ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2015 р.Справа № 916/3027/15

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Н.В. Комендатенко

за участю представників:

від позивача не зявився,

від відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 співвласників „Сімекс багатоквартирних будинків №№ 3, 3а, 3б по провулку Дунаєва до Одеської міської ради про визнання права постійного користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 співвласників „Сімекс багатоквартирних будинків №№ 3, 3а, 3б по провулку Дунаєва звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеської міської ради про визнання за позивачем права постійного користування земельною ділянкою, яка розташована в м. Одесі по провулку Дунаєва, 3, 3-А, 3-Б, загальною площею 0,8949 га, цільове призначення якої: для розташування та обслуговування житлового комплексу, посилаючись на наступне.

Як зазначає позивач, 05.09.2000 р. виконавчим комітетом Одеської міської ради проведена державна реєстрація юридичної особи - ОСОБА_2 співвласників „Сімекс багатоквартирних будинків №3, 3а, 36 по провулку Дунаєва, що створене фізичними особами власниками квартир та нежилих приміщень багатоквартирних будинків №3, 3а, 36 по провулку Дунаєва в м. Одесі. ОСОБА_2 утримує та здійснює управління вказаним житловим комплексом, розта шованим на земельній ділянці загальною площею 0,8949 га, що підтверджується актом приймання-передачі від 16.10.2000 р., бухгалтерською довідкою, карткою рахунку 025 „Майно в довіч ному управлінні.

Наразі позивач вказує, що комплекс житлових будинків під №3, 3а, 36 по пров. Дунаєва в м. Одесі був забудований ТОВ „Сімекс на земельній ділянці загаль ною площею 0,8949 га, цільове призначення - для розташування та обслуговування житлового комплексу, яка виділена під його будівництво рішеннями виконкому Одеської міської ради № 87 від 22.02.1997 і № 982 від 13.11.1998 р. В подальшому право власності на будинки зареєстровано КП „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації нерухомості за ТОВ „Сімекс на підставі сві доцтв про право власності на будинок від 11.02.1999 р. № 003/99, від 26.07.1999 р. № 011/99, від 11.08.2000 р. № 010/2000. При цьому Одеська міська рада видала ТОВ „Сімекс державний акт на право постійного корис тування землею ІІ-ОД №000456 від 10.09.2001 р., який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 168.

Однак, в наприкінці 2001 року ТОВ „Сімекс виключено з Єдиного державного ре єстру підприємств та організацій України, що підтверджується довідкою від 14.07.2003 №04-11/2-1082 Одеського обласного управління статистики.

Поряд з цим позивач наголошує, що на момент ліквідації забудовника, всі квартири та нежитлові приміщення в будинках №3, 3а, 36 по пров. Дунаєва в м. Одесі, передані ТОВ „Сімекс у приватну власність фізичним особам. З урахуванням того, що земельна ділянка загальною площею 0,8949 га, кадастрові но мери №1 :16:01:003, №2 :09:03:003, цільове призначення - для розташування та обслуговування житлового комплексу, знаходилась у ТОВ „Сімекс в постійному ко ристуванні, у 2004 році ОСББ „Сімекс як правонаступник ліквідованого користувача звернув ся до Одеської міської ради із заявою про оформлення документів на право користування земельною ділянкою (прибудинковою територією).

Відтак, позивач зазначає, що документи на право користування землею оформлено не було з посиланням на те, що згідно ст.92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають тільки підприємства, установи та органі зації, що належать до державної та комунальної власності.

Також 08.08.2013 р. позивач звернувся до Одеської міської ради із заявою про оформлення землекористування на підставі ст.42 ЗК України.

Як вказує позивач, листами Департаменту комунальної власності ОМР від 19.12.2013 р. за вих.№01-17/132-публ, 27.01.2014 р. вих.№01-17/10-публ, заявника повідомлено, що вказане питання на розгляд сесії ОМР не винесено та по суті не вирішено.

На думку позивача, така бездіяльність відповідача є незаконною. Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005у справі № 1-17/2005 встановлено, що положення ст.92 Земельного кодексу України не обмежують і не скасовують права постійного користування земельними ділянками, набутого іншими особа ми в установлених законодавством випадках станом на 01.01.2002 р. З огляду на те, що житловий комплекс позивача був забудований на земельній ділянці, яка знаходилася у постійному користуванні ТОВ „Сімекс (забудовника), позивач вважає бездіяльність Одеської міської ради, яка виражена у невирішенні питання про передачу у користування об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку відповідної прибудинкової території, незаконною та такою, що порушує права на землю, встановлені ст. 42 ЗК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.07.2015 р. позовну заяву ОСОБА_2 співвласників „Сімекс багатоквартирних будинків №№ 3, 3а, 3б по провулку Дунаєва прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/3027/15, при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву (а.с. 100-104). Зокрема, відповідач вказує, що згідно зі ст. 1 Закону України від 29.11.2001 № 2866-ІІІ „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Крім того, відповідно до ст. 42 Земельного кодексу України (у редакції від 04.08.2013 р., яка діяла на момент звернення ОСББ „Сімекс до ОМР) земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Також згідно зі ст. 92 Земельного кодексу України у редакції від 04.08.2013 р. права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації; в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності; г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України „Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування; ґ) вищі навчальні заклади незалежно від форми власності. Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України у вказаній вище редакції право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Як вказує відповідач, Одеською міською радою 16.04.2015 р. було прийнято рішення за № 324 „Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки об'єднанню співвласників багатоквартирних будинків „Сімекс за адресою: м. Одеса, пров. Дунаєва, 3, 3а, 36, для експлуатації та обслуговування будинку та прибудинкової території. Однак, у зв'язку з прийняттям Закону України від 14.05.2015 р. № 417-VIII „Про особливості багатоквартирному будинку були внесені зміни до ст. 42 та ст. 92 Земельного кодексу України. Відповідно до ст. 13 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону ч. 2 ст. 42 Земельного кодексу України була викладена в наступній редакції: „Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; частину другу статті 92 Земельного кодексу України доповнено пунктом „д такого змісту: „Право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Вищевказана редакція Земельного кодексу України діє з 01.07.2015 р. Відповідач вказує, що на момент звернення ОСББ „Сімекс 08.08.2013 р. на адресу Одеської міської ради та на момент прийняття рішення ОМР від 16.04.2015 р. № 324, чинним законодавством України не було встановлено право набуття у постійне користування земельних ділянок саме об'єднанням співвласників багатоквартирних будинків. Наразі на даний час Земельним законодавством України чітко встановлено право співвласникам багатоквартирного будинку на передачу в постійне користування земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, тому відповідач вважає, що визнання цього права у судовому порядку суперечить діючому законодавству України. Крім того, відповідач стверджує, що позивач не звертався до Одеської міської ради з відповідною заявою після внесення змін до Земельного кодексу України на підставі Закону України від 14.05.2015 р. № 417-VIII, тобто після 01.07.2015 р., тому Одеська міська рада не порушувала права та законні інтереси позивача. До того відповідач посилається на те, що рішення щодо передачі у власність та у користування земельних ділянок приймаються міською радою виключно на її пленарних засіданнях більшістю голосів. За таких обставин, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів № 87 від 22.02.1997 р. „Про надання земельної ділянки ТОВ „Сімекс площею 0,6933 га для проектування та будівництва двох житлових будинків з продовольчим магазином та про дозвіл проектування і будівництва оздоровчого центру для дітей на 80 місць ЗАТ Одеської фабрики технічних тканин по провулку Дунаєва, 3 було вилучено земельну ділянку площею 0,6933 га із раніше відведеної ЗАТ Одеської фабрики технічних тканин території і передано її до міськземфонду згідно договору з Одеською фабрикою технічних тканин. При цьому п. 2 вказаного рішення виконкому ТОВ „Сімекс надано земельну ділянку площею 0,6933 га у тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком до 5 років для будівництва двох 6-8-поверхових житлових будинків з продовольчим магазином, площею 300 кв.м і підземним гаражем з наданням її у постійне користування після завершення будівництва та прийому обєктів в експлуатацію.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів № 982 від 13.11.1998 р. про внесення змін до рішення Одеського міськвиконкому № 87 від 22.02.1997 р. пункт 2 вказаного рішення викладено в новій редакції, згідно з якою ТОВ „Сімекс надано земельну ділянку, загальною площею 0,8949 га в тимчасове довгострокове користування на правах оренди, терміном до 5 років, з послідуючим наданням її в постійне користування після закінчення будівництва та введення в експлуатацію обєктів, в т.ч.:

- земельну ділянку площею 0,6933 га для будівництва 2-ох 6-ти, 9-типоверхових житлових будинків з продовольчим магазином (загальною площею 300 кв.м) та підземними гаражами;

- земельну ділянку, площею 0,2016 га, для благоустрою навколишньої території.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ „Сімекс були збудовані житлові будинки за № 3, 3а, 36 по пров. Дунаєва в м. Одесі, про що свідчать надані позивачем до суду копії актів державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта по пров. Дунаєва, 3, від 20.01.1999 р., по пров. Дунаєва, 3А від 14.07.1999 р., по пров. Дунаєва, 3Б, від 10.07.2000 р., які затверджені відповідними розпорядження Приморської районної державної адміністрації виконкому Одеської міської ради від 21.01.1999 р. № 40, від 16.07.1999 р. № 913, від 28.07.2000 р. № 724. На підставі вказаних актів державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєктів та розпоряджень про затвердження цих актів Управлінням з питань розподілу та реалізації житла виконавчого комітету Одеської міської ради були видані ТОВ „Сімекс свідоцтва про право власності на будинки за адресою: м. Одеса, пров. Дунаєва, 3, 3а, 36, від 11.02.1999 р., від 26.07.1999 р. № 011/99 та від 11.08.1999 р. № 010/2000 відповідно. На підставі цих свідоцтв про право власності на вказані будинки КП „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації нерухомості було зареєстровано право власності ТОВ „Сімекс на вищезазначені житлові будинки.

Наразі 10.09.2001 р. Одеською міською радою народних депутатів було видано ТОВ „Сімекс державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ОД № 000456, згідно якого ТОВ „Сімекс надано у постійне користування земельну ділянку загаль ною площею 0,8949 га для експлуатації обслуговування житлових будинків з продовольчим магазином і підземними гаражами та благоустрою навколишньої території. Вказаний держакт зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 168.

Поряд з цим, як зясовано судом, 19.08.2000 р. відбулись установчі збори власників квартир і нежитлових приміщень будинку, що розташований за адресою: м. Одеса, пров. Дунаєва, 3, 3А, 3Б, на яких було прийнято рішення про створення обєднання співвласників багатоквартирного будинку за адресою: м. Одеса, пров. Дунаєва, 3, 3А, 3Б, при цьому затверджено статут вказаного ОСОБА_2.

05.09.2000 р. виконавчим комітетом Одеської міської ради було здійснено державну реєстрацію юридичної особи - ОСОБА_2 співвласників „Сімекс багатоквартирних будинків №3, 3а, 36 по провулку Дунаєва, що створено фізичними особами власниками квартир та нежилих приміщень багатоквартирних будинків №3, 3а, 36 по провулку Дунаєва в м. Одесі.

Так, 16.10.2000 р. між ТОВ „Сімекс в особі директора Товариства і ОСББ „Сімекс в особи голови правління було складений акт приймання-передачі житлових комплексів з балансу на баланс, у відповідності до якого на баланс позивача були передані активи житлового комплексу за адресою: м. Одеса, пров. Дунаєва, 3, 3А, 3Б. Також 16.10.2000 р. між ТОВ „Сімекс в особі директора Товариства і ОСОБА_2 співвласників „Сімекс багатоквартирних будинків №3, 3а, 36 по провулку Дунаєва в особи голови правління був складений акт приймання-передачі, згідно якого ТОВ „Сімекс передає, а ОСББ приймає на себе обовязок вносити плату за постійне користування земельною ділянкою загальною площею 8949 кв.м, що передана в постійне користування для експлуатації і обслуговування вищевказаних будинків.

Як стверджує позивач, наприкінці 2001 року ТОВ „Сімекс виключено з Єдиного державного ре єстру підприємств та організацій України, що підтверджується довідкою від 14.07.2003 р. №04-11/2-1082 Одеського обласного управління статистики. Поряд з цим позивач наголошує, що на момент ліквідації забудовника, всі квартири та нежитлові приміщення в будинках №3, 3а, 36 по пров. Дунаєва в м. Одесі, передані ТОВ „Сімекс у приватну власність фізичним особам. З урахуванням того, що земельна ділянка загальною площею 0,8949 га, кадастрові но мери №1 :16:01:003, №2 :09:03:003, цільове призначення - для розташування та обслуговування житлового комплексу, знаходилась у ТОВ „Сімекс в постійному ко ристуванні, у 2004 році ОСББ „Сімекс як правонаступник ліквідованого користувача звернув ся до Одеської міської ради із заявою про оформлення документів на право користування земельною ділянкою (прибудинковою територією). Проте, документи на право користування землею оформлено не було з посиланням на те, що згідно ст.92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають тільки підприємства, установи та органі зації, що належать до державної та комунальної власності.

Також 08.08.2013 р. позивач звернувся до Одеської міської ради із заявою про оформлення землекористування на підставі ст.42 ЗК України. Листами Департаменту комунальної власності ОМР від 19.12.2013 р. за вих.№ 01-17/132-публ, 27.01.2014 р. вих.№01-17/10-публ, заявника повідомлено, що вказане питання на розгляд сесії ОМР не винесено та по суті не вирішено. На думку позивача, така бездіяльність відповідача є незаконною та такою, що порушує права на землю, встановлені ст. 42 ЗК України, що і стало підставою для звернення позивача до суду із заявленим позовом.

Разом з тим слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів правонаступництва позивачем прав та обовязків ліквідованого ТОВ „Сімекс, якому був виданий державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ОД № 000456. Так, ліквідація ТОВ „Сімекс здійснена без правонаступництва, про таке правонаступництво не міститься і в установчих документів позивача. Той факт, що за актом приймання-передачі від 16.10.2000 р. ТОВ „Сімекс передало позивачу - ОСББ „Сімекс обовязок вносити плату за постійне користування земельною ділянкою загальною площею 8949 кв.м, що передана в постійне користування для експлуатації і обслуговування вищевказаних будинків, не свідчить про перехід до позивача прав та обовязків як землекористувача згідно держакту на право постійного користування землею серії ІІ-ОД № 000456. З огляду на це, суд вважає безпідставними доводи позивача, що він є правонаступником ліквідованого землекористувача ТОВ „Сімекс.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 29.11.2001 № 2866-ІІІ „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 27 Земельного кодексу України (в редакції від 1990 року) право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства.

Згідно з п. "в" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України 2001 р. підставами припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, є припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій.

У постанові Верховного Суду України від 21.02.2011 р. у справі N 21-3а11 було сформовано правову позицію, відповідно до якої приписи пункту "в" частини 1 статті 141 Земельного кодексу України слід розуміти таким чином, що припинення права користування земельною ділянкою з підстави припинення установи допускається лише у випадку, коли припинення останньої виключає правонаступництво.

Тобто, Верховним Судом України був зроблений висновок, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою може бути виключно ліквідація юридичної особи. В свою чергу з огляду на вказане право ТОВ „Сімекс користування земельною ділянкою, посвідчене державним актом на землю серії ІІ-ОД № 000456, припинилося в 2001 році у зв'язку із ліквідацією Товариства. Таким чином, вказаний держакт на право постійного користування землею серії від 10.09.2001 р., виданий ТОВ „Сімекс, втратив свою чинність.

Крім того, відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 27 Земельного кодексу України (в редакції від 1990 року) припинення права користування землею у випадках, передбачених пунктами 1 - 8 частини першої та частиною третьою цієї статті, провадиться у межах населених пунктів відповідною Радою народних депутатів, за межами населених пунктів - сільською, селищною, районною, міською, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Радою народних депутатів, а у випадку, передбаченому пунктом 9 частини першої цієї статті, - за рішенням Ради народних депутатів, що має право вилучати земельні ділянки.

Статтями 143, 144 Земельного кодексу України 2001 р. встановлено, що примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку або на підставі рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

В свою чергу суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє чинне рішення Одеської міської ради про припинення права користування спірною земельною ділянкою..

Поряд з цим відповідно до ст. 42 Земельного кодексу України (у редакції від 08.08.2013 р., яка діяла на момент звернення ОСББ „Сімекс до ОМР) земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Так, за приписами ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Також згідно зі ст. 92 Земельного кодексу України (в ред., що діяла станом на 08.08.2013 р.) права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації; в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності; г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України „Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування; ґ) вищі навчальні заклади незалежно від форми власності.

Отже, на момент звернення у 2013 році позивача до міськради з проханням щодо оформлення землекористування згідно наведених положень Земельного кодексу України позивач не належав до субєктів, які наділені правом постійного землекористування.

Так, згідно ч. 1, 2 ст. 123 Земельного кодексу України (в ред., що діяла станом на 08.08.2013 р.) надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу. Земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті "а" частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 3 ст. 123 ЗК України).

У відповідності до ст. 125 Земельного кодексу України (в ред., що діяла станом на 08.08.2013 р.) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Наразі, як зясовано судом, 16.04.2015 р. Одеською міською радою було прийнято рішення № 324 „Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки об'єднанню співвласників багатоквартирних будинків „Сімекс за адресою: м. Одеса, пров. Дунаєва, 3, 3а, 36, для експлуатації та обслуговування будинку та прибудинкової території.

Проте, згідно Закону України від 14.05.2015 р. № 417-VIII „Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку були внесені зміни до ст. 42 та ст. 92 Земельного кодексу України, що набули чинності з 01.07.2015 р.

Відповідно до ст. 13 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону ч. 2 ст. 42 Земельного кодексу України була викладена в наступній редакції: „Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; частину другу статті 92 Земельного кодексу України доповнено пунктом „д такого змісту: „Право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Отже, на момент звернення ОСББ „Сімекс 08.08.2013 р. на адресу Одеської міської ради та на момент прийняття рішення ОМР від 16.04.2015 р. № 324, чинним законодавством України не було встановлено право набуття у постійне користування земельних ділянок саме об'єднанням співвласників багатоквартирних будинків. Наразі на даний час Земельним законодавством України прямо передбачено право співвласників багатоквартирного будинку набуття в постійне користування земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки.

Однак, чинним земельним законодавством не передбачено автоматичного переходу прав на земельні ділянки, а вимагається оформлення прав на них за певною процедурою, яку не можна підміняти судовим рішенням.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не звертався до відповідача як органу місцевого самоврядування, що наділений повноваженнями у сфері земельних відносин (ст. 12 ЗК України, ст. 26 ЗУ „Про місцеве самоврядування в Україні), з відповідною заявою щодо оформлення права постійного користування земельною ділянкою після набранням чинності внесених змін до Земельного кодексу України на підставі Закону України від 14.05.2015 р. № 417-VIII, тобто після 01.07.2015 р. До того ж рішення щодо передачі у власність та у користування земельних ділянок приймаються міською радою виключно на її пленарних засіданнях більшістю голосів.

Під час розгляду справи представник відповідача пропонував позивачу звернутися до міськради із заявою про внесення змін до попереднього рішення міськради № 324 від 16.04.2015 р. Так, позивач звернувся до міськради з відповідним клопотанням від 25.08.2015 р. № 02.2-10/950, проект відповідного рішення підготовлено Департаментом комунальної власності ОМР, про що зазначено в листі Департаменту від 14.09.2015 р., однак відповідне рішення відповідачем на момент розгляду справи не прийнято.

За таких підстав, суд доходить до висновку про недоведеність позивачем заявлених ним вимог та наявність порушень прав останнього з боку відповідача. Враховуючи викладене, суд не вбачає достатніх підстав для задоволення позову ОСББ „Сімекс.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона належними і допустимими доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 співвласників „Сімекс багатоквартирних будинків №№ 3, 3а, 3б по провулку Дунаєва не відповідають фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, тому не підлягають задоволенню.

У звязку з тим, що рішення відбулось не на користь позивача, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 співвласників „Сімекс багатоквартирних будинків №№ 3, 3а, 3б по провулку Дунаєва до Одеської міської ради про визнання права постійного користування земельною ділянкою відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 07 жовтня 2015 р.

Суддя В.С. Петров