РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2015Справа №910/17379/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Бізнес Груп»

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь»

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Юні Вайн»

про визнання припиненим правовідношення за договором іпотеки

Суддя Маринченко Я.В.

За участю преставників

позивачa: не з'явився;

відповідача: Баранов О.В. (представник за довіреністю);

третьої особи: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Київ бізнес груп» звернулось до суду з позовом до ПАТ «Бак «київська Русь» про визнання припиненим правовідношення за договором іпотеки від 19.06.2013, укладеного між сторонами, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черкасовою Н.Б. за №2706.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 19.06.2013 між ПАТ «Банк Київська Русь» (Банк) та ТОВ «Юні Вайн» (Позичальник) укладено кредитний договір №53237-44.3, за умовами якого Банк зобов'язався відкрити Позичальнику кредитну лінію з лімітом кредитування 1100000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 23% річних та кінцевим терміном повернення кредиту 18.06.2015.

11.10.2013 Банк та Позичальник уклали договір про внесення змін №1 до кредитного договору, яким збільшили ліміт кредитної лінії до 1300000 грн. та змінили графік зменшення кредитної лінії.

01.07.2014 між Банком та Позичальником було укладено договір про внесення змін №2 до кредитного договору, а 21.08.2014 - договір №3 про внесення змін до кредитного договору, якими сторони змінили графік зменшення кредитної лінії та виклали пункти договору в новій редакції.

19.06.2013, з метою забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором між Банком та позивачем укладено договір іпотеки, за умовами якого позивач (Іпотекодавець) передав Банку в іпотеку нерухоме майно. 15.10.2013 сторони підписали договір про внесення змін до договору іпотеки.

Позивач вказує, що на момент підписання договору іпотеки та додаткової угоди до нього від 15.10.2013 вказаним договором було забезпечено вимоги Банку до Позичальника за кредитним договором з урахуванням договору про внесення змін №1 до кредитного договору.

Проте, укладення між сторонами договорів про внесення змін №2 та №3 до кредитного договору, якими сторони змінили Графік зменшення кредитної лінії, призвело до значного збільшення суми процентів за користування грошовими коштами за кредитним договором. Зазначає, що оскільки іпотека є видом поруки, то у зв'язку зі збільшенням обсягу відповідальності Позичальника збільшився обсяг відповідальності позивача, без згоди позивача, що відповідно до положень ч.1 ст.559 ЦК України є підставою припинення поруки.

На підставі викладеного просить визнати правовідношення за спірним договором поруки такими, що припинились.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач, надав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечував, вказуючи на те, що дійсно між Банком, Позичальником та позивачем було укладено відповідні договори. Проте договір іпотеки, укладений з позивачем є окремим видом договору забезпечення, за умовами якого Іпотекодавець несе відповідальність перед іпотеко держателем за невиконання Боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. При цьому такої підстави для припинення договору іпотеки, як збільшення обсягу відповідальності іпотекодавця, нормами чинного законодавства не передбачено.

Враховуючи викладене просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.06.2013 між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «Юні Вайн» (Позичальник) укладено кредитний договір №53237-44.3. відповідно до пунктів 1.1.1-1.1.5. якого Банк відкриває Позичальнику відкличну кредитну лінію та зобов'язується надавати кредитні кошти в розмірі та на умовах, визначених цим договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі. Ліміт кредитної лінії встановлено в розмірі 1100000 грн, з кінцевим термін повернення кредиту до 18.06.2015. Відсоткова ставка погоджена сторонами у розмірі 23% річних.

В подальшому, сторони уклали договори про внесення змін до кредитного договору, а саме: Договір №1 від 11.10.2013, №2 від 01.07.2014 та №3 від 21.08.2014, якими збільшили ліміт кредитної лінії до 1300000 грн., виклали договір в новій редакції та затвердили новий графік зменшення ліміту кредитної лінії.

З метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальником за кредитним договором, 19.06.2013 між Банком (Іпотекодержатель) та ТОВ «Київ бізнес груп» укладено Договір іпотеки, яким забезпечено вимоги Іпотекодержателя за кредитним договором № 53237-44.3 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 19.06.2013, а також всіма договорами про внесення змін та/або доповнень до нього, додатками, які чинні на момент укладення договору та можуть бути укладені після укладення цього договору.

Вказаним договором Банку передано в іпотеку нерухоме майно, зазначене в пункті 1.2, належне позивачу вартістю 1513865 грн. У зв'язку із укладенням між Банком та Позичальником додаткового договору №1 від 11.10.2013 до кредитного договору, між Банком та позивачем 15.10.2013 року підписано договір про внесення змін і доповнень до договору іпотеки, яким сторони визначили розмір основного зобов'язання за кредитним договором в розмірі 1300000 грн.

Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтями 572, 575 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» (Закон) визначено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст..7 Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст..11 Закону майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Статтею 17 Закону встановлено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень пункту 4.4.1. договору іпотеки іпотека припиняється у випадку виконання у повному обсязі основного зобов'язання та в інших випадках, встановлених Законом.

Пунктом 7.1. вказаного договору передбачено, що договір іпотеки набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання основного зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони, при збільшенні кредитного ліміту за кредитним договором, внесли відповідні зміни до договору іпотеки та зареєстрували вказаний договір у порядку, встановленому Законом.

Посилання позивача на збільшення обсягу відповідальності у зв'язку зі зміною сторонами за кредитним договором графіку зменшення кредитного ліміту як на підставу припинення договору іпотеки, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, оскільки, за договором іпотеки, позивач відповідає за невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором лише в межах вартості предмета іпотеки.

Крім того, іпотека є окремим видом забезпечення виконання зобов'язань, що регулюється спеціальним Законом, нормами якого не передбачено такої підстави припинення іпотеки, як збільшення обсягу відповідальності іпотекодавця.

Також, суд приймає до уваги те, що положеннями договору іпотеки сторони погодили можливе наступне збільшення вимог Банку до Позичальника на підставі укладених додаткових договорів, доповнень тощо.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо припинення іпотеки.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко