РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2015Справа №910/22598/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВМП»

До публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»

Про стягнення 58368,00 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Ханова Ю.С. (за дов.)

від відповідача не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «ВМП» до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення 58368,00 грн., з яких: 50000,00 грн. боргу, 568,00 грн. трьох процентів річних, 7800,00 грн. інфляційних.

Позовні вимоги мотивовані відсутністю підстав для знаходження у відповідача вказаних коштів.

Суд своєю ухвалою від 01.09.2015 порушив провадження у справі № 910/22598/15, розгляд останньої призначив на 21.09.2015.

Відповідач відзиву на позов не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

У грудні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «ВМП» та публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» вели переговори з приводу страхування комерційних угод, а саме: ризиків щодо несплати отриманого за договорами поставки товару, за умовами яких контрагентам надається відстрочка платежу. Сторони узгодили тарифи та страхові суми.

09.01.2015 позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача 50000,00 грн. (докази - в матеріалах справи).

Оскільки станом на 20.01.2015 відповідач проекти договорів не надав, позивач відмовився від укладення договорів, про що повідомив відповідача листом № 101 від 27.01.2015. Позивач просив відповідача повернути 50000,00 грн. протягом семи днів з моменту отримання даного листа.

16.03.2015 позивач звернувся до відповідача з вимогою № 336 про повернення 50000,00 грн..

Відповідач кошти не повернув, посилаючись на фінансові труднощі (лист № 34 від 19.03.2015).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Укладення договору пов'язується з досягненням в належній формі згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України).

За загальним правилом правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі (ст. 208 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст. 207 ЦК України). Незалежно від способу вчинення правочину (в одному документі, чи шляхом обміну кількох документів, листів, телеграм) необхідним його реквізитом, що засвідчує факт вчинення правочину, є підпис сторони, що слідує з ч. 2 ст. 207 ЦК України.

Судом встановлено, що між сторонами договір не укладався.

З огляду на це, підстави для знаходження коштів у відповідача відсутні.

Згідно з приписами ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Дані положення застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Отже, вимоги позивача до відповідача про стягнення 50000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, що передбачено ст. 625 ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, з відповідача підлягає стягненню 7800,00 грн. інфляційних та 568,00 грн. трьох процентів річних.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (01042, м. Київ, провулок Новопечерський, 19/3, код 16467237) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВМП» (45400, Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Луцька, 3, код 36266887) 50000,00 грн. боргу, 568,00 грн. трьох процентів річних, 7800,00 грн. інфляційних, 1827,00 грн. судового збору.

Повернути товариству з обмеженою відповідальністю «ВМП» (45400, Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Луцька, 3, код 36266887) з Державного бюджету України 1131,25 грн. зайво сплаченого судового збору.

Рішення підписано 06.10.2015

Суддя С. А. Ковтун