ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2015 р.Справа № 922/4740/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанській В.В.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків
до Приватної виробничо-комерційної фірми "АНС", м. Харків
про стягнення 32467,74 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 довіреність №01-42юр/3633 від 12.05.15 р.;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Приватної виробничо-комерційної фірми "АНС", з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 16.09.15 р., в якій позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за електричну енергію в розмірі 19806,72 грн. (де 16505,60 грн. - тарифна складова та 3301,12 грн. - ПДВ 20%), суму 9832,92 грн. - перевищення договірної величини, пеню у розмірі 2586,96 грн., 3% річних 129,46 грн. та індекс інфляції у розмірі 111,68 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно договору про постачання електричної енергії від 01.10.2009 р. №050322 Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Присутній представник позивача у судовому засіданні підтримав заяву про збільшення позовних вимог, яка ним надана через канцелярію суду 28.09.15 р., в якій позивач користуючись правами наданими йому ст. 22 ГПК України просить стягнути з відповідача суму заборгованості за електричну енергію в розмірі 19806,72 грн. (де 16505,60 грн. - тарифна складова та 3301,12 грн. - ПДВ 20%), суму 9832,92 грн. - перевищення договірної величини, пеню у розмірі 2586,96 грн., 3% річних 129,46 грн., індекс інфляції у розмірі 111,68 грн. та витрати на експертне дослідження у розмірі 3084,48 грн.

Враховуючи, що згідно ч.4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви, суд приймає заяву позивача як таку, що не суперечить інтересам сторін та діючому законодавству та продовжує розгляд справи з урахуванням цих змін.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. До господарського суду Харківської області 29 вересня 2015 року повернулась ухвала від 20 серпня 2015 року про відкладення розгляду справи, яка була направлена на адресу відповідача: м. Харків, вул. Червоного орача, 30, з відміткою пошти: зі спливом терміну зберігання.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач був повідомлений належним чином, про дату та час розгляду справи, справа розглядається на підставі ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача господарським судом встановлено наступне.

01.10.2009 р. між АК "Харківобленерго" (позивач та постачальник) та ВПКФ "АНС" (відповідач та споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії від №050322. Відповідно до умов даного договору позивач продає електричну енергію відповідачу, а відповідач оплачує дану електричну енергію.

26.03.2013р. сторонами підписана додаткова угода про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії № 050322 від 01.10.2009 (далі Додаткова угода).

На підставі п. 9.4 додаткової угоди, договір пролонговано на 2015 рік.

Відповідно до Закону України "Про електроенергетику" від 16.10.1997р. № 575/97-ВР та "Правил користування електричною енергією", затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28, договір про постачання електричної енергії є основним документом та визначає зміст відносин, прав та обов'язків сторін.

Відповідно до п. 2.3.3 додаткової угоди , споживач зобов'язаний своєчасно сплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії та інші нарахування.

Згідно з п. 5 додатка 2 остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі рахунку, який виставляється постачальником електричної енергії на основі даних про фактичне споживання електричної енергії.

Відповідно до п. 5 додатка 2 до договору, споживач повинен отримати рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

Відповідач отримував електричну енергію від позивача, але зобов'язання по оплаті виконував не своєчасне, у зв'язку із чим виникла заборгованість перед позивачем по оплаті за квітень 2015 року у розмірі 19806,72 грн.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення коштів в сумі 19806,72 грн. (де 16505,60 грн. - тарифна складова та 3301,12 грн. - ПДВ 20%) правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Окрім того, позивач просить суд стягнути на його користь пеню у розмірі 2586,96 грн., 3% річних 129,46 грн., індекс інфляції у розмірі 111,68 грн.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п.4.2.1. договору за внесення платежів, передбачених пунктом 2.3.3 - 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком №2 "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індексу інфляції. Сума пені нараховується споживачу з першого дня прострочення платежу, який повинен бути здійснений споживачем в термін, встановлений в додатку №2 "Порядок розрахунків", до дні ліквідації заборгованості включно та зазначається в рахунку окремим рядком (ч.8, 9, п. 8.1. ПКЕЕ).

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши нарахування пені, 3% річних та інфляційних суд приходить до висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, інтересам сторін та підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлена до стягнення сума перевищення договірної величини у розмірі 9832,92 грн.

У квітні 2015 року споживачем використана електрична енергія в обсягах, що перевищують договірні величини.

Статтею 26 Закону України "Про електроенергетику" від 16.10.1997р. № 575/97-ВР передбачено відповідальність споживачів за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у вигляді сплати на користь енергопостачальної організації двократної вартості різниці між фактично спожитою величиною електроенергії і договірною величиною. Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку постачання електричної енергії споживачам " від 16 червня 2005 року № 473 (далі "Порядок") встановлено порядок визначення граничних величин споживання електричної енергії та потужності для споживачів, а саме: п. 7 передбачає - енергопостачальні організації до початку наступного року в обумовлені договорами про постачання електричної енергії терміни узгоджують з усіма споживачами, крім населення, обсяги очікуваного споживання електричної енергії на наступний рік за місяцями (кварталами).

Відповідно до абзацу 6 п. 4.2 "Правил" та п. 5.1 Додаткової угоди між сторонами визначені договірні величини споживання електричної енергії.

На квітень 2015 року відповідно до Додатку № 1 встановлено договірну величину у розмірі 4763 кВт/год. Протягом розрахункового періоду Споживачем не проводилось коригування договірної величини електроспоживання і договірна величина споживання електричної енергії на квітень 2015 р. залишилась на рівні узгодженому Додатком 1 до договору.

Згідно звіту за квітень 2015 Відповідачем фактично було використано електричну енергію в кількості 11781 кВт/год. Таким чином, відповідач перевищив договірні величини споживання на 7018 кВт/год. Так, 11781 кВт/год (фактично спожита кількість е/е) - 4763 кВт/год (договірна величина е/е) = 7018 кВт/год (перевищення договірної величини). Відповідно до вимог п. 6.14 "Правил" позивачем складене повідомлення № 3260 від 12.05.2015 про перевищення договірної величини споживання електричної енергії по підсумкам розрахункового періоду за квітень 2015, яким до відповідача доведено про перевищення ним договірних величин споживання електричної енергії на 7018 кВт/год. вартість якої складає 9832,92 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача суми перевищення договірної величини у розмірі 9832,92 грн. обгрунтованоб та такою, що підлягає задоволенню

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму витрат на експертне дослідження у розмірі 3084,48 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем був направлений на адресу відповідача 11.10.2013 р. рахунок №764/0734 на оплату експертного дослідження проведеного експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора ОСОБА_2, яке було замовлено позивачем.

Зазначене експертне дослідження було проведено з метою дослідження пломб, встановлених на приладу обліку електроенергії відповідача та встановлення питання їх відповідності зразкам пломб державної повірки.

Відповідно "Висновку експертного дослідження" № 5123 від 29.08.2013р. Харківського Науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл.професора ОСОБА_2, встановлено, що: "Відбитки "ОТККСМ 10 ОТД 9" на пломбі, встановленій на правому нижньому стяжному гвинті приладу обліку електроенергії СТ-ЕА08Д зав.№ 016769, який вилучено у споживача ВКПФ "АНС", не відповідають відбиткам "ОТК КСМ 10 ОТД9" на пломбі, наданий для порівняльного дослідження.

Відповідачем рахунок №764/0734 був не оплачений, відповідно до цього суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача витрат на експертне довлідження у розмірі 3084,48 грн. обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватної виробничо-комерційної фірми "АНС" (61157, м. Харків, пров. Червоного орача, 30, п/р 260081119 ПАТ "Мегабанк", МФО 351629, ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61003, м. Харків, вул. Плеханівська,149, на п/р 07 в філії ХОУ ВАТ ДОБУ, МФО 351823, код 00131954) суму заборгованості за електричну енергію в розмірі 19806,72 грн. (де 16505,60 грн. - тарифна складова та 3301,12 грн. - ПДВ 20%), суму 9832,92 грн. - перевищення договірної величини.

3. Стягнути з Приватної виробничо-комерційної фірми "АНС" (61157, м. Харків, пров. Червоного орача, 30, п/р 260081119 ПАТ "Мегабанк", МФО 351629, ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61003, м. Харків, вул. Плеханівська,149, на п/р 5 в АТ "ОСОБА_3 Аваль" м. Київ, МФО 380805, ) пеню у розмірі 2586,96 грн., 3% річних 129,46 грн., індекс інфляції у розмірі 111,68 грн., витрати на експертне дослідження у розмірі 3084,48 грн. та судовий збір у розмірі 1827,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_4