ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2015р. Справа№ 914/2472/15

Господарський суд Львівської області в складі судді Петрашко М.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Метал Холдинг Трейд, м.Київ

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Екватор, м.Старий Самбір Львівської області

про стягнення 47 043,41 грн.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 представник (довіреність №б/н від 31.07.2015р.);

від відповідача не зявився.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю Метал Холдинг Трейд до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Екватор про стягнення 47 043,41 грн., з яких 30 648,26 грн. основний борг, 5 577,48 грн. пеня, 3 064,73 грн. штраф, 7 457,82 інфляційні втрати та 295,12 грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 27.07.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 09.09.2015р. Ухвалою суду від 09.09.2015р. продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 30.09.2015р.

Представник позивача подав клопотання (вх.№38815/15) про долучення до матеріалів справи рахунків, які виставлялись відповідачу. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити повністю з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання повторно не забезпечив, вимог ухвал суду не виконав, причини неявки представника та невиконання вимог ухвал суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст. 75 ГПК України при відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

встановив:

12.01.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Метал Холдинг Трейд (надалі постачальник) та ОСОБА_1 акціонерним товариством Екватор (надалі покупець) укладено договір поставки № 35, відповідно до умов якого постачальник зобовязується протягом строку дії договору, в порядку і на умовах, встановлених цим договором, продавати та передати у власність покупця металопродукцію (товар), а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його вартість відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п.1.2. договору ціна, загальна кількість, асортимент та розгорнута номенклатура товару, що поставляється за цим договором, визначається в специфікаціях або рахунках-фактурах постачальника, які є невідємними частинами цього договору.

Згідно із п.2.2. договору товар вважається поставленим постачальником і прийнятим покупцем з моменту підписання повноважними представниками сторін видаткової накладної на відповідну партію товару.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що покупець сплачує вартість товару протягом 10 (десяти) календарних днів з дати поставки товару, якщо інше не зазначено у рахунку-фактурі/специфікації.

Як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору не оплатив поставлений йому товар на загальну суму 30 648,26 грн.

Відповідно до п.5.2. договору за порушення строків оплати товару, встановлених в п.4.3. договору та додатках до нього покупець, на вимогу постачальника, сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення виконання зобовязання, від несвоєчасно сплаченої суми, за кожен день прострочення.

Згідно із п.5.3. договору крім сплати пені покупець, за умови прострочення строків оплати більше ніж на 30 календарних днів, на вимогу постачальника, сплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно оплаченого товару.

Отже, на підставі п.5.2. та п.5.3. договору позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 5 577,48 грн. та штраф в розмірі 3 064,73 грн.

Крім того, керуючись ч.2 ст.625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 7 457,82 інфляційних втрат та 295,12 грн. 3% річних.

Таким чином загальний розмір заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача становить 47 043,41 грн., з яких 30 648,26 грн. основний борг, 5 577,48 грн. пеня, 3 064,73 грн. штраф, 7 457,82 інфляційні втрати та 295,12 грн. 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити повністю з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 ЦК України).

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається із матеріалів справи, 12.01.2015р. між сторонами укладено договір поставки №35, відповідно до умов якого позивач зобовязується протягом строку дії договору, в порядку і на умовах, встановлених цим договором, продавати та передати у власність відповідача металопродукцію (товар), а відповідач зобовязується прийняти товар та оплатити його вартість відповідно до умов цього договору.

Факт виконання позивачем своїх зобовязань по договору підтверджується наступними накладними: №Ф6-0000034 від 12.01.2015р. на суму 1 405,12 грн., №Ф6-0000590 від 22.01.2015р. на суму 7 920,06 грн., №Ф6-0001113 від 30.01.2015р. на суму 11 088,78 грн. та №Ф6-0009070 від 29.05.2015р. на суму 10 234,30 грн. Отже позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 30 648,26 грн. Докази сплати вказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні, відзив на позов відповідач не подав.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 30 648,26 грн. основного боргу є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи, не спростована відповідачем та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондують приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Так, у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.6 ст.231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідно до п.5.2. договору за порушення строків оплати товару, встановлених в п.4.3. договору та додатках до нього покупець, на вимогу постачальника, сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення виконання зобовязання, від несвоєчасно сплаченої суми, за кожен день прострочення.

Згідно із п.5.3. договору крім сплати пені покупець, за умови прострочення строків оплати більше ніж на 30 календарних днів, на вимогу постачальника, сплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно оплаченого товару.

Здійснивши перерахунок пені та штрафу, суд дійшов висновку що позовні вимоги про стягнення з відповідача 5 577,48 грн. пені та 3 064,73 грн. штрафу є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку що позовні вимоги про стягнення з відповідача 7 457,82 грн. інфляційних втрат та 295,12 грн. 3% річних є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищенаведені норми процесуального закону та як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судових засідань.

Сплата судового збору підтверджується платіжним дорученням №2854 від 09.07.2015р. на суму 1 827,00 грн., який відповідно до ст.49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 115, 116 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Екватор (82000, Львівська область, м.Старий Самбір, вул.Лева Галицького, буд.42, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Метал Холдінг Трейд (03039, м.Київ, вул.Саперно-Слобідський проїзд, буд.4, ) 30 648,26 грн. основного боргу, 5 577,48 грн. пені, 3 064,73 грн. штрафу, 7 457,82 грн. інфляційних втрат, 295,12 грн. 3% річних та 1 827,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 05.10.2015р.

Суддя Петрашко М.М.