УХВАЛА

про повернення позовної заяви

07.10.2015Справа № 910/26133/15

Суддя Усатенко І.В., розглянувши

позовну заяву Львівського комунального підприємства " Залізничтеплоенерго"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою від 30.09.2015 № 10/2621 до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компнаія "Нафтогаз України" про зобов"язання вчинити дії.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Позивач надав до матеріалів справи копію фіскального чеку від 30.09.2015 року ФН , завірену провідним юрисконсультом Стареньким О.С., на підтвердження факту направлення копії позовної заяви відповідачеві. До матеріалів справи не надано жодного документа на підтвердження повноважень провідного юрисконсульта Старенького О.С. засвідчувати своїм підписом копії документів від імені Львівського комунального підприємства "Залізничнетеплоенерго". Опис вкладення у цінний лист від 30.09.2015 № 393, поданий у оригіналі, підтверджує лише перелік документів поданих до відправки, ім"я отримувача та адресу отримувача, однак, не підтверджує факту надання послуги з пересилання поштової кореспонденції.

За змістом Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 р., про прийняття до пересилання реєстрованого поштового відправлення (в тому числі листа) відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" видається розрахунковий документ, що підтверджує надання такої послуги (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.

В порушення вимог ст. 56, 57 ГПК України позивач не надав до позовних матеріалів доказів на підтвердження направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

При цьому судом враховано правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Позивачем до позовних матеріалів додано платіжне доручення № 1769 від 28.09.2015 на суму 1218,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.06.2011 року №3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28 грудня 2014 року № 80-VIII, з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 218,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Львівське комунальне підприємство "Залізничнетеплоенерго" звернулось до суду з позовною заявою про зобов"язання Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" списати 126421,47 грн. пені, 23493,36 грн. - 3% річних, 164853,00 грн. інфляційних втрат, що підлягають стягненню на підставі рішення Господарського суду Львівської області № 914/4518/15 від 31.08.2015.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", ст. 55 ГПК України передбачає визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону. Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Як вбачається з заявлених позовний вимог, поданий позов Львівського комунального підприємство "Залізничнетеплоенерго" не можна віднести до немайнових позовів, оскільки він підлягає вартісній оцінці - по відношенню до тієї суми заборгованості, яку позивач просить списати, на суму 314767,83 грн. Даний позов є позовом майнового характеру, за його подання має сплачуватись судовий збір у розмірі, як за подання майнового позову.

Враховуючи викладене, при зверненні з позовом до суду, позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 4721,52 грн. виходячи з ціни позову 314767,83 грн. Проте, до позовної заяви позивачем додано платіжне доручення № 1769 від 28.09.2015 року, яке свідчить про сплату останнім судового збору в сумі 1 218,00 грн. Таким чином, позивачем не доплачено державне мито в розмірі 3503,52 грн.

Відповідно до п. 2.22. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК, зокрема пунктом 4 частини першої статті 63. При цьому якщо таке повернення здійснюється у зв'язку з недодержанням заявником вимог закону щодо порядку та/або розміру сплати судового збору, то у відповідній ухвалі господарського суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути без розгляду.

Суддя І.В. Усатенко