УХВАЛА

17.06.2015Справа № 910/15236/15

за заявою Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», м.Київ

щодо особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «-Еліт буд-», м.Київ

про вжиття запобіжних заходів

Суддя Любченко М.О.

Представники сторін:

від заявника: Щока Ю.Ю. - по дов.

від ТОВ «-Еліт буд-»: Слуцька Н.С. - по дов.

Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк», м.Київ звернулось до господарського суду міста Києва з заявою про вжиття запобіжних заходів шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки Toyota Camry випуску 2012р., шасі (кузов, рама, кoляска) №JTNBF4FR903012455, тип транспортного засобу - легковий седан-В, чорного кольору, що належить на праві власності Публічному акціонерному товариству «Український професійний банк».

В обґрунтування своєї заяви Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» посилалось на те, що 25.05.2015р. Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» на підставі договору купівлі-продажу було відчужено вказаний вище транспортний засіб Товариству з обмеженою відповідальністю «-Еліт буд-». Вказаний договір засіданням комісії з перевірки договорів було визнано нікчемним на підставі приписів ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що є підставою для подання у майбутньому позову про застосування наслідків нікчемності правочину. При цьому, за твердженнями заявника, Товариством з обмеженою відповідальністю «-Еліт буд-» можуть бути вчинені дії, направлені на подальше відчуження транспортного засобу.

Ухвалою від 16.06.2015р. розгляд заяви №01-10/1908 від 15.06.2015р. Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» про вжиття запобіжних заходів було призначено на 17.06.2015р.

У судовому засіданні 17.06.2015р. представником Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» було підтримано вимоги, викладені в заяві №01-10/1908 від 15.06.2015р.

Товариство з обмеженою відповідальністю «-Еліт буд-» у поясненнях без номеру та дати, що надійшли до господарського суду 17.06.2015р., та у судовому засіданні 17.06.2015р. проти задоволення заяви №01-10/1908 від 15.06.2015р. Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» надало заперечення з огляду на відповідність договору б/н від 25.05.2015р. купівлі-продажу приписам чинного цивільного законодавства України та відсутність підстав для визнання означеного правочину нікчемним згідно з приписами ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». До того ж, за твердженнями представника Товариства з обмеженою відповідальністю «-Еліт буд-», на безпідставність заяви Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» вказує ненадання останнім доказів наявності майнових прав на транспортний засіб марки Toyota Camry випуску 2012р., шасі (кузов, рама, кoляска) №JTNBF4FR903012455, тип транспортного засобу - легковий седан-В, чорного кольору.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, вислухавши пояснення представників заявника та Товариства з обмеженою відповідальністю «-Еліт буд-», господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви №01-10/1908 від 15.06.2015р. Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», виходячи з наступного.

За приписами ст.43-1 Господарського процесуального кодексу України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття передбачених статтею 43-2 цього Кодексу запобіжних заходів до подання позову.

Відповідно до п.9 Інформаційного листа №01-8/251 від 20.04.2007р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів» у вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43-3; імовірності настання обставин, зазначених у статті 43-1; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Вирішуючи питання про необхідність вжиття запобіжних заходів, господарський суд повинен встановити підстави вжиття запобіжних заходів, а саме: обставини, які викликають у заявника побоювання, що подача потрібних для нього доказів стане згодом неможливою чи утрудненою; обставини, які підтверджують порушення прав заявника, або його уявлення про загрозу порушення цих прав та реальність такої загрози. При цьому, заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову. Заявник має подати докази, достатні для впевненості в тому, що його право порушується або невідворотно буде порушено.

Одним із видів запобіжних заходів за змістом ст.43-2 Господарського процесуального кодексу України є накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб.

Накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжних заходів, і знаходиться в неї або в інших осіб, призначене забезпечити відновлення порушеного права під час виконання рішення суду.

Арешт може бути накладений на будь-яке майно, зокрема й те, яке не пов'язане із тим порушенням права або загрозою порушення, яке зазначено в заяві. Тобто, законодавець не обмежує кола речей, на які може бути накладено арешт. Аналогічну позицію наведено у постанові від 10.03.2015р. Вищого господарського суду України по справі № 910/26393/14.

Відповідно до ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно зі ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона за допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст.32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, заявник, зокрема, має подати докази, які достатні для впевненості в тому, що його право порушується або невідворотно буде порушено.

Як вказувалось вище, обґрунтовуючи подану заяву, Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» посилалось на те, що Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» було відчужено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «-Еліт буд-» автомобіль марки Toyota Camry випуску 2012р., шасі (кузов, рама, кoляска) №JTNBF4FR903012455, тип транспортного засобу - легковий седан-В, чорного кольору на підставі договору б/н від 25.05.2015р. купівлі-продажу, який засіданням комісії з перевірки договорів після введення у заявника тимчасової адміністрації було визнано нікчемним на підставі приписів ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що є підставою для подання у майбутньому позову про застосування наслідків нікчемності правочину. На думку заявника, Товариством з обмеженою відповідальністю «-Еліт буд-» можуть бути вчинені дії, направлені на подальше відчуження транспортного засобу, що призведе до порушення прав банку.

Наразі, господарський суд зауважує, що заявником не представлено до матеріалів справи належних та допустимих доказів перебування транспортного засобу марки Toyota Camry випуску 2012р., шасі (кузов, рама, кoляска) №JTNBF4FR903012455, тип транспортного засобу - легковий седан-В, чорного кольору саме у Товариства з обмеженою відповідальністю «-Еліт буд-».

Слід зазначити, що порядок реєстрації транспортних засобів визначено у Постанові № 1388 від 07.09.1998р. Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів».

Відповідно до п.3 означеного нормативно-правового акту Державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру Державтоінспекції.

Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини) (п.7 Постанови № 1388 від 07.09.1998р. Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів»).

Пунктом 16 вказаної Постанови передбачено, що на зареєстровані у підрозділі Державтоінспекції транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію, а також номерні знаки, що відповідають державному стандарту України.

У свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) зазначається юридична особа, якій належать транспортні засоби, місцезнаходження такої особи та стоянки.

Тобто, з огляду на наведене вище, суд зауважує, що належним доказом наявності у особи майнових прав на транспортний засіб на певну дату є саме свідоцтво про його реєстрацію (технічний паспорт), а не договір купівлі-продажу.

Наразі, суд зазначає, що з метою належного обґрунтування заяви Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» не було позбавлено права та можливості звернутись до Державної автомобільної інспекції для отримання відомостей щодо реєстрації автомобіля Toyota Camry випуску 2012р., шасі (кузов, рама, кoляска) №JTNBF4FR903012455, тип транспортного засобу - легковий седан-В, чорного кольору за певною особою.

За таких обставин, враховуючи інститут належності і допустимості доказів та приписи Постанови № 1388 від 07.09.1998р. Кабінету Міністрів України, суд наголошує, що договір купівлі-продажу б/н від 25.05.2015р. транспортного засобу не є належним доказом наявності на теперішній час саме у Товариства з обмеженою відповідальністю «-Еліт буд-» майнових прав на означений автомобіль.

Як вказувалось вище, заявник зобов'язаний навести доводи, достатні для впевненості в тому, що його право порушується або невідворотно буде порушено, чого з представлених заявником документів та наведених обставин судом не встановлено.

Крім того, Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» не подано належних та допустимих у розумінні ст.34 Господасркього процесуального кодексу України доказів, вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю «-Еліт буд-» будь-яких дій, направлених на відчуження вказаного вище майна, що могли б призвести до подальшого порушення прав та законних інтересів заявника.

Наразі, слід зазначити, що нормами чинного господарського процесуального законодавства України передбачено вжиття запобіжних заходів шляхом накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, тоді як в розглядуваній заяві Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» наголошує, що автомобіль належить саме заявнику.

Відповідно до ч.6 ст.43-4 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності підстав, встановлених статтею 43-1 цього Кодексу, а також невиконання вимог, передбачених частиною третьою цієї статті, господарський суд виносить ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

За таких обставин, враховуючи, що заявником не було представлено належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів наявності підстав для застосування означених запобіжних заходів, господарський суд дійшов висновку, що заява №01-10/1908 від 15.06.2015р. Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» про вжиття запобіжних заходів підлягає залишенню без задоволення.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст.43-4, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви №01-10/1908 від 15.06.2015р. Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» про вжиття запобіжних заходів шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки Toyota Camry випуску 2012р., шасі (кузов, рама, кoляска) №JTNBF4FR903012455, тип транспортного засобу - легковий седан-В, чорного кольору, що належить на праві власності Публічному акціонерному товариству «Український професійний банк».

Суддя М.О. Любченко