РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року Справа № 5019/2861/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Огороднік К.М. , суддя Крейбух О.Г.

при секретарі Новоселецький І.А.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з'явився

відповідача: представник ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства "Універсал Банк" на рішення господарського суду Рівненської області від 20.07.15р. у справі № 5019/2861/11 (суддя Політика Н.А.)

за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства "Універсал Банк"

до відповідача ОСОБА_4 особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення в сумі 24 510 грн. 74 коп.

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 15.09.2015р. №01-07/147 відповідно до п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 9.1 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено проведення повторного автоматичного розподілу справи у зв'язку із задоволенням заяви відповідача про відвід головуючого судді (судді-доповідача) по справі № 5019/2861/11 - ОСОБА_5

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №5019/2861/11 у складі: головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Огороднік К.М., суддя Коломис В.В. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Рівненського апеляційного господарського суду від 15.09.2015р. у справі № 5019/2861/11).

Розпорядженням голови Рівненського апеляційного господарського суду від 16.09.2015р. у справі №5019/2861/11 у зв'язку із задоволенням заяви про самовідвід судді Коломис В.В. та відповідно до п. 6.3. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді. У справі №5019/2861/11 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Огороднік К.М., суддя Крейбух О.Г.

Рішенням господарського суду Рівненської області у справі №5019/2861/11 від 20.07.15р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що позивач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором №08/16КЛЮ/2006 від 30.05.2006р. - грошові кошти у сумі 20000грн. не було перераховано на позичковий рахунок відповідача. Разом з тим Банком перераховано з позичкового рахунку № 0301 на рахунок підприємця ОСОБА_6 20 000 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 53_19 від 31.05.2006, з призначенням платежу оплата за дошку згідно з рахунком Б182 від 31.05.2006р. Відповідач заперечила будь-які відносини із підприємцем ОСОБА_6, письмовими розпорядженнями чи довіреностями не уповноважувала Банк на перерахування 20000грн. підприємцю ОСОБА_6 Банк не довів, на підставі яких документів ним здійснено перерахування суми 20000грн. на рахунок ОСОБА_6, при цьому не виконано умов договору №08/16КЛЮ/2006 від 30.05.2006р.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 20.07.15р. у справі 5019/2861/11 та прийняти нове рішення, яким стягнути на користь ПАТ "Універсал Банк" з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованість по Кредитному Договору №08/16КЛЮ/2006 від 30.05.2006р. в загальній сумі 24510грн.74коп. на розрахунковий рахунок 2458.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Крім того, апелянт, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції, посилається на те, що рішення Рівненського міського суду від 27.12.2010р. по справі №2-13050/2010 не досліджувалося, відповідно, господарський суду Рівненської області у оскаржуваному рішенні не надав цьому факту жодної оцінки. Також з метою захисту порушених майнових прав, позивач посилається на норми ст. ст. 173, 174, 193, 198 Господарського кодексу України, ст. ст. 2, 15, 525, 530, 536, 611, 612, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 2, 12, 49, 91-105 Господарського процесуального кодексу України.

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого він просить суд рішення господарського суду Рівненської області від 20.07.15р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з підстав, викладених у відзиві.

Представники позивача в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали суду, а. с. 35-36, 39).

Норма статті 22 Господарського процесуального кодексу України вказує на те, що брати участь в господарських засіданнях - це право, а не обовязок сторін.

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки явка сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, представники належним чином були повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про відкладення її розгляду до суду не надходило, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників позивача.

Рівненський апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників відповідача у судовому засіданні, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 20.07.15р. у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу скаржника - без задоволення, виходячи з наступного.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, колегією суддів апеляційної інстанції взято до уваги наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 30 травня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством Банк Універсальний та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 підписано кредитний договір №08/16/КЛЮ/2006. (т.1 а.с.8-11)

30 травня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством Банк Універсальний та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 підписано договір іпотеки №08/16/ІЮ/2006. (т.1 а.с.13-14)

Договір іпотеки забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №08/16/КЛЮ/2006 від 30 травня 2006 року, а також будь-яких додаткових договорів до нього (далі - Кредитний договір), укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, за умовами якого останній зобов'язаний Іпотекодержателю до 29 травня 2008 року погасити кредит у розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень, 00 копійок, проценти за користування ним у розмірі 21,0 % річних, комісії, неустойки та інші штрафні санкції, а також інші платежі передбачені Кредитним договором та/або даним договором, в тому числі витрати понесені Іпотекодержателем у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору Банк здійснює фінансування господарської діяльності Позичальника шляхом кредитування на наступних умовах:

вид кредитування - невідновлювальна кредитна лінія;

ліміт кредитної лінії - 20 000,00 (двадцять тисяч)

валюта кредиту - Гривня

термін кредитної лінії - 24 місяця

дата видачі кредиту - 30 травня 2006 року

дата погашення кредиту - 29 травня 2008 року

ціль використання коштів кредитної лінії - поповнення обігових коштів

плата за користування кредитом - 21,0 % річних.

У пункті 3.3 договору встановлено, що шляхом підписання даного Договору Позичальник доручає Банку здійснення договірного списання коштів необхідних для повернення Кредиту, сплати процентів за його користування, інших платежів Позичальника, які підлягають до оплати в терміни відповідно до даного Договору, з будь-якого рахунку, що належить Позичальнику та який відкритий у ВАТ Банк Універсальний, в тому числі з рахунків в інших валютах, ніж валюта даного Договору. При цьому перерахунок інших валют, ніж валюта кредиту, здійснюється виходячи з офіційного (обмінного) курсу НБУ на день здійснення розрахунків.

Умовами пункту 4.1 договору визначено, що кредитна лінія відкривається Позичальнику на умовах визначених даним Договором.

Згідно п. 4.1.1 договору для надання Кредиту та здійснення платежів за рахунок кредитних коштів Банк відкриває Позичальнику кредитний рахунок № 0301.

За умовами пункту 4.1.2 договору датою відкриття кредитної лінії вважається дата перерахування коштів з Кредитного рахунку (утворення строкової заборгованості по Кредитному рахунку).

Відповідно до п. 4.1.4 договору факт прийому платіжних доручень Позичальника до оплати за рахунок коштів Кредиту оформляються спеціальними відмітками Банку - Кредитора на екземплярі такого доручення, що залишається у Позичальника.

Договір підписано уповноваженими представниками та скріплено печатками сторін.

У подальшому між сторонами було укладено додаткову угоду №1 від 27.12.2007р. (а.с.12, т.1), якою у новій редакції викладено пункти 1.1. та 4.2.1 основного Кредитного договору.

Так, пункт 1.1. Кредитного договору після 27.12.07р. набув наступного змісту: "Банк здійснює фінансування господарської діяльності Позичальника шляхом кредитування на наступних умовах:

вид кредитування - невідновлювальна кредитна лінія;

ліміт кредитної лінії - 18 000,00 (вісімнадцять тисяч)

валюта кредиту - Гривня

термін кредитної лінії - 60 місяців

дата видачі кредиту - 30 травня 2006 року

дата погашення кредиту - 29 травня 20011 року

ціль використання коштів кредитної лінії - поповнення обігових коштів

плата за користування кредитом - 18,5 % річних.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. За приписами даної статті ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, інших юридичних фактів.

Положеннями ст.ст. 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З положень ст. 509 ЦК України та ст.173 ГК України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини за ознаками кредитного договору.

Як стверджує у позовній заяві позивач, він виконав свої зобов'язання за Кредитним договором №08/16/КЛЮ/2006 від 30.05.2006 р. та перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 20 000 грн., посилаючись на меморіальний ордер № 53_72 від 31.05.2006 р.

З урахуванням додаткової угоди №1 від 27.12.07р. позивач просить стягнути з відповідача 24 510 грн. 74 коп. боргу згідно Кредитного договору (з відкриттям невідновлювальної кредитної лінії) №08/16/КЛЮ/2006 від 30.05.2006р.

Натомість, відповідач вказує на те, що позивач не виконав свої зобов'язання та грошові кошти позивачем не було перераховано на позичковий рахунок відповідача.

Банком перераховано з позичкового рахунку № 0301 на рахунок підприємця ОСОБА_6 20 000 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 53_19 від 31.05.2006, з призначенням платежу оплата за дошку згідно з рахунком Б182 від 31.05.2006р.

Згідно з частинами 1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Матеріали судової справи не містять будь-яких інших умов отримання кредиту, ніж на позичковий рахунок позичальника.

На виконання вказівок, що містяться у постанові Вищого господарського суду України від 16.04.15р. судом досліджено обставини надання відповідачу - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 позики у розмірі 20000грн.

За умовами Кредитного договору цільове використання коштів кредитної лінії є поповнення обігових коштів.

З дослідженого в судовому засіданні меморіального ордеру № 53_72 вбачається, що призначенням платежу за даним меморіальним ордером є зменшення ліміту кредитної лінії.

Разом з тим, як вбачається з меморіальному ордеру № 53_19 призначенням платежу є оплата за дошку.

З цього приводу, суд зазначає, що відповідно до умов кредитного договору банком не перевірено цільове призначення кредиту.

Як вбачається з меморіальному ордеру № 53_19 від 31.05.2006 р. грошові кошти з рахунку фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 перераховані на рахунок підприємця ОСОБА_6 в сумі 20 000 грн. (т.2 а. с. 177).

Під час розгляду справи судом досліджено зазначені вище меморіальні ордери, з яких вбачається, що з рахунку фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 перераховані на рахунок підприємця ОСОБА_6 в сумі 20000 грн. раніше ніж позивачем перераховано відповідачу грошові кошти в сумі 20000 грн.. При цьому, суд зазначає, що порядковий номер меморіального ордеру № 53_19 не може передувати порядковому номеру меморіального ордеру №53_72.

Щодо підстав перерахування коштів для ФОП ОСОБА_6 суд зазначає наступне.

Пунктом 16.1 ст. 16 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено, що до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу.

Відповідно до п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов'язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Згідно п. 1.6 постанови Національного банку України "Про затвердження інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" від 21.01.2004 року № 22 банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Положеннями п. 1.7. вказаної Постанови передбачено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Приписами п. 1. 35 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено, що розрахунковий документ - документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача.

Згідно постанови Національного банку України "Про затвердження інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" від 21.01.2004 року № 22 банк розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2, пояснила, що будь-яких правовідносин, пов'язаних із здійсненням підприємницької діяльності, з підприємцем ОСОБА_6 вона не мала. Натомість із підприємцем ОСОБА_6 правовідносини по поставці пиломатеріалу (в тому числі і дошки) підтримував ОСОБА_7, з яким відповідачка була знайома і навіть певний період часу разом з ним працювала. При цьому рахунок на оплату дошки на суму 20000грн. був переданий для ОСОБА_7 Зазначені обставини відображені у виписці з протоколу очної ставки від 19.02.10р. (а.с. 165, т.1, а.с.44, т.3).

Саме за проханням і пропозицією ОСОБА_7 відповідач ОСОБА_2 розпочала процедуру оформлення кредиту.

Як встановлено судом та підтверджується відповідачем (претензія від 21.03.2013 (т.1, а.с. 156) та банківськими виписками, ФОП ОСОБА_2 здійснила часткову оплату заборгованості за кредитним договором № 08/16/КЛЮ/2006 від 30.05.2006р.

На думку позивача, яка ним була висловлена в суді першої інстанції, повертаючи грошові кошти з посиланням на договір № 08/16/КЛЮ/2006 від 30.05.2006р. ФОП ОСОБА_2 підтвердила дійсність кредитного договору, що фактично свідчить про визнання відповідачем заборгованості та взяття на себе зобов'язань за даним кредитним договором.

З приводу оплати тіла кредиту та відсотків відповідач ОСОБА_2 повідомила суду про те, що здійснювала таку оплату за Кредитним договором №08/16/КЛЮ/2006 від 30.05.2006р. у зв'язку з тим, що 30 травня 2006 року між ВАТ "Банк Універсальний" та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартири №3 та №2 у м. Рівне по вул. Шекспіра, буд. 48. Разом із договором іпотеки (оригінальний примірник, який мав знаходитися у відповідача) банк утримував у себе оригінали технічних паспортів на квартири, правовстановлюючі документи на ці житлові приміщення, що підтверджують право власності, і повернув їх лише після звернення до органів прокуратури (а.с.34, т.1). А будучи необізнаною у правових питаннях, під тягарем можливого позбавлення житла як свого, так і членів своєї родини, які живуть окремою сім'єю, і до даних правовідносин не мали жодного відношення, змушена була проводити таку оплату.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачем не доведено, та належними і допустимими доказами необґрунтовано надання кредиту позичальнику ОСОБА_2.

За змістом статей 33-34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Висновки, які зроблені судом першої інстанції з приводу відмови у задоволенні позову, відповідають чинному законодавству.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами і не відповідають вимогам закону.

Враховуючи наведене, Рівненський апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з врахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства "Універсал Банк" від 28.07.15р. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Рівненської області від 20 липня 2015 року у справі №5019/2861/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №5019/2861/11 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Крейбух О.Г.