КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2015 р. справа№ 910/1873/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Липська Н.В.

відповідача-1 - не з'явився

відповідача-2 - Філоненко Н.Г., Гаврилов І.С.

відповідача-3 - не з'явився

відповідача-4 - не з'явився

відповідача-5 - не з'явився

відповідача-6 - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сакура Глас»

на рішення Господарського суду м. Києва від 22.04.2015 р.

у справі № 910/1873/15-г (суддя - Сташків Р.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Сакура І»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Пожтест»

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Сакура-Техно»

4. Товариства з обмеженою відповідальністю «Сакура Глас»

5. Дочірнього підприємства «Сакура Т»

6. Дочірнього підприємства «Сакура Глас»

про стягнення 762 544,32 дол США, що еквівалентно 17 879 769,38 грн та 0,22 грн

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - позивач) звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сакура І» (далі - відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Пожтест» (далі - відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю «Сакура-Техно» (далі - відповідач-3), Товариства з обмеженою відповідальністю «Сакура Глас» (далі - відповідач-4), Дочірнього підприємства «Сакура Т» (далі - відповідач-5) та Дочірнього підприємства «Сакура Глас» (далі - відповідач-6) про стягнення з кожного з відповідачів заборгованості у сумі 740 120,56 дол США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 11 661 066,44 грн та 0,22 грн з яких: основної заборгованості за кредитним договором № 151410К2 від 18.03.2010 р., з урахуванням договорів поруки у розмірі 625 000,00 дол США, 32 682,86 дол США заборгованості за процентами, 45 460,18 грн дол США пені, 36 977,52 дол США 3% за основним договором, 0,12 грн 3% річних за договором по сплаті комісії за управління кредитом, 0,10 грн інфляційних втрат.

У квітні 2015 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з кожного з відповідачів заборгованість у сумі 762 544,32 дол США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 17 879 769,38 грн та 0,22 грн, з яких: основна заборгованість за кредитним договором № 151410К2 від 18.03.2010 р., у розмірі 625 000,00 дол США, 50 444,94 дол США заборгованості за процентами, 45 281,90 дол США пені, 41 817,48 дол США 3% за основним договором, 0,12 грн 3% річних за договором по сплаті комісії за управління кредитом, 0,10 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 910/1873/15-г від 22.04.2015 р. позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 22.04.2015 р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Сакура Глас» подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про повну відмову в позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач-6 посилається на те, що, оскільки укладеним договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, тому в порядку ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припинилася через шість місяців від дня настання основного зобов'язання, тобто 26.06.2015 р., в той час як позивач звернувся до поручителів з вимогою про погашення простроченої заборгованості через 11 місяців після закінчення терміну погашення кредиту.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2015 р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/1873/15-г, а розгляд справи призначено на 15.09.2015 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 р. розгляд справи було відкладено до 29.09.2015 р.

В засідання суду, призначене на 29.09.2015 р., представники відповідача-1, відповідача-3, відповідача-4, відповідача-5 та відповідача-6 не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Будь-яких доказів поважності причин відсутності зазначених представників суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначених представників не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду. Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

18.03.2010 р. між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сакура І» (далі - позичальник) було укладено кредитний договір № 151410К2 (далі - договір).

Відповідно до п. 3.1 договору банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття невідновлювальної кредитної лінії на умовах цього договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі встановлені цим договором.

Згідно з п. 3.2 договору ліміт кредитної лінії: 1 000 000,00 доларів США. Кінцевий термін погашення кредиту 32.12.2012 р.

Як передбачено п. 3.3.1 договору, банк надає позичальнику кредит на умовах цього договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісії, плати та інші платежі, встановлені цим договором. Надання кредиту здійснюється банком траншами наступним чином: перший транш кредиту надається у березні 2010 року на рефінансування заборгованості позичальника перед АБ «Укргазбанк» у сумі 379 000,00 доларів США за субкредитною угодою від 15.09.2008 р. № 33-Ю/08; другий транш кредиту надається на фінансування/рефінансування витрат на будівництво лабораторії по випробуванню будівельних матеріалів та конструкцій на пожежну безпеку згідно графіка надання та погашення кредиту виключно після надання першого траншу.

Відповідно до п. 3.5.2 договору позичальник сплачує банкові проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п. 3.2 цього договору, у валюті кредиту. Такі проценти за користування кредитом нараховуються щомісяця, в останній банківський день місяця, на суму фактичної заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів за користування кредитом на основі банківського року у валюті кредиту і підлягають сплаті з 1 по 7 число кожного місяця.

На дату надання кредиту позичальник зобов'язаний надати банку забезпечення на умовах, що задовольняють банк, у розмірі, зазначеному в п. 3.2 цього договору, та укласти договори фінансової поруки. Забезпечення у зазначеному розмірі повинно підтримуватись позичальником протягом усього строку чинності цього договору (п. 3.9.1 договору).

Додатковою угодою № 151410К2-8 до кредитного договору сторони погодили викласти п. 3.2.1 в такій редакції: «Ліміт кредитної лінії 750 000,00 доларів США. Кінцевий термін погашення кредиту: 25.12.2013 р.».

Позивач свої зобов'язання з кредитним договором виконав та надав відповідачу-1 кредитні кошти, передбачені умовами кредитного договору, що підтверджується виписками Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про рух коштів між позичальником і кредитором.

У зв'язку з тим, що відповідач-1 свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, 26.11.2014 р. позивач направив на адресу ТОВ «Сакура І» листа № 161-07/7796 з вимогою сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором.

Однак відповіді на вказаного листа відповідач-1 не надав, зобов'язання щодо повернення кредитних коштів не виконав.

Таким чином, згідно розрахунку позивача, станом на 07.04.2015 р., заборгованість відповідача-1 за кредитним договором складає 625 000,00 доларів США та 50 444,94 доларів США заборгованість за процентами.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з приписами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як було встановлено вище, позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, що підтверджується виписками Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про рух коштів між позичальником і кредитором.

Однак, відповідач-1 свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, оскільки у матеріалах справи відсутні докази сплати заборгованості по кредиту та процентам.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором було укладено:

1) договір поруки № 161112Р4 від 24.07.2012 р. між АТ «Укрексімбанк», ТОВ «Сакура І» та ТОВ «Пожтест»;

2) договір поруки № 161113Р18 від 21.08.2013 р. між АТ «Укрексімбанк», ТОВ «Сакура І» та ТОВ «Сакура-Техно»;

3) договір поруки № 161113Р17 від 21.08.2013 р. між АТ «Укрексімбанк», ТОВ «Сакура І» та ТОВ «Сакура Гласс»;

4) договір поруки № 151410Р9 від 18.03.2010 р. між АТ «Укрексімбанк», ТОВ «Сакура І» та ДП «Сакура Т»;

5) договір поруки № 151410Р8 від 18.03.2010 р. між АТ «Укрексімбанк», ТОВ «Сакура І» та ДП «Сакура Гласс» ТОВ «Сакура І».

Відповідно до п. 3.1 договорів поруки № 161112Р4 від 24.07.2012 р., № 161113Р18 від 21.08.2013 р., № 161113Р17 від 21.08.2013 р., ТОВ «Пожтест», ТОВ «Сакура-Техно» та ТОВ «Сакура Гласс», як поручителі, зобов'язалися перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання ТОВ «Сакура І» основного зобов'язання за кредитним договором, у тому числі щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за кредитом, штрафних санкцій за несвоєчасне виконання або невиконання зобов'язань за кредитним договором, а також відшкодування позивачу будь-яких його витрат, пов'язаних з погашення основного зобов'язання, і які будуть визначатися на момент фактичного їх погашення.

Згідно з п. 3.1 договорів поруки № 151410Р9 від 18.03.2010 р. та № 151410Р8 від 18.03.2010 р., ДП «Сакура Т», ДП «Сакура Гласс» ТОВ «Сакура І», як поручителі, зобов'язалися перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником основного зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Як передбачено ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

У зв'язку з невиконанням ТОВ «Сакура І» своїх зобов'язань за кредитним договором, 26.11.2014 р. позивач направив поручителям вимоги про погашення простроченої заборгованості № 161-07/7798, № 161-07/7800, № 161-07/7800, № 161-07/7803, № 161-07/7797.

Однак, вищевказані вимоги були залишені поручителями без відповіді та задоволення.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів 625 000,00 доларів США заборгованості за кредитом та 50 444,94 доларів США заборгованості за процентами є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи скаржника про те, що, оскільки договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, тому в порядку ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припинилася через шість місяців від дня настання основного зобов'язання, тобто 26.06.2015 р., колегія суддів вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 7.1 договору поруки № 161113Р17 від 21.08.2013 р. останній набуває чинності з дати його підписання повноваженими представниками поручителя, позичальника та кредитора, а також скріплення відтисками печаток поручителя, позичальника та кредитора. Цей договір діє до моменту припинення поруки, наданої цим договором.

Порука, надана за цим договором, припиняється через 43 місяці після набуття цим договором чинності (п. 7.2 договору поруки).

Як передбачено ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Таким чином, оскільки п. 7.2 договору поруки сторони встановили строк поруки, твердження скаржника про припинення його зобов'язання за договором поруки є необґрунтованими.

За прострочення виконання грошового зобов'язання позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідачів пеню у розмірі 45 281,90 доларів США.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Як передбачено п. 7.2 кредитного договору, у разі невиконання зобов'язань згідно з п. п. 3.4.1, 3.5.1, статтею 4 цього договору позичальник сплачує банку пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі, зазначеному у п. 3.2 цього договору, і підлягає сплаті у національній валюті України за офіційним курсом НБУ, встановленим на день нарахування на рахунок, зазначений в п. 3.8 цього договору.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статті 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та ч. 2 ст. 343 ГК України обмежують граничний розмір пені подвійною обліковою ставкою НБУ.

Отже, розмір пені не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислена на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України. Таку ж правову позицію підтримує і Верховний Суд України (постанова ВСУ від 24.10.2011р. у справі № 25/187).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідачів пені у сумі 45 281,90 доларів США є обґрунтованою, розмір її перевірений судом, відповідає вимогам чинного законодавства та умовам укладеного кредитного договору.

За неналежне виконання умов договору, позивач нарахував та просить суд стягнути на його користь з відповідачів 41 817,48 дол США 3% за основним договором, 0,12 грн 3% річних за договором по сплаті комісії за управління кредитом, 0,10 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 4.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплатити банку комісію за управління кредитною лінією у розмірі 0,015 % від ліміту кредитної лінії.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів 41 817,48 дол США 3% за основним договором, 0,12 грн 3% річних за договором по сплаті комісії за управління кредитом, 0,10 грн інфляційних втрат є обґрунтованими, розмір їх перевірений судом, є арифметично правильним, відповідає вимогам закону та є такими, що підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 22.04.2015 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Сакура Глас» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сакура Глас» залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 22.04.2015 р. у справі № 910/1873/15-г - без змін.

2. Матеріали справи № 910/1873/15-г повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран