ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" вересня 2015 р.Справа № 916/3270/15

За позовом: Міністерства інфраструктури України

до відповідачів: 1) Виконавчого комітету Кілійської міської ради

2) Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності

Суддя Цісельський О.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність

від відповідача 1: не зявився

від відповідача 2: ОСОБА_2 довіреність

від третьої особи: не зявився

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Міністерство інфраструктури України (надалі МІУ) звернувся до господарського суду Одеської області із позовною заявою до ) Виконавчого комітету Кілійської міської ради 2) Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" 3) Реєстраційна служба Кілійського районного управління юстиції Одеської області 4) комунального підприємства "Районне бюро технічної інвентаризації" в якій просить суд: визнати незаконним (недійсним) та скасувати рішення виконавчого комітету Кілійської міської ради від 31.10.2012 № 142; визнати незаконним (недійсним) та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03.12.2012 серії САС № 314411, видане Виконавчим комітетом Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області; визнати за державою в особі органу, уповноваженого управляти державним майном - Міністерством інфраструктури України право власності на 94/100 частини комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Железнякова, 4, які складаються з адмінбудівлі літ. "А", теплиці літ. "В", складу літ. "Г", магазину літ. "Е", гаражу літ. "Ж-Ж1-Ж2", спортивного залу літ. "З", теслярних майстерень літ. "И", складу РБГ літ. "К", радіостанції літ. "Л-Л1", матеріального складу літ. "М", матеріального складу літ. "Н", мехмайстерні літ. "О-О1-О2", мехмайстерні літ. "П", такелажної літ. "Р", прохідної літ. "Т", складу літ. "У", насосної літ. "Ф", цементного складу літ. "Ш", будівлі літ. "Щ", матеріального складу літ. "З", заправної літ. "Ю", навісу з бензоколонкою літ. "Я", складу літ. "1А", навісу літ. "1Б", убиральні літ. "1В", убиральні літ. "1Г", складу літ. "ІД", такелажного складу літ. "1Е", складу літ. "1Ж", складу літ. "1З", навісу літ. "1И", вагової літ. "1К"; навісу літ. "1Л", насосної літ. "1М", трансформаторної літ. "1Н", складу літ. "1О", складу літ. "1П", БСУ літ. "1Р", тиру літ. "1С", убиральні літ. "1Т", навісу літ. "1У", складу палива літ."1Ф", складу літ. "1Х" - загальною площею 4 614, 3 кв. м та надвірних споруд № 1-11, 31-48, виробничих споруд № 12-15, 17-30, причалу № 16, надвірних споруд (мощення) - І-ІП; скасувати рішення про державу реєстрацію права державної власності державного підприємства «Морський торговельний порт "Усть-Дунайськ" на 94/100 частини комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Железнякова, 4, прийняті державним реєстратором Реєстраційної служби Кілійського ' районного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 (індексний номер: 4047764 від 17.07.2013) та Комунальним підприємством Кілійської районної ради "Районне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 19841462, 03.12.2012).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.08.2015р. позовну заяву (вх. № 3437/15) прийнято до розгляду, порушено провадження по справі, справу призначено до розгляду в судовому засіданні, залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" та позивача зобовязано надати докази доплати судового збору.

19.08.2015р. від представника МІУ надійшло клопотання (вх. № 2-4576/15) про витребування доказів, в якому він просив суд витребувати у Виконкому Кілійської МР копію рішення від 31.10.2012р. № 142, документи, які стали підставою для прийняття зазначеного рішення та видачі оскаржує мого свідоцтва та витребувати у ДП «МТП "Усть-Дунайськ" оригінал для огляду та належним чином посвідчену копію свідоцтва. Зазначене клопотання судом було задоволено.

15.09.2015р. від позивача надійшла заява (вх.. № 2-5065/15) про звільнення його від сплати судового збору.

Також 15.09.2015р. від МІУ надійшла заява (вх. № 2-5064/15) про відмову від позовних вимог в частині п.5 позовних вимог, а саме до Реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області та до комунального підприємства "Районне бюро технічної інвентаризації".

Ухвалою суду від 28.09.2015р. заяви позивача були задоволені, відстрочено до винесення рішення по справі та провадження у справі в частині позовних вимог до Реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області та до комунального підприємства "Районне бюро технічної інвентаризації" було припинено.

Позивач позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити.

Відповідач 2 - ДП МТП "Усть-Дунайськ", проти позову заперечує, з підстав, викладених у відзиві на позов, просить суд у задоволені позову відмовити.

Відповідач 1 - Виконавчий комітет Кілійської міської ради, про час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно за адресою, зазначеною у позові, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які є у матеріалах справи, але в судове засідання його представник не з'явився, про поважність підстав неявки суд не повідомив, своїм правом на захист не скористався.

Третя особа - : ДП "Адміністрація морських портів України" про час та місце судового розгляду повідомлялася своєчасно за адресою, зазначеною у позові, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які є у матеріалах справи, але в судове засідання її представник не з'явився, про поважність підстав неявки суд не повідомив, як вбачається із наданих суду письмових пояснень (вх.№ 20944/15) позов МІУ підтримує в повному обсязі.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ України № 18 від 26.12.2011р., зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Справа розглядається в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд встановив:

13.06.2013року Міністерством інфраструктури України затверджено розподільчий баланс та акт приймання-передачі майна, майнових прав та обов'язків, відповідно до яких від реорганізованого ДП «МТП «Усть-Дунайськ» передано ДП «АМПУ» нерухоме майно, яке належить останньому на праві господарського відання.

Пунктом 3.2. статуту ДП АМПУ останнє утворене шляхом виділу реорганізованих державних підприємств, стратегічних об'єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов'язків стосовно них відповідно до розподільчих балансів (роздільних актів (балансів)) та є правонаступником реорганізованих державних підприємств, в тому числі ДП МТП "Усть-Дунайськ", у частині майна, прав та обов'язків відповідно до розподільчих балансів (роздільних актів (балансів)) та актів приймання-передачі.

Відповідно до п. п. 4.2., 4.4. статуту ДП АМПУ майно останнього є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Право господарського відання майном, закріпленим за ДП АМПУ, виникає з дати підписання актів приймання-передачі.

18.03.2015р. представником ДП АМПУ до Реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області було подано заяву щодо проведення державної реєстрації права господарського відання на комплекс будівель та споруд, який розташований за адресою: Одеська обл.., Кілійський р-н, м. Кілія, вул.. Железнякова, буд. 4.

24.03.2015р. листом за № 20247822 державний реєстратор Реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області відмовив у державній реєстрації іншого речового права господарського відання на комплекс будівель та споруд з реєстраційним номером 23, що розташований Одеська обл.., Кілійський р-н, м. Кілія, вул.. Железнякова, буд. 4 за ДП АМПУ у звязку із тим, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 35355792 від 24.03.2015р. право власності на комплекс будівель та споруд, який розташований за вищенаведеною адресою зареєстровано за ДП МТП "Усть-Дунайськ", державна форма власності.

Як встановлено судом підставою для реєстрації за ДП МТП "Усть-Дунайськ" державного майна стало те, що 31.10.2012р. Виконкомом Кільійської міської ради було винесено рішення № 142, відповідно до якого виконком вирішив:

1. Оформити право власності на обєкт нерухомого майна 94/100 частин комплексу будівель та споруд з реєстраційним номером 23, що розташований Одеська обл.., Кілійський р-н, м. Кілія, вул.. Железнякова, буд. 4, що складається з: адмінбудівлі літ. "А" площею 478,5 м2; теплиця літ. "В" площею 121,0 м2; склад літ. "Г" площею 925,6 м2; магазин літ. "Е" площею 65,4 м2; гараж літ. "Ж-Ж1-Ж2" площею 570,5 м2; спортивний зал літ. "З" площею 58,6 м2; теслярні майстерні літ. "А" площею 99,9 м2; склад (ремонтно-будівельна група) літ. "К" площею 109,7 м2; радіостанція літ. "Л-Л1" площею 239,5 м2; матеріальний склад літ. "М" площею 91,6 м2; матеріальний склад літ. "Н" площею 575,0 м2; мехмайстерні літ. "О-О1-О2" площею 206,1 м2; мехмайстерні літ. "П" площею 220,7 м2; такелажна літ. "Р" площею 165,2 м2; прохідна літ. "Т" площею 20,8 м2; склад літ. "У" площею 354,9 м2; насосна літ. "Ф" площею 29,3 м2; цементний склад літ. "Ш" площею 48,2м2; будівля літ. "Щ" площею 13,3 м2;матеріальний склад літ. "Э" площею 139,5 м2;

2. КП Кілійському БТІ та РОН підготувати до видачі свідоцтво про право власності на обєкт нерухомого майна -94/100 частин комплексу будівель та споруд з реєстраційним номером 23, що розташований Одеська обл.., Кілійський р-н, м. Кілія, вул.. Железнякова, буд. 4 ДП МТП "Усть-Дунайськ".

3. Провести державну реєстрацію обєкту нерухомого майна за вищезазначеною адресою за ДП МТП "Усть-Дунайськ".

03.12.2012р. на підставі наведеного рішення Виконкому "№ 142 від 31.10.2012р. ДП МТП "Усть-Дунайськ" було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно державної власності САС № 314411, загальною площею 5489,6 м2, що розташований Одеська обл.., Кілійський р-н, м. Кілія, вул.. Железнякова, буд. 4.

03.12.2012р. зазначене право власності було зареєстровано Державному реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 35355792 від 24.03.2015р., на яку посилався Державний реєстратор Реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області у своєму листі за № 20247822 від 24.03.2015р.

08.04.2015р. ДП АМПУ звернулося до МІУ із листом № 1928 в яком із посиланням на вищенаведені обставини, попросив МІУ звернутися до суду із позовною заявою, що й зумовило Міністерство інфраструктури України звернутися до господарського суду Одеської області із відповідним позовом.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав:

Відповідно до ст. ст. 13, 19 Конституції України від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.Кабінет міністрів України своєю Постановою від 05.11.1991р. № 311 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальну власність) затвердив перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальну власність) та установив, що державне майно України, яке не належить до комунальної власності є загальнодержавною (республіканською) власністю.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України здійснює управління об'єктами державної власності відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" визначено, що управління об'єктами державної власності - це здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користування і розпорядженням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Статтею 3 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" встановлено, що об'єктами управління державної власності є: майно, яке передане казенним підприємствам в оперативне управління; майно, яке передане державним комерційним підприємствам, установам та організаціям; майно, яке передане державним господарським об'єднанням; корпоративні права, що належать державі у статутних капіталах господарських організацій; державне майно, що забезпечує діяльність Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України; державне майно, передане в оренду, лізинг, концесію; державне майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшло до їх статутних капіталів або залишилося після ліквідації підприємств та організацій; державне майно, передане в безстрокове безоплатне користування Національній академії наук України, галузевим академіям наук; безхазяйне та конфісковане майно, що переходить у державну власність за рішенням суду.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" суб'єктами управління об'єктами державної власності (майном, яке передано державним підприємствам), зокрема, є міністерства.

Статтею 4 Закону України "Про транспорт" встановлено, що державне управління в галузі транспорту здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, дорожнього господарства, туризму та інфраструктури, місцеві Ради народних депутатів та інші спеціально уповноважені на те органи відповідно до їх компетенції.

Відповідно до п. 1, п.п. 5 п. 5 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого Указом Президента України від 12.05.2011р. № 581/2011, п. 1, п.п. 63 п. 4 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.06.2015р. № 460, Міністерство інфраструктури України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики у сфері морського транспорту, який здійснює, зокрема, функції з управління об'єктами державної власності, майном підприємств, установ, організацій, що належать до сфери його управління.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.03.2011р. № 265-р "Питання управління Міністерства інфраструктури об'єктами державної власності" затверджено перелік підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства інфраструктури України, відповідно до якого державні підприємства морського транспорту передано до сфери управління Міністерства інфраструктури України.

Частинами 2, 3 ст. 73 Господарського кодексу України передбачено, що орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності та закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.03.2013р. № 133-р "Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту" погоджено пропозицію Міністерства інфраструктури України щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту за переліком згідно з додатком шляхом виділу стратегічних об'єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов'язків стосовно них відповідно до розподільчих балансів та утворення внаслідок виділу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП АМПУ) та віднесення його до сфери управління Міністерства інфраструктури України.

Відповідно до п. 1 наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013р. № 163 "Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства «Адміністрація морських портів України» державні підприємства морського транспорту за переліком згідно з додатком 1 (наявний в матеріалах справи) реорганізовано шляхом виділу стратегічних об'єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов'язків стосовно них відповідно до розподільчих балансів та внаслідок виділу утворено ДП АМПУ.

Згідно з додатком (наявний в матеріалах справи) до розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 № 133-р "Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту" та додатком 1 (наявний в матеріалах справи) до наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013р. № 163 "Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства "Адміністрація морських портів України", п. 3.2 статуту ДП АМПУ, затвердженого наказами Міністерства інфраструктури України № 301 від 17.05.2013р., № 642 рід 29.08.213р., № 873 від 04.11.2013р., № 149 від 24.03.2014р., державне підприємство "Морський торговельний порт "Усть-Дунайськ" увійшло до переліку підприємств морського транспорту, що підлягали реорганізації шляхом виділу стратегічних об'єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов'язків стосовно них відповідно до розподільчого балансу.

Пунктом 3 наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013р. № 163 "Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства "Адміністрація морських портів України", п. 1 наказу Міністерства інфраструктури України від 10.06.2013р. № 375 "Про внесення змін до наказу Міністерства інфраструктури України" від 19.03.2013р. № 163" передбачено, що ДП АМПУ є правонаступником державних підприємств морського транспорту, зазначених у пункті 1 наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013р. № 163 "Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства "Адміністрація морських портів України", у частині майна, прав та обов'язків відповідно до розподільчих балансів та актів приймання-передачі.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про морські порти України" державні стратегічні об'єкти портової інфраструктури та інше державне майно, закріплене за адміністрацією морських портів України, належать їй на праві господарського відання. Адміністрація морських портів України володіє, користується та розпоряджається закріпленим за нею державним майном з урахуванням його цільового призначення, а також обмежень правомочностей щодо розпорядження таким майном, визначених цим Законом, іншими законодавчими актами, її статутом..

Пунктом 3.2. статуту ДП АМПУ останнє утворене шляхом виділу реорганізованих державних підприємств, стратегічних об'єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов'язків стосовно них відповідно до розподільчих балансів (роздільних актів (балансів)) та є правонаступником реорганізованих державних підприємств, в тому числі ДП МТП "Усть-Дунайськ", у частині майна, прав та обов'язків відповідно до розподільчих балансів (роздільних актів (балансів)) та актів приймання-передачі.

Відповідно до п. п. 4.2., 4.4. статуту ДП АМПУ майно останнього є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Право господарського відання майном, закріпленим за ДП АМПУ, виникає з дати підписання актів приймання-передачі.

Як встановлено судом, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна 41113630 від 23.07.2015 та рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 20247822 від 24.03.2015 Комунальним підприємством Кілійської районної ради "Районне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" проведено реєстрацію права державної власності за ДП МТП "Усть-Дунайськ" на 94/100 частини комплексу нежитлових будівель та споруд, розташованих за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Железнякова, 4 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 19841462,03.12.2012).

Відповідно до пп. 4.1, 4.2., 4.3. п. 4 статуту ДП МТП "Усть-Дунайськ", затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 307 від 16.04.2007 року, із наступними змінами, визначено, що ДП МТП "Усть-Дунайськ" - є державним унітарним підприємством і діє як державне комерційне підприємство, засноване на державній власності.

Майно ДП МТП "Усть-Дунайськ" становлять оборотні та необоротні активи, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі ДП МТП "Усть-Дунайськ", є державною власністю і належить йому на праві господарського відання.

Відповідно до ч. 3 ст. 73 ГК України майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління

Частина 2 ст. 74 ГК України встановлює, що Майно державного комерційного підприємства закріплюється за ним на праві господарського відання.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 139 ГК України майном у цьому Кодексі визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб'єктів. Залежно від економічної форми, якої набуває майно у процесі здійснення господарської діяльності, майнові цінності належать до основних фондів, оборотних засобів, коштів, товарів. Основними фондами виробничого і невиробничого призначення є будинки, споруди, машини та устаткування, обладнання, інструмент, виробничий інвентар і приладдя, господарський інвентар та інше майно тривалого використання, що віднесено законодавством до оборотних засобів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ГК України до державного майна у сфері господарювання належать цілісні майнові комплекси державних підприємств або їх структурних підрозділів, нерухоме майно, інше окреме індивідуально визначене майно державних підприємств, акції (частки, паї) держави у майні суб'єктів господарювання різних форм власності, а також майно, закріплене за державними установами і організаціями з метою здійснення необхідної господарської діяльності, та майно, передане в безоплатне користування його у господарській діяльності. Держава через уповноважені органи державної влади здійснює права власника також щодо об'єктів права власності Українського народу, зазначених у частині першій статті 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про управління обєктами державної власності" суб'єктами управління об'єктами державної власності є: Кабінет Міністрів України; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері управління об'єктами державної власності; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку; міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи (далі - уповноважені органи управління); Фонд державного майна України; органи, що забезпечують діяльність Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України; органи, які здійснюють управління державним майном відповідно до повноважень, визначених окремими законами; державні господарські об'єднання, державні холдингові компанії, інші державні господарські організації (далі - господарські структури); Національна академія наук України, галузеві академії наук.

Як встановлено судом, в порушення зазначених норм виконавчим комітетом Кілійської міської ради 31.10.2012 було прийнято рішення за № 142 на підставі якого було видане Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03.12.2012 серії САС № 314411, якими визнано за ДП МТП "Усть-Дунайськ" право державної власності на 94/100 частини комплексу нежитлових будівель та споруд за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Железнякова, 4, що належали ДП МТП "Усть-Дунайськ" на праві господарського відання.

Частиною 1 ст. 16, п.п. 1, 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

У відповідності до положень ст. 20 Господарського кодексу України права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству.

Згідно ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси позивача у справі.

Згідно з п. 2 роз'яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 року № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Відповідно до ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним т/а скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

З урахуванням наведеного , суд дійшов до висновків, що рішення виконавчого комітету Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області від 25.09.2012р. № 167 прийнято в супереч вищенаведеним правовим нормам законодавства України, порушує цивільні права та інтереси держави в особі центрального органу, уповноваженого управляти державним майном - Міністерства інфраструктури України, а тому це рішення є незаконним та підлягає визнанню недійсним.

Щодо скасування свідоцтва про право власності суд зазначає.

Пунктом 1 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 14.08.2007р. № 01-8/675 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року" передбачено, що господарському суду підвідомчі спори про визнання недійсними лише таких актів державних та інших органів, підприємств та організацій, які не відповідають законодавству, порушують права та охоронювані законом інтереси підприємств та організацій і тягнуть для позивачів певні правові наслідки.

Як встановлено судом, в порушення приписів ст. 4 Закону України "Про управління обєктами державної власності" виконавчим комітетом Кілійської міської ради 03.12.2012р. було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія САС № 314411, яким визнано за ДП МТП "Усть-Дунайськ" право державної власності на 94/100 частини комплексу нежитлових будівель та споруд за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Железнякова, 4.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено принцип мирного володіння майном, який в контексті прецедентної практики Європейського суду з прав людини закріплює засади поваги до права власності та забороняє безпідставне позбавлення або обмеження володіння особою своїм майном, інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених нормами міжнародного права.

Згідно з п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 14.08.2007 року № 01-8/675 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року" ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено такий спосіб захисту цивільного права та інтересу, як визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд також враховує правову позицію висловлену у листі Верховного Суду України "Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України" від 01.04.2014 про те, що питання про недійсність (незаконність) свідоцтв про право власності на майно, актів про право власності на землю, інших документів, виданих суб'єктами владних повноважень може вирішуватися із застосуванням способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК, п. "ґ" ч. 3 ст. 152 ЗК, якщо це призводить до порушення, оспорення або невизнання цивільного права чи інтересу. Слід зазначити, що така позиція підтверджена й судовою практикою, зокрема, постановою Верховного Суду України від 03.06.2015 у справі № 927/19/13-г, якою підтверджено правильність застування норм права судами попередніх інстанцій під час прийняття рішення про задоволення позову про визнання недійсним рішення, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та договору купівлі-продажу, і перегляду цього судового рішення.

Відповідно до частини першої, пункту 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вимоги про визнання акта державного чи іншого органу протиправним та про його скасування за своєю правовою природою тотожні вимогам відповідно про визнання його незаконним та про визнання його недійсним, а тому зазначені позовні вимоги підлягають розглядові господарським судом.

Отже, на думку суду, визнання недійсним Свідоцтва про право власності є вимогою, похідною від вимоги про визнання недійсним акту органу місцевого самоврядування.

Оскільки свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія САС № 314411 від 03.12.2012 видане ДП МТП "Усть-Дунайськ" видане на підставі рішення від 31.10.2012р. № 142, яке судом визнане недійсним, то й Свідоцтво теж підлягає визнанню недійсним.

Щодо визнання за позивачем права власності суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 41 Конституції України встановлено, власність в Україні може існувати у формі приватної, державної або комунальної, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно до п. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтями 3, 317, 321 названого Кодексу встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтю 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтями 326, 391, 392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як встановлено судом, відповідно до приписів до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про управління обєктами державної власності" Міністерство інфраструктури є суб'єктом управління об'єктами державної власності.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.03.2011р. № 265-р "Питання управління Міністерства інфраструктури об'єктами державної власності" затверджено перелік підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства інфраструктури України, відповідно до якого державні підприємства морського транспорту передано до сфери управління Міністерства інфраструктури України.

Частинами 2, 3 ст. 73 Господарського кодексу України передбачено, що орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності та закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.03.2013р. № 133-р "Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту" погоджено пропозицію Міністерства інфраструктури України щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту за переліком згідно з додатком шляхом виділу стратегічних об'єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов'язків стосовно них відповідно до розподільчих балансів та утворення внаслідок виділу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП АМПУ) та віднесення його до сфери управління Міністерства інфраструктури України.

Оскільки позивач відповідно до законодавства є суб'єктами управління об'єктами державної власності, то на думку суду, його позовна вимога щодо визнання права власності є законною, обґрунтованою й такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Судом не приймаються до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, оскільки вони зводяться до спроби навести суду відсутність у відповідача вини, як підстави для його відповідальності.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на досліджені наявні матеріали справи, проаналізовані положення чинного законодавства України, суд вважає, що возовні вимоги Міністерства інфраструктури України, обґрунтовані, доведенні матеріалами справи є законними, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідачів на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі по 38 367 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Міністерства інфраструктури України задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Кілійської міської ради від 31.10.2012 № 142.

3. Визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03.12.2012 серії САС № 314411, видане Виконавчим комітетом Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області.

4. Визнати за державою в особі органу, уповноваженого управляти державним майном - Міністерством інфраструктури України право власності на 94/100 частини комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Железнякова, 4, які складаються з адмінбудівлі літ. "А", теплиці літ. "В", складу літ. "Г", магазину літ. "Е", гаражу літ. "Ж-Ж1-Ж2", спортивного залу літ. "З", теслярних майстерень літ. "И", складу РБГ літ. "К", радіостанції літ. "Л-Л1", матеріального складу літ. "М", матеріального складу літ. "Н", мехмайстерні літ. "О-О1-О2", мехмайстерні літ. "П", такелажної літ. "Р", прохідної літ. "Т", складу літ. "У", насосної літ. "Ф", цементного складу літ. "Ш", будівлі літ. "Щ", матеріального складу літ. "З", заправної літ. "Ю", навісу з бензоколонкою літ. "Я", складу літ. "1А", навісу літ. "1Б", убиральні літ. "1В", убиральні літ. "1Г", складу літ. "ІД", такелажного складу літ. "1Е", складу літ. "1Ж", складу літ. "1З", навісу літ. "1И", вагової літ. "1К"; навісу літ. "1Л", насосної літ. "1М", трансформаторної літ. "1Н", складу літ. "1О", складу літ. "1П", БСУ літ. "1Р", тиру літ. "1С", убиральні літ. "1Т", навісу літ. "1У", складу палива літ."1Ф", складу літ. "1Х" - загальною площею 5489,6 кв. м та надвірних споруд № 1-11, 31-48, виробничих споруд № 12-15, 17-30, причалу № 16, надвірних споруд (мощення) - І-ІІІ.

5. Стягнути з виконавчого комітету Кілійської міської ради (68303, Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул.. Леніна, 57, 0) на користь Державного бюджету України (р/р 3008 отримувач ГУ ДКСУ в Одеській області банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області МФО 828011 код класифікації: 22030001) 38 367 (тридцять вісім тисяч триста шістдесят сім) грн. 00 коп. - судового збору.

6. Стягнути з державного підприємства "Морський торговельний порт "Усть-Дунайськ" (68355, Одеська обл., Кілійський район, м. Вилкове, вул. Прид) на користь Державного бюджету України (р/р 3008 отримувач ГУ ДКСУ в Одеській області банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області МФО 828011 код класифікації: 22030001) 38 367 (тридцять вісім тисяч триста шістдесят сім) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення набуває чинності відповідно до ст. 85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.116 ГПК України

Повне рішення складено 05 жовтня 2015 р.

Суддя О.В. Цісельський