РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2015№910/17304/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Грабовської А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/17304/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ", м. Донецьк, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова Сергія Івановича, м. Київ,

до приватного підприємства "Аннелі", м. Київ,

про стягнення 442 926,17 грн.,

за участю представників сторін:

позивача - Кравченка В.М. (довіреність від 30.09.2015 №15/75);

відповідача - не з'явився.

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Український фінансовий світ" (далі - Банк) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова Сергія Івановича (далі - Уповноважена особа Фонду) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з приватного акціонерного підприємства "Аннелі" (далі - ПП "Аннелі") 150 000 грн. заборгованості за кредитом, яка утворилася у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору від 25.04.2008 №008/775-Кл на відкриття кредитної лінії (далі - Кредитний договір), та 292 926,17 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, а всього 442 926,17 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.07.2015 порушено провадження у справі.

Відповідач 07.09.2015 подав суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, в якій зазначив таке: згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; відповідно до умов Кредитного договору датою остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту - є 23.04.2010; в разі невиконання відповідачем зазначеного зобов'язання позивачу стає відомо про порушення його права на наступний день; так, позивач дізнався про дане порушення 24.04.2010, а звернувся з позовом до відповідача 07.07.2015; про це відповідач також наголосив у своєму запереченні на позовну заяву, до якої також додав: копію Кредитного договору; копію статуту ПП "Аннелі"; оригінал довідки про відсутність відкритих рахунків; копію витягу з ЄДРПОУ.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.09.2015 продовжено строк розгляду спору до 05.10.2015 включно.

05.10.2015 від Уповноваженої особи Фонду надійшли письмові пояснення, в яких позивач звертає увагу суду на те, що пунктом 8.8 Кредитного договору передбачено, що строк, у межах якого Банк може звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за Кредитним договором (строк позовної давності), встановлюється тривалістю у 10 (десять) років.

У судовому засіданні 05.10.2015 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі; представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвали господарського суду міста Києва було надіслано відповідачу на адресу, зазначену у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті ухвал та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення; крім того, до матеріалів справи долучено конверт повернення з адреси відповідача з відміткою поштового відділення «причини повернення: за закінченням встановленого строку зберігання».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 05.10.2015 без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25.04.2008 Банком та приватним підприємством «Салон краси «Шевельової» (правонаступником якого є ПП "Аннелі", позичальник) укладено Кредитний договір, за умовами якого:

- Банк на умовах Кредитного договору надає позичальнику кредит у вигляді відкличної відновлюваної кредитної лінії, яка не може перевищувати 850 000 грн. Зобов'язання Банку перед позичальником виникають після укладення договору застави та договору поруки згідно з пунктом 4.1 Кредитного договору (пункт 1.1 Кредитного договору);

- дата останнього повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту - 23.04.2010. У разі настання обставин, за яких у Банка виникає право вимагати дострокове повернення кредиту та сплати всіх належних з позичальника сум, датою остаточного повернення всіх кошів за кредитом є 10 (десятий) календарний день від дня надіслання на ім'я і адресу позичальника, що вказана в реквізитах Кредитного договору, вимоги про погашення кредиту у повній сумі (пункт 1.2 Кредитного договору);

- за користування кредитом встановлюється плата в розмірі 22% річних (пункт 1.4 Кредитного договору);

- Банк має право вимагати від позичальника (незалежно від настання строку остаточного повернення всіх одержаних в межах кредитної лінії сум кредиту) погашення у повному обсязі заборгованості за кредитом та всіх належних з позичальника платежів, передбачених Кредитним договором (підпункт 3.2.7 пункту 3.2 Кредитного договору);

- позичальник зобов'язується використати кредитні кошти на цілі, визначені Кредитним договором, і у встановлений Кредитним договором строк остаточно повернути всі отримані в межах кредитної лінії суми кредиту (підпункт 3.4.1 пункту 3.4 Кредитного договору);

- позичальник зобов'язується сплачувати нараховані відсотки щомісячно в термін з першого по п'яте число місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків на рахунок №0589.980 в Банк, код банку 377777. При цьому, в перший календарний місяць користування кредитом позичальник сплачує нараховані відсотки за період: з дня видачі кредиту по календарний день, що передує останньому робочому дню місяця включно. В подальшому відсотки сплачуються за період: з останнього робочого дня попереднього місяця по календарний день, що передує останньому робочому дню поточного місяця включно. Якщо п'яте число місяця та/або останній день сплати відсотків припадає на вихідний або святковий день, то сплата відсотків здійснюється в перший наступний робочий день. При продовженні терміну користування кредитом сплачувати нараховані відсотки в день продовження, при повному поверненні кредиту - в день повернення (підпункт 3.4.2 пункту 3.4 Кредитного договору);

- Кредитний договір набирає чинності з моменту його підписання і припиняє свою дію після виконання позичальником всіх зобов'язань, що випливають з Кредитного договору (пункт 7.1 Кредитного договору);

- всі спори між сторонами при недосягненні згоди шляхом переговорів вирішуються згідно із законодавством України в судовому порядку. При цьому, строк у межах якого Банк може звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за Кредитним договором (строк позовної давності) встановлюється тривалістю у 10 (десять) років (пункт 8.8 Кредитного договору).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Банк належним чином виконав свої договірні зобов'язання та надав ПП "Аннелі" грошові кошти (кредит), що підтверджується меморіальним ордером від 13.05.2008 №106_28 на суму 850 000 грн.

У зв'язку зі змінами найменування відповідача з приватного підприємства «Салон краси «Шевельової» на ПП "Аннелі", позивач здійснив перенесення залишку коштів з кредитного рахунку №0589 (980) на поточний рахунок №0642 (980) відповідача, що підтверджується меморіальним ордером від 14.05.2009 №129_24 у сумі 850 000 грн.

Крім того, факт видачі Банком кредиту у сумі 850 000 грн. підтверджується банківською випискою по особовому рахунку ПП "Аннелі".

Вказані документи долучені до матеріалів справи.

Відповідач частково погасив кредит на суму 700 000 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку №0589 Банка.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як було передбачено Кредитним договором, кінцевий термін повернення кредиту - 23.04.2010; таким чином, строк виконання зобов'язань за Кредитним договором настав 24.04.2010.

Відповідач припинив виконувати взяті на себе за Кредитним договором зобов'язання, не повернув залишок кредиту і не сплатив проценти за користування наданими коштами, внаслідок чого у ПП "Аннелі" утворилася перед позивачем заборгованість за кредитом у сумі 150 000 грн. (850 000 грн. - 700 000 грн.); у зв'язку з цим позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 150 000 грн. заборгованості за кредитом підлягають задоволенню.

При цьому, судом не беруться до уваги твердження відповідача стосовно застосування наслідків пропущення позивачем трирічного строку позовної давності для звернення до суду за захистом своїх інтересів.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України), а спливає у відповідні місяць та число останнього року строку, якщо строк визначений роками (частина перша статті 254 ЦК України).

Частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що пунктом 8.8 Кредитного договору передбачено, що строк, у межах якого Банк може звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за Кредитним договором (строк позовної давності) встановлюється тривалістю у 10 (десять) років.

Таким чином, враховуючи те, що сторонами було передбачено строк, у межах якого Банк може звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за Кредитним договором, тому заява відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до підпункту 3.2.7 пункту 3.2 Кредитного договору Банк має право вимагати (з урахуванням вимог передбачених пунктом 1.2 Кредитного договору) від позичальника (незалежно від настання строку остаточного повернення всіх одержаних в межах кредитної лінії сум кредиту) погашення у повному обсязі заборгованості за кредитом та всіх належних з позичальника платежів, передбачених Кредитним договором, у випадках, коли:

позичальник не виконав у строк свої обов'язки щодо сплати грошових коштів, передбачених Кредитним договором;

позичальником не виконуються обов'язки прийняті ним на себе відповідно до укладених договорів забезпечення щодо наявності та належного збереження майна, яке надане в забезпечення виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором, а також щодо його заміни рівноцінним майном у випадку втрати (відчуження) його відповідно до умов, встановлених договорами забезпечення;

прийнято рішення про реорганізацію у будь-який спосіб або ліквідацію позичальника;

інша, ніж Банк, особа набула права стягнення на предмет обтяження;

порушено справу про банкрутство позичальника;

подано позов про визнання недійсними у повному обсязі чи в частині та/або неукладеними договорів про забезпечення виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором;

погіршився фінансовий стан позичальника (наявність збиткової діяльності за даними балансу на останню звітну дату, зменшення надходжень коштів на поточний рахунок більш як на 50 відсотків у порівнянні з попереднім місяцем тощо);

згідно із Законом України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження, де позичальник є боржником;

позичальником порушено інші умови Кредитного договору, зокрема, використано кредит не за цільовим призначенням.

Таким чином, сторонами було погоджено, що відповідач повинен погасити у повному обсязі заборгованість за кредитом та заборгованість за процентами за користування кредитом незалежно від настання строку остаточного повернення всіх одержаних в межах кредитної лінії сум кредиту, а саме 23.04.2010.

Разом з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача 292 926,17 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом.

Згідно з частиною другою статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частин першої - третьої статті 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Пунктом 1.4 Кредитного договору передбачено, що за користування кредитом встановлюється плата в розмірі 28% річних.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача проценти за користуванням кредиту у сумі 292 926,17 грн. за такі періоди: з 01.70.2009 по 31.07.2009 у сумі 11 736,98 грн.; з 01.08.2009 по 31.08.2009 у сумі 20 213,69 грн.; з 01.09.2009 по 30.09.2009 у сумі 19 561,64 грн.; з 01.10.2009 по 31.10.2009 у сумі 3 567,13 грн.; з 01.11.2009 по 31.12.2009 у сумі 7 019,19 грн.; з 01.01.2010 по 31.12.2010 у сумі 42 000,07 грн.; з 01.01.2011 по 31.12.2011 у сумі 42 000,07 грн.; з 01.01.2012 по 31.12.2012 у сумі 41 999,90 грн.; з 01.01.2013 по 31.12.2013 у сумі 42 000,06 грн.; з 01.01.2014 по 31.01.2014 у сумі 3 567,13 грн.; з 01.02.2014 по 28.02.2014 у сумі 3 221,92 грн.; з 01.03.2014 по 31.03.2014 у сумі 3 567,13 грн.; з 01.04.2014 по 30.04.2014 у сумі 3 452,06 грн.; з 01.05.2014 по 31.05.2014 у сумі 3 567,13 грн.; з 01.06.2014 по 30.06.2014 у сумі 3 452,05 грн.; з 01.07.2014 по 31.07.2014 у сумі 3 567,13 грн.; з 01.08.2014 по 31.08.2014 у сумі 3 567,13 грн.; з 01.09.2014 по 30.09.2014 у сумі 3 452,06 грн.; з 01.10.2014 по 31.10.2014 у сумі 3 567,13 грн.; з 01.11.2014 по 12.11.2014 у сумі 1 380,82 грн.; з 13.11.2014 по 31.05.2015 у сумі 23 13,70 грн.; з 01.06.2015 по 30.06.2015 у сумі 3 452,05 грн.

Перевіривши вказаний розрахунок позивача, суд дійшов висновку, що він неправильний, за розрахунком суду сума процентів за користування кредитом становить 293 041,05 грн.; однак, такий перерахунок фактично призведе до виходу судом за межі позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи наведене, у зв'язку з тим, що клопотання в порядку, передбаченому вказаним пунктом частини першої статті 83 ГПК України до позовної заяви не додано та в судовому засіданні представником позивача не подано, у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог в частині вимог про стягнення процентів за користування кредитним коштами, а тому стягненню з відповідача підлягає сума 292 926,17 грн. відповідних прострочених процентів за розрахунком позивача.

Згідно зі статтею 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 №484-VIII внесено зміни до Закону України "Про судовий збір", зокрема, до статті 5 вказаного Закону (пільги щодо сплати судового збору).

Судом взято до уваги, що Банк звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою від 06.07.2015 №2063/06-07-15, яку було зареєстровано 07.07.2015, таким чином, суд керується Законом України «Про судовий збір» в редакції, чинній на момент подання позовної заяви.

Так, пунктом 22 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору звільняються уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Постановою правління Національного банку України від 10.11.2014 №717 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» відкликано банківську ліцензію та ліквідовано Банк.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 13.11.2014 №119 «Про початок процедури ліквідації Банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку» розпочато процедуру ліквідації Банку з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 13.11.2014; призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію Банку провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Гончарова С.І. строком на 1 рік з 13.11.2014 по 12.11.2015 включно.

За приписами статті 49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

01.11.2011 набрав чинності Закон України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент подання позовної заяви) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У підпункті 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент подання позовної заяви) зазначено, що ставкою судового збору за подання позовної заяви майнового характеру є 2% від ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі на рівні 1 218 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 442 926,17 грн. кредитної заборгованості, проте 2% від ціни позову становить 8 858,52 грн., що не перевищує 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи щодо судового збору слід покласти на відповідача.

Таким чином, з ПП "Аннелі" підлягає стягненню в доход державного бюджету України 8 858,52 грн. судового збору.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного підприємства «Аннелі» (04214, м. Київ, вул. Північна, 6-А1; ідентифікаційний код 35671453) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» (83050, м. Донецьк, пр. Миру, 5-б; ідентифікаційний код 26444836) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова Сергія Івановича (01033, м. Київ, вул. Микільсько-Ботанічна, 6/8) 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) заборгованості за кредитом та 292 926 (двісті дев'яносто дві тисячі дев'ятсот двадцять шість) грн. 17 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом.

3. Стягнути з приватного підприємства «Аннелі» (04214, м. Київ, вул. Північна, 6-А1; ідентифікаційний код 35671453) в доход державного бюджету України 8 858 (вісім тисяч вісімсот п'ятдесят вісім) грн. 52 коп. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.10.2015

Суддя О. Марченко