодавства України та положень договору про розрахунково-касове обслуговування рахунків банк здійснює зберігання грошових коштів і вчиняє дії спрямовані на розрахунково-касові операції. Відтак грошові кошти належні позивачу не підлягають внесенню до ліквідаційної маси банку.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Таким чином, суд зазначає, що запровадження тимчасової адміністрації до публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" та початок процедури ліквідації не може перешкоджати здійсненню розрахунково-касових операцій позивача.

Внаслідок цього, доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення місцевого суду.

За правилами ст. 4-7 ГПК України, судове рішення приймається колегіально за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та подати до суду відповідні докази.

Як встановлено ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Виходячи з викладеного вище, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду міста Києва від 16.06.2015 року у справі № 910/13727/15-г - залишається без змін.

З огляду на вищезазначене, керуючись ст. ст. 4-7, 33, 43, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі відділення №23 філії ПАТ "КБ "Надра" Львівське РУ на рішення господарського суду міста Києва від 16.06.2015 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 06.07.2015 року) по справі № 910/13727/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 16.06.2015 року у справі № 910/13727/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/13727/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Т.В. Ільєнок

В.В. Сулім