ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.09.2015 Справа № 905/1423/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Подколзіної Л.Д., при секретарі судового засідання (помічнику судді) Сиса А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпроенерго-1», с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська»», м. Добропілля, м. Білозерське Донецької області

про стягнення 197 831,85 грн.

за участі уповноважених сторін:

від позивача - Бобер Д.О. - представник за довіреністю № 24 від 15.06.2015 року

від відповідача - Гнєзділова Н.В.- представник за довіреністю № ББУ/ОДО110/СЛ/14 від 10.12.2014 року

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецпроенерго-1», с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська»», м. Добропілля, м. Білозерське Донецької області, основного боргу у сумі 163 590 грн., пені у сумі 30 118,49 грн., 3% річних у сумі 1 505,92 грн., інфляційних витрат у сумі 2 617,44 грн. (Всього 197 831,85 грн.)

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № ШБЗ-2014/379-КП від 29.09.2015 року в частині розрахунків за поставлену продукцію, внаслідок чого утворилась заборгованість.

На підтвердження своїх вимог позивачем представлено копію вказаного договору, копію специфікації від 29.09.2015 року до договору, видаткову та товарно-транспортну накладні, копію претензії.

25.09.2015 року через канцелярію господарського суду від позивача до матеріалів справи надійшла заява вх. № 12642/15, про збільшення розміру позовних вимог в порядку ст.22 Господарського процесуального Кодексу України (далі: ГПК України), в якій позивач просить суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта Білозерська», м. Добропілля, м. Білозерське Донецької області, основного боргу у сумі 172 200 грн., пені у сумі 42 884,88 грн., 3% річних у сумі 2 179,63 грн., інфляційних витрат у сумі 2 755,20 грн. (Всього 220 019,71 грн.). Суд розглядає позовні вимоги з урахуванням поданої заяви.

У судовому засіданні 28.09.2015 року позивач підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

14 вересня 2015 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому посилається на порушення позивачем п.4.3 договору, оскільки постачальник не надав на підтвердження поставки товаросупроводжувальні документи, а саме: рахунок-фактури, податкову накладну, сертифікат якості, інструкцію по експлуатації, технічну документацію, яка передбачена п.2.4. договору.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, через канцелярію суду надав клопотання вх. № 12952/15 від 28.09.2015 року. Однак, суд не розглядає вказане клопотання, оскільки воно не містить підпису представника, який його подав, що є обов'язковим реквізитом документу.

Представник відповідача подав клопотання вх. № 12831/15 від 28.09.2015 року про витребування у ТОВ «Спецпроменерго-1» документів, що підтверджують право власності на продукцію (повітронагрівач (калорифер) ВНВ 113-411). Суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування господарським судом доказів у позивача, у зв'язку з тим, що відповідач не надав докази неможливості самостійно надати необхідні документи.

28 вересня 2015 року представник відповідача подав клопотання про долучення до матеріалів справи № 905/1423/15 акту звірки розрахунків за договором поставки № ШБЗ-2014/379-КП від 29.09.2014 року. Суд долучає до матеріалів справи вказаний акт звірки розрахунків.

Представник позивача подав заперечення вх. № 12847/15 від 28.09.2015 року на відзив відповідача, в якому він послався на наступне: згідно п.4.3. договору відповідач мав право відмовитись від прийомки партії, що надійшла та на власний розсуд повернути продукцію постачальнику або прийняти її на зберігання, однак, жодної із вищевказаних дій відповідачем не здійснено, продукція прийнята відповідачем, жодних зауважень стосовних ненадання товаросупроводжувальних документів позивачу не надходило і у позивача наявні все необхідні документи.

Вислухавши у судовому засіданні представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст.43 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВСТАНОВИВ :

29 вересня 2014 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецпроенерго-1», с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, (надалі по тексу - постачальник) та Товариством з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська»», м. Добропілля, м. Білозерське Донецької області, (надалі по тексту - покупець) укладений договір поставки № ШБЗ-2014/379-КП, згідно умов якого постачальник зобов'язався поставити у власність покупця продукцію, а останній зобов'язався прийняти та оплатити її на умовах, визначених цим договором та специфікаціями до нього.

У виконання умов договору сторонами підписана специфікація від 29.09.2015 року, на поставку продукції.

За вказаною специфікацією сторони погодили поставку продукції із зазначенням її найменування, кількісних та якісних показників, ціни, строків поставки та умов оплати. Специфікації підписані обома сторонами без зауважень та скріплені печатками.

Зважаючи на умови оплати, що передбачені специфікацією, покупець повинен перерахувати грошові кошти на поточний рахунок постачальника на 90 (дев'яностий) календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції.

Згідно п.8.1. договору, він набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами. Строк дії договору до 31.12.2014 року включно. У разі невиконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх обов'язків по договору, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами усіх взятих на себе зобов'язань.

Враховуючи вищезазначене, договір, на який посилається позивач, вважається судом укладеним, так як в ньому сторонами передбачені всі істотні умови.

За умовами статті 193 Господарського Кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

На виконання умов договору, за видатковою накладною № РН-0000001 від 19.01.2015 року позивач поставив, а відповідач прийняв продукцію на загальну суму 172 200 грн., що підтверджується матеріалами справи.

З представленої видаткової накладної вбачається, що вона підписана обома сторонами без жодних зауважень, містить всі необхідні відомості про продукцію, а також містить відомості про фактичне отримання продукції. Тобто, за своїми ознаками така накладна є підтвердженням передачі позивачем та приймання відповідачем спірної продукції.

З урахуванням умов оплати відповідно специфікації, відповідач повинен був оплатити товар до 20.04.2015 року.

Однак, станом на час подачі позовної заяви до суду, сума основного боргу відповідачем не оплачена.

За таких обставин, враховуючи, що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпроенерго-1», с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, щодо стягнення основної заборгованості у розмірі 172 200 грн. суд вважає таким, що підлягає задоволенню.

У зв'язку з тим, що відповідачем порушені строки виконання грошового зобов'язання позивачем заявлені вимоги щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат.

Оцінюючи вимоги позивача в цій частині господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт прострочення виконання грошового обов'язку з оплати вартості товару підтверджений матеріалами справи та відповідачем не спростований.

В силу статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 ЦК України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з п.6.1. договору, за порушення строків оплати покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення платежу за кожний день прострочення.

Отже, сторонами самостійно узгоджено розмір пені та здійснений позивачем розрахунок, який не суперечить вимогам Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання", тобто з урахуванням шестимісячного терміну, а також який не перевищує розміру подвійної облікової ставки НБУ.

У відповідності до представленого позивачем розрахунку пеня складає 42 884,88 грн.

Перевіривши представлений позивачем розрахунок пені, з огляду на прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати вартості поставленої продукції, вимоги позивача до відповідача в цій частині суд вважає такими, що підлягають задоволенню.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Положення цієї статті застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобов'язання в не залежності від наявності вини в його діях.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов'язання.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, нарахування інфляційних проведене позивачем з дотриманням загальних правил (методики) нарахування та з урахуванням строків оплати, наданий арифметично обґрунтований розрахунок інфляційних, господарський суд, задовольняє вимоги позивача щодо стягнення 2 755,20 грн. інфляційних витрат у повному обсязі.

З урахуванням того, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, нарахування 3% річних проведене позивачем з дотриманням загальних правил (методики) нарахування та з урахуванням строків оплати, визначених в п. 5.3. договору та специфікації до договору, наданий арифметично обґрунтований розрахунок річних, господарський суд, задовольняє вимоги позивача щодо стягнення 3% річних у розмірі 2 179,63 грн. в повному обсязі.

Доводи відповідача у відзиві на позовну заяву не приймаються судом до уваги виходячи з наступного.

Стосовно заперечень відповідача про ненадання позивачем товаросупроводжувальних документів, вказаних в п.4.3. договору, суд вважає, що ці доводи не мають жодного відношення до терміну та умов розрахунків між сторонами.

Згідно ч.1 ст.666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві (ч. 2 ст. 666 ЦК України).

При прийманні продукції, відповідачем жодних актів про некомплектність чи неякість продукції або відсутність супровідних документів не складалось та суду вони не представлені. В подальшому відповідач із відповідними претензіями на адресу позивача не звертався, отриману продукцію відповідачу не повернув і іншого відповідачем не доведено. Вказане свідчить про передання відповідачу усіх документів у повному обсязі.

Крім того, акт звірки взаєморозрахунків станом на 25.09.2015 року підписано відповідачем та скріплено печаткою підприємства, чим підтверджено заборгованість у сумі 172 200 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України підлягають віднесенню на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 525, 526, 546, 549, 612, 625 ЦК України, ст.193 ГК України, ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецпроменерго-1», с. Червона Слобода, Черкаський район, Черкаська область до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта Білозерська», м. Добропілля, м. Білозерське, Донецька область про стягнення 220 019,71 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта Білозерська», м. Добропілля, м. Білозерське, Донецька область (85013, Донецька область, м. Добропілля, м. білозерське, вул. Строїтельна, 17, р/р 281 в ТВБВ № 10004/01 філія ДОУ ВАТ «Ощадбанк», МФО 335106,) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецпроменерго-1», с. Червона Слобода, Черкаський район, Черкаська область (19604, Черкаська область, Черкаський район, с. Червона Слобода, вул. Чкалова, 39, , р/р 6500 у ПАТ «Укрсиббанк», МФО 351005) основний борг у сумі 172 200,00 грн., інфляційні витрати у сумі 2 755,20 грн., 3% річних у сумі 2 179,63 грн., пеню у сумі 42 884,88 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 289,46 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 28.09.2015 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.10.2015 року.

Суддя Л.Д. Подколзіна