ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2015 р.Справа № 916/3089/15

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Н.В. Комендатенко

за участю представників:

від позивача не зявився,

від відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „СК Автострой до Комунального підприємства „Агентство програм розвитку Одеси про стягнення 780065,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „СК Автострой звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства „Агентство програм розвитку Одеси про стягнення заборгованості за договором підряду № 01/05/2015 від 15.05.2015 року в сумі 780065,00 грн., посилаючись на наступне.

15 травня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду № 01/05/2015 на виконання робіт з проектування, виготовлення та монтажу платформ для обслуговування запірної арматури вертикальних ліній обладнання внутрішніх робочих каналізаційних трубопроводів.

Як вказує позивач, згідно розділу 1 підрядник - ТОВ „СК Автострой зобов'язався до 10 червня 2015 року виконати роботи з проектування, виготовлення та монтажу платформ для обслуговування запірної арматури вертикальних ліній обладнання внутрішніх робочих каналізаційних трубопроводів, а замовник КП "Агентство програм розвитку Одеси" зобов'язався прийняти та оплатити такі послуги.

Відповідно до п. 3.1 договору ціна робіт становить 780065, 00 грн.

Відповідно до п. 3.2. договору оплата за цим договором здійснюється замовником підрядчику на його поточний рахунок у національній валюті України за фактом виконаної роботи на підставі актів виконаних робіт протягом 30 банківських днів з моменту прийняття результатів роботи.

Умовами п. 3.3 договору визначено, що у випадку необхідності проведення додаткових робіт, які не закріплені даним договором, їх вартість, термінів порядок розрахунків буде зафіксований сторонами у додатковій угоді до договору, якір являється невід'ємною частиною договору.

Як зазначає позивач, 10 червня 2015 року між позивачем та відповідачем був підписаний акт № 1 приймання-передачі робіт згідно договору підряду № 01/05/2015, згідно з яким вартість виконаних позивачем та прийнятих відповідачем будівельних робіт склала 780065, 00 грн.

Згідно п. 4.3.4. договору замовник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі сплатити за виконані роботи у продовж 30 банківських днів з моменту прийняття результатів роботи. Таким чином, за ствердженнями позивача, останнім днем сплати за виконані підрядником та прийняті замовником роботи є 22 липня 2015 року. Але, як зазначає позивач, станом на 23 липня 2015 року виконані позивачем підрядні роботи на загальну суму 780065,00 грн. відповідачем не сплачені.

З огляду на вищевикладене, позивач вказує, що з відповідача на користь позивача за порушення норм діючого законодавства України та положень договору №1/05/2015 на виконання робіт з проектування, виготовлення та монтажу платформ для обслуговування запірної арматури вертикальних ліній обладнання внутрішніх робочих каналізаційних трубопроводів підлягає стягненню сума основного боргу 780065, 00 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.07.2015 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „СК Автострой прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/3089/15, при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду на 12.08.2015 р.

В засіданні суду 12.08.2015 р. оголошувалась перерва до 24.09.2015 р. в порядку ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву (а.с. 64-65), вказуючи на відсутність належних актів приймання виконаних будівельних робіт, що є підставою для оплати виконаних робіт. Так, відповідач зазначив, що у будівництві є дві примірні форми первинних документів з обліку: акт приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми № КБ-3, які затверджені наказом Мінрегіонбуду від 04.12.2009 р. № 554 (із змінами, внесеними наказом Мінрегіону від 19.09.2011 р. № 195). По будовах (обєктах), що здійснюються за рахунок бюджетних коштів і коштів підприємств, установ і організацій державної форми власності взаєморозрахунки за виконані обсяги будівельних робіт здійснюються обовязково на підставі форм № КБ-2в та № КБ-3. Однак, в матеріалах справи наявний лише акт № 1 від 10.06.2015 року, за яким позивач передав, а відповідач прийняв обладнання, зокрема, платформи для обслуговування запірної арматури вертикальних ліній оснащення внутрішніх робочих каналізаційних трубопроводів, але він не є актом приймання виконаних будівельних робіт, що є підставою для оплати виконаних робіт. При цьому відповідач зазначив, що відповідно до п. 3.4. договору оплата замовником фінансується згідно категорії (1-а) додатку № 1 до Угоди про позику (Проект „Розвиток міської інфраструктури), укладеної між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку від 26.05.2008 року № 4869-UА за рахунок коштів позики, передбачених в спеціальному фонді Державного бюджету України виключно для цілей проекту „Розвиток міської інфраструктури. Як вказує відповідач, 10.12.2007 року на виконання вищевказаної угоди КП „Агентство з програм розвитку Одеси, Міністерство фінансів України та Міністерство з питань житлово-комунального господарства України уклали угоду про субкредитування № 28000-04/206 про використання сум позики, що надається України банком реконструкції та розвитку. Відповідно до п. 4.5. цієї угоди з урахуванням додаткової угоди № 3 від 25.10.2011 року платіжні документи для зняття коштів субкредитору з рахунку позики банку повинні містити підписи уповноважених осіб субкредитора, субпозичальника та Міністерства фінансів України, а для зняття коштів зі спеціального рахунку - субпозичальника та Міністерства фінансів України. В матеріалах справи міститься довідка про залишки коштів на рахунку субкредитора станом на 01.08.2015 року, з якої вбачається наявність грошових коштів задля виконання умов угоди про субкредитування № 28000-04/206 від 10.12.2007 року. Проте з огляду на те, що субпозичальник (відповідач) не є розпорядником цих коштів, а для їх зняття необхідні підписи інших сторін угоди, відповідач вважає позовні вимоги ТОВ „СК Автострой безпідставними.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

15 травня 2015 року між Комунальним підприємством „Агентство програм розвитку Одеси (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „СК Автострой (підрядник) було укладено договір підряду № 01/05/2015, відповідно до п. 1.1 якого позивач як підрядник зобовязується на свій риск, власними і/або залученими силами та засобами виконати роботи з проектування, виготовлення і монтажу платформ для обслуговування запірної арматури вертикальних ліній обладнання внутрішніх робочих каналізаційних трубопроводів, а відповідач як замовник зобовязується прийняти і оплатити виконані роботи у відповідності з умовами цього договору.

В п. 2.1. договору визначено строк виконання робіт, а саме: підрядник приступає до виконання робіт з моменту підписання договору та зобовязується їх виконати до 10 червня 2015 року. Наразі підрядник має право достроково виконати свої зобовязання по договору, а замовник достроково прийняти і оплатити виконані роботи (п. 2.3. договору).

Згідно п. 3.1 договору вартість робіт, виконання яких доручено підряднику, визначається договірною ціною, що додається до договору (додаток № 1) та являється невідємною частиною цього договору, і складає 780065, 00 грн.

Відповідно до п. 3.2. договору оплата за ним здійснюється замовником підрядчику на його поточний рахунок у національній валюті України за фактом виконаної роботи на підставі актів виконаних робіт протягом 30 банківських днів з моменту прийняття результатів робіт (підписання актів виконаних робіт).

Умовами п. 3.3 договору визначено, що у випадку необхідності проведення робіт, не врахованих даним договором, перелік таких робіт, їх вартість, строки і порядок розрахунків будуть зафіксований сторонами у додаткових угодах до договору, що являються невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.4. договору оплата замовником фінансується згідно категорії (1-а) додатку № 1 до Угоди про позику (Проект „Розвиток міської інфраструктури), укладеної між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку від 26.05.2008 року № 4869-UА за рахунок коштів позики, передбачених в спеціальному фонді Державного бюджету України виключно для цілей проекту „Розвиток міської інфраструктури.

Строк дії договору визначено в п. 10.1 договору, а саме договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань, а в частині взаєморозрахунків сторін до їх повного завершення.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Так, укладений між сторонами договір є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов'язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання його сторонами.

При цьому з огляду на зміст правовідносин суд зазначає, що вказаний договір за своєю суттю відповідає зобовязальним правовідносинам, що виникають з договорів підряду.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною 4 ст. 879 Цивільного кодексу України передбачено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Положеннями ст.ст. 843, 844 ЦК України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

Як випливає зі змісту договору, вартість робіт визначено в договірній ціні, яка є додатком № 1 до договору. Проте, доказів погодження та складання вказаного додатку до договору позивач на вимогу суду не надав, при цьому представник позивача у судовому засіданні пояснив, що договірна ціна відсутня.

В силу положень ст. 882 ЦК України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття. Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором. У прийнятті робіт мають брати участь представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом або іншими нормативно-правовими актами. Замовник, який попередньо прийняв окремі етапи робіт, несе ризик їх знищення або пошкодження не з вини підрядника, у тому числі й у випадках, коли договором будівельного підряду передбачено виконання робіт на ризик підрядника. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отже, виходячи з положень чинного законодавства та умов договору, саме прийняття відповідачем виконаних позивачем підрядних, про що складаються та підписуються акти виконаних робіт, є підставою виникнення у відповідача зобов'язання оплатити вказані роботи на підставі оформлених сторонами актів приймання виконаних робіт.

За загальним правилом, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Разом з тим позивачем в обґрунтування своїх доводів про виконання робіт надано до позову копію акту № 1 приймання-передачі робіт від 10.06.2015 р., який не містить переліку виконаних робіт, а лише вказує на передачу платформ для обслуговування запірної арматури вертикальних ліній оснащення внутрішніх робочих каналізаційних трубопроводів. З огляду на таке, судом не приймається вказаний акт № 1 як належний доказ оформлення результатів виконаних позивачем робіт, що прийняті відповідачем.

Доводи відповідача у відзиві на позов про необхідність складання сторонами за договором акту приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми № КБ-3, які затверджені наказом Мінрегіонбуду від 04.12.2009 р. № 554 (із змінами, внесеними наказом Мінрегіону від 19.09.2011 р. № 195), судом до уваги не приймаються, оскільки вказаний наказ Мінрегіонбуду від 04.12.2009 р. № 554 втратив чинність згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 16 від 20.01.2014 р.

Щодо посилань відповідача на те, що він не є розпорядником коштів, які призначені на фінансування спірних робіт, та для їх зняття необхідні підписи всіх сторін угоди про позику, укладеної між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку від 26.05.2008 року № 4869-UА, суд зазначає, що вказані обставини не можуть свідчить про відсутність підстав для оплати виконаних позивачем робіт за умови належного оформлення результатів цих робіт.

Так, будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів щодо виконання робіт позивач не надав. Частиною другою статті 22 ГПК України передбачено, що сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання тощо; обґрунтовувати свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ч. 2 ст. 43 ГПК України), якими в силу ст. 32 ГПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Враховуючи відсутність належних доказів прийняття відповідачем результатів робіт, суд вважає, що строк виконання відповідачем зобовязань з оплати робіт не настав, що в свою чергу виключає можливість покладення на відповідача обовязку оплатити такі роботи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „СК Автострой є необґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, тому не підлягають задоволенню.

У звязку з тим, що рішення відбулось не на користь позивача, відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю „СК Автострой до Комунального підприємства „Агентство програм розвитку Одеси про стягнення 780065,00 грн. відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 29 вересня 2015 р.

Суддя В.С. Петров