ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2015 року Справа № 904/1401/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кузнецової І.Л. (доповідача),

суддів Герасименко І.М., Орєшкіної Е.В.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність № КМ-02/07-82 від 08.06.15,

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність №07 від 10.03.2015, ОСОБА_3 представник, довіреність № 05 від 12.03.15,

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства Керамет на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2015р. у справі №904/1401/15

за позовом приватного акціонерного товариства Керамет, м.Донецьк

до товариства з обмеженою відповідальністю Промтехмаш, м.Дніпропетровськ

про стягнення 9832грн.33коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2015р. у справі №904/1401/15 приватному акціонерному товариству (далі-ПрАТ)Керамет відмовлено в задоволенні позову про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ)Промтехмаш грошових коштів в сумі 9832грн.33коп.;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з того, що в процесі розгляду справи позивачем не було надано належних доказів, які б підтверджували факт простою вагонів, не доведено реальність настання збитків, які виникли внаслідок сплати ним на користь ПАТ"Алчевський металургійний комбінат" 9832грн.33коп. плати за користування вагонами та неоплати цієї суми відповідачем, а також з критичної оцінки заперечень відповідача стосовно пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки такий строк почався 16.11.2013р. і триває до 16.11.2016р. внаслідок направлення позивачем в порядку ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України претензії з вимогою сплатити вказану вище суму грошових коштів;

- не погодившись з рішенням суду, ПрАТ Керамет подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на невідповідність рішення вимогам чинного законодавства та на неправильне застосування судом норм процесуального права просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та задовольнити позовні вимоги;

- у поданій скарзі йдеться про те, що господарським судом не було враховано факту оренди позивачем майданчику для заготівлі та переробки металобрухту чорних металів безпосередньо на території Алчевського металургійного комбінату, договір з залізницею товариством не укладався, а послуги користування вагонами надавалися комбінатом позивачу згідно з договором №062/1111 від 21.12.2010р., про те, що представниками позивача і відповідача складалися акти з простою на кожний вагон окремо, в підтвердження факту надання послуг позивачем надані акти здачі-прийняття робіт №КМ-0000058 від 31.03.2011р., №КМ-0000082 від 30.04.2011р. та №КМ-0000160 від 30.06.2011р., які складені у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", у зв"язку з чим, твердження відповідача відносно ненадання йому послуг є безпідставними, акти підписані відповідачем без зауважень, про те, що в підтвердження факту надання послуг позивачем були надані витяг з відомості плати за користування вагонами Алчевського металургійного комбінату за період з 28.02. по 31.03.2011р. та з 31.03. по 30.04.2011р., в цих відомостях є дані з простою вагонів відповідача, у зв"язку з чим, висновки господарського суду відносно ненадання позивачем доказів в підтвердження факту надання послуг є безпідставними, а також про те, що на час розгляду справи господарським судом представниками сторін було підписано акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2014р. та 10.03.2015р. з вивіреним сальдо на користь позивача, між тим, суд не зажадав від відповідача жодних пояснень по відповідності його твердження з ненадання послуг твердженням актів звірки взаєморозрахунків;

- відповідач вважає рішення суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на безпідставність виставлення позивачем актів за користування вагонами, оскільки відповідач сумлінно виконував умови договору №144-Д від 18.11.2010р. та не порушував передбачені п.п.3.5, 3.6, 4.9 цього договору умови, на те, що позивач не надав відповідачу документи, які підтверджують понесення позивачем витрат за користування вагонами, про те, що належними доказами відповідно до Правил користування вагонами та контейнерами були б пам"ятки про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, акти форми ГУ-23, 23-А, які б підтверджували факт простою вагонів, на те, що позивачем не доведена реальність настання збитків, що за його твердженням виникли внаслідок сплати на користь Алчевського металургійного комбінату плати за користування вагонами, а також на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки відповідно до ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України зазначений строк почався від дня, коли у позивача виникло право пред"являти вимогу про виконання зобов"язання, а таке право виникло відповідно до представлених ним актів здачі-прийняття робіт відповідно 01.04., 01.05. та 01.07.2011р..

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2010р. ТОВ"Промтехмаш" (постачальником) та закритим акціонерним товариством "Керамет"(покупцем), правонаступником якого є ПрАТ"Керамет" укладено договір №144-Д, на підставі якого постачальник зобов"язався поставити, а покупець прийняти та оплатити на умовах, передбачених цим договором брухт та відходи чорних металів згідно з технічними вимогами, вказаними в договорі.

Відповідно до п.3.1 договору постачальник поставляє товар залізничними вагонами та автомобільним транспортом.

Згідно з п.3.2 договору при доставці товару залізничним транспортом поставка здійснюється на умовах FCA (ст. відправлення) відповідно правил ІНКОТЕРМС-2000.

В п.п.3.5, 3.6 договору сторонами узгоджено, що поставка товару залізничним транспортом здійснюється тільки у вагонах, обладнаних люками. При поставці брухту в безлюкових вагонах постачальник сплачує всі штрафи по простою вагонів під очищенням, а також плату за користування вагонами відповідно до рахунків, пред"явлених Укрзалізницею та/або вантажоотримувачем. За поставку товару у вагонах, які не є очищеними від сміття постачальник відшкодовує покупцю всі витрати по очищенню, простою вагонів в розмірі фактичної вартості понесених витрат.

П.4.9 договору передбачено, що постачальник сплачує (відшкодовує) плату за користування вагонами у разі їх простою в пункті призначення внаслідок невідповідності фактичної ваги та/або виду товару, вказаному у супровідних документах.

В процесі виконання укладеного договору протягом березня-квітня 2011р.. представниками сторін підписані акти на вагони, які прибули відповідно до цього договору на адресу позивача, з фіксацією причин затримки останніх, часу користування вагонами та загальної суми плати за таке користування в сумі 16067грн.48коп..

31.03., 30.04. та 30.06.2011р. посадовими особами позивача та відповідача підписані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №КМ-0000058 на суму 3841грн.60коп., №КМ-0000082 на суму 9547грн.97коп. та №0000160 на суму 2304грн.04коп..

Перелічені акти містять посилання на договір №144-Д від 01.01.2011р., на відсутність претензій сторін, як предмет виконання позивачем робіт (наданих послуг) сторонами визначено "плата за користування вагонами" та "компенсація витрат за червень 2011р.".

Акти затверджені керівниками підприємств, підписи керівників завірені печатками підприємств.

20.11.2014р. позивач звернувся до відповідача з претензією №12/07-11051, в якій вимагав впродовж 30 календарних днів з моменту її отримання сплатити плату за користування вагонами шляхом переказу на рахунок товариства 9832грн.33коп..

Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та без задоволення.

Сторонами підписані акти звірки розрахунків за періоди з 18.11.2010 по 31.12.2014р.р. та з 18.11.2010 по 10.03.2015р.р (а.с.69, 94).

Згідно з цими актами заборгованість відповідача по оплаті послуг станом на 31.12.2014р. та 10.03.2015р. складає 9832грн.33коп..

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, господарський суд послався на те, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували факт простою вагонів, зокрема, актів загальної форми ГУ-45, актів форми ГУ-46, актів ГУ-23, 23А та не доведена реальність настання збитків, які виникли внаслідок сплати ним на користь Алчевського металургійного комбінату 9832грн.33коп..

Одночасно господарський суд критично оцінив заперечення відповідача стосовно пропуску позивачем строку позовної давності та зазначив, що перебіг позовної давності з урахуванням ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України почався з 16.11.2013р. і триває до 16.11.2016р..

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками господарського суду, оскільки вважає ці висновки зробленими всупереч положенням ст.43 Господарського процесуального кодексу України без ґрунтовного дослідження обставин справи та при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Так, ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.2 ст.530 названого Кодексу якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Ст.629 Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: невиконання відповідачем зобов"язань за договором №144-Д від 18.11.2010р. в частині оплати (відшкодування) позивачу плати за користування вагонами, передбаченої п.п.3.6, 4.9 договору, підписання відповідачем актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг) без зауважень та заперечень, звернення позивача до відповідача з претензією №12/07-11051 від 20.11.2014р. про переказ спірної суми на рахунок ПрАТ"Керамет" та ненадання відповідачем доказів оплати цієї суми в процесі розгляду справи або доказів, які б спростовували таке невиконання, вимоги позивача про стягнення з відповідача 9832грн.33коп. плати за користування вагонами слід визнати правомірними.

Доводи відповідача про ненадання позивачем належних доказів, які б підтверджували факт простою вагонів, зокрема, відомості плати за користування вагонами, актів про затримку вагонів та актів загальної форми колегією суддів визнані необґрунтованими, оскільки договором №144-Д від 18.10.2010р. перелічені акти та відомість, складені за участю Алчевського металургійного комбінату в процесі реалізації його правовідносин з відповідним підрозділом Укрзалізниці, як підстави для оплати відповідачем плати за користування вагонами не передбачені.

При цьому відповідач не був позбавлений можливості витребувати вказані документи при підписанні актів здачі-прийняття робіт.

Однак такі акти підписані відповідачем без заперечень.

Посилання відповідача на недоведення позивачем реальності настання збитків відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України є необґрунтованими тому, що у даному випадку, предметом спору є плата за користування вагонами, обов"язок оплати якої покладено на відповідача п.п.3.6, 4.9 договору №144-Д від 18.11.2010р..

Одночасно слід зазначити, що відповідно до ст.ст.256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.5 ст.261 Кодексу за зобов"язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред"явити вимогу про виконання зобов"язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Умови договору №144-Д від 18.11.2010р. не встановлюють строк, протягом якого постачальник має виконати зобов"язання по відшкодуванню покупцю плати за користування вагонами.

В абз.3 п.4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" зазначено, що за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання (абзац другий частини п'ятої статті 261 ЦК України), тобто після закінчення: або передбаченого частиною другою статті 530 ЦК України семиденного строку від дня пред'явлення вимоги; або передбаченого іншим актом цивільного законодавства чи договором іншого пільгового строку, в який боржник має виконати зобов'язання. Виняток з цього правила становлять випадки, коли із закону або з договору випливає обов'язок негайного виконання зобов'язання: у такому разі перебіг позовної давності починається від дня пред'явлення вимоги кредитором.

Таким чином, перебіг позовної давності за зобов"язаннями сторін у даній справі починається від дня, коли у позивача виникло право пред"явити вимогу про виконання зобов"язання, а відповідне право виникло у позивача після закінчення передбаченого ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України семиденного строку від дня пред"явлення вимоги.

Отже відповідачу надається пільговий строк тривалістю сім днів. Зі спливом цього строку починається перебіг строку позовної давності.

У цьому зв"язку строк позовної давності по стягненню заборгованості за актом №КМ0000058 від 31.03.2011р. обчислюється з 08.04.2011р., за актом №КМ-0000082 від 30.04.2011р. з 08.05.2011р., за актом №КМ-0000160 від 30.06.2011р. з 08.07.2011р..

Ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З позовом по даній справі ПрАТ"Керамет" звернулося поза межами загальних строків позовної давності, що є підставою для відмови в позові.

Тому рішення господарського суду слід залишити без змін.

При цьому неповне з"ясування господарським судом обставин, які мають значення для справи та неправильне застосування ним норм матеріального права не вплинули на правильність судового рішення щодо вирішення спору.

Посилання скаржника на акти звірки розрахунків станом на 31.12.2014р. та на 10.03.2015р. є безпідставними, оскільки вказані акти підписані сторонами після спливу строків позовної давності.

Також не приймаються до уваги колегією суддів і посилання скаржника на пред"явлення відповідачу претензії №КМ-12/07-7047 від 04.11.2013р., оскільки відповідні обставини не впливають на обчислення строків позовної давності.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу стосовно ненадання позивачем доказів в підтвердження факту простою вагонів, реальності настання збитків, а також стосовно пропуску позивачем строку позовної давності є взаємовиключними тому, що строком позовної давності обчислюється лише порушене право.

Керуючись ст.ст.101 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2015р. у справі №904/1401/15 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення

Головуючий І.Л.Кузнецова

Суддя І.М.Герасименко

Суддя Е.В.Орєшкіна

Повна постанова складена 02.10.2015р.