Господарський суд Чернігівської області
===========================================================================================================================================

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

« 29» вересня 2015 року Справа № 927/678/15

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Цимбал-Нарожної М.П., розглянувши матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства Укртансгаз

01021, вул. Кловський узвіз,9/1, м.Київ,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Галс-К

17500, вул. Вокзальна,3,к.3, м.Прилуки, Чернігівської обл.;

за участю третьої особи на стороні відповідача:

Товариство з обмеженою відповідальністю Галс-К ЛТД

01133, пров. Лабораторний, б.3, м. Київ

предмет спору: стягнення 109747,11грн.;

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 юрисконсульт за довіреністю за № 2-219 від 18.09.2015;

від відповідача: ОСОБА_2 представник за довіреністю № 141-04/15 від 01.04.2015

третьої особи: не зявились;

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство Укртрансгаз звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Приватного акціонерного товариства Галс-К про стягнення заборгованості по зберіганню природного газу в обсязі 5745,016тис. куб. м., з яких заборгованість згідно договору на зберігання, (закачування, відбір) природного газу № від 15.04.2013р. в сумі 62046,17грн., пеня в сумі 7302,97грн., 7% штрафу в сумі 4343,23грн., 3% річних в сумі 1639,46грн., інфляційні в сумі 19606,59грн.

Заява позивача про збільшення розміру позовних вимог від 24.06.2015 задоволена судом і суд розглядає спір про стягнення 62046,17грн. основного боргу, 7302,97грн. пені за період з 01.05.2014 по 20.11.2014, 4343,23грн. штрафу, 1929,35грн. 3%річних з 21.05.2014 по 02.06.2015 та 34125,39 грн. інфляційних з червня 2014 року по січень 2015 року, а всього 109747,11грн.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що на протязі сезону 2013-2014 років в його газосховище був закачаний та знаходився на зберіганні газ Відповідача, вартість послуг по зберіганню та закачуванню якого становила 214067,72грн. Враховуючи, що частина вартості послуг в сумі 152067,72 була оплачена відповідачем відповідно до п. 4.3 Договору, а на кінець сезону зберігання знаходився газ в кількості 5745,016 тис.куб.м., а тому заявлено до стягнення решта вартості послуг в сумі 62046,17грн. На суму боргу позивачем нараховано 7302,97грн. пені, 4343,23грн. штрафу, 1929,35грн. 3%річних та 34125,39 грн. інфляційних.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 08.05.2015 порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 19.05.2015, після чого розгляд справи відкладався до 04.06.2015 та в судовому засіданні оголошувалась перерва до 25.06.2015 та 30.06.2015, згідно до ст.77 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 30.06.2015 строк вирішення спору продовжено до 21.07.2015 включно та відкладено розгляд справи до 06.07.2015.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 06.07.2015 провадження у справі №927/678/15 було зупинено до вирішення господарським судом Чернігівської області справи №927/677/15.

Листом від 14.07.2015 матеріали справи було направлено до Київського апеляційного господарського суду у звязку з надходженням від позивача апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 06.07.2015 про зупинення провадження у справі №927/678/15.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 апеляційну скаргу ПАТ «Укртрансгаз» задоволено та скасовано ухвалу господарського суду Чернігівської області від 06.07.2015 про зупинення провадження у справі, справу передано на розгляд до місцевого господарського суду.

Після повернення справи №927/678/15 до господарського суду Чернігівської області, розгляд справи призначено на 29.09.2015.

Відповідач у своєму відзиві та письмових поясненнях від 08.09.2015 не визнає позов в повному обсязі та просить відмовити в його задоволенні.

Третя особа в своїх поясненнях від 03.07.2015 просить відмовити в повному обсязі та зазначає, що на кінець сезону 2013-2014, а саме станом на 15.04.2014 вона була власником 5745,016 тис.куб.м. газу та за його зберігання здійснила оплату на користь позивача 02.07.2014 в сумі 62046,17грн.

Суд перейшов до розгляду спору по суті в судовому засіданні 04.06.2015.

Розглянувши подані позивачем, відповідачем та третьою особою документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

15.04.2013 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (Виконавець), що здійснює діяльність на підставі ліцензії НКРЕ на зберігання природного газу, газу (метану) вільних родовищ, серія АЕ №194512 від 28.02.2013 та Приватним акціонерним товариством «Галс-К» (Замовник) укладено договір № на зберігання (закачування, зберігання, відбір) природного газу (далі Договір від 15.04.2013).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 Договору, Виконавець зобовязується протягом строку, визначеного Договором, зберігати в підземному сховищі (ПГС) природний газ (далі-газ), у тому числі страхований запас газу, переданий йому Замовником, та повернути Замовнику газ у кількості, визначеній цим Договором, а Замовник зобовязується внести плату за послуги із зберігання (закачування, зберігання, відбору) у встановлені Договором строки.

При укладенні зазначеного Договору від 15.04.2013 сторони керувались положеннями Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу».

Враховуючі положення Договору від 15.04.2013 за юридичною природою вказаний договір є договором на зберігання природного газу.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про засади функціонування ринку природного газу», зберігання (закачування, відбір) природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким газозберігаюче підприємство зобов'язується зберігати у сховищах природний газ, переданий йому власником такого газу або іншою особою, яка має право на передачу газу для зберігання, і повернути його особі, яка має право на отримання зазначеного газу, у схоронності та у строк, зазначений у договорі, а особа, яка передала газ на зберігання, зобов'язується оплатити вартість послуги із зберігання газу в розмірі та порядку, визначених у договорі.

На виконання умов зазначеного Договору від 15.04.2013, позивач в період з 16 квітня 2013 року по 15 квітня 2014 року прийняв і здійснив закачування до ПСГ природного газу в обсязі 4628,101 тис.куб.м, що підтверджується копіями актів приймання-передачі природного газу при закачуванні в ПСГ.

Позивач зазначив, що відповідно до абз.4 п.2.1. Договору та акту №216/05-13 про обсяги залишку природного газу в ПСГ на початок сезону зберігання від 31.07.2013 він зберігав природний газ в обсязі 1616,915 тис.куб.м., який залишився в ПСГ з минулого сезону зберігання.

Тариф на закачування 1000 м3 газу в ПСГ зазначений в п. 3.1. Договору, тариф на зберігання 1000 м3 газу в ПСГ - в п. 3.2. Договору, тариф на відбір 1000 м3 газу в ПСГ - в п. 3.3. Договору.

Пунктом 3.4 Договору від 15.04.2013 визначено, що тарифи, зазначені в п.п. 3.1, 3.2, 3.3 Договору, встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Порядок та вартість розрахунків встановлений положеннями п.п. 4.1., 4.2., 4.3., 4.4. Договору від 15.04.2013.

За розрахунками позивача вартість послуг по зберіганню та закачуванню газу за сезон 2013-2014 становить 214067,72грн. Враховуючи сплату відповідачем 152021,55грн. вартості послуг, позивач просить стягнути 62046,17грн. боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.2.16 Договору від 15.04.2013, у випадку, якщо на дату закінчення відбору газу (15 квітня 2014 року), у ПСГ залишилась невикористана частина (залишок) обсягу газу Замовника, Сторони зобовязуються до 15 травня 2014 року скласти акт про обсяг залишку природного газу в ПГС.

Замовник зобовязується оплатити частину вартості послуг із зберігання залишку газу в наступному сезоні зберігання згідно з пунктом 4.4 Договору від 15.04.2013 та у строк до 15 липня 2014 року укласти з виконавцем Договір на зберігання цього залишку газу в наступному сезоні зберігання (період з 16 квітня 2014 по 15 квітня 2015 року).

Так, відповідно до п. 4.4 Договору від 15.04.2013, Замовник зобовязується до 20 травня 2014 року сплатити Виконавцю частину вартості послуг із зберігання газу, що залишився в ПСГ на дату закінчення періоду відбору газу - 15 квітня 2014 року шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Виконавця.

Відповідно до ч.2 п.2.12 Договору, Акти приймання-передачі газу є підставою для проведення розрахунків.

Виходячи з викладеного, підставою для оплати другої частини вартості послуг із зберігання залишку газу в сезоні 2013-2014 років є наявність природного газу відповідача в ПГС позивача на кінець періоду, а саме на дату закінчення відбору газу (15 квітня 2014 року) та підписаний обома сторонами акт про обсяг залишку природного газу в ПГС позивача, що підтверджує зазначений факт.

Позивач вказує, що на дату закінчення відбору газу (15 квітня 2014 року), у ПСГ залишилась невикористана частина (залишок) обсягу газу Відповідача у розмірі 5745,016 тис.куб.м.

В своїх письмових поясненнях від 25.09.2015 за №12335/6 позивач зазначив, що підписані обома сторонами акти залишків обсягу газу станом на 15.04.2014 відсутні, оскільки відповідач відмовляється підписувати акти.

Разом з тим, позивачем не надано належних доказів звернення до відповідача з вимогою щодо підписання актів.

Отже, позивачем не надано суду належні докази щодо наявності природного газу у обсязі 5745,016 тис.куб.м., що належить відповідачу у ПГС позивача станом на 15.04.2014, як передбачено умовами Договору від 15.04.2013.

Слід зазначити, що Відповідачем надано суду докази, що станом на 15.04.2014 він не був власником газу у обсязі 5745,016 тис.куб.м., а саме Договір №32-У/Г на купівлю-продаж природного газу у ПГС ПАТ «Укртрансгаз» від 03.01.2014 між ПрАТ «Галс-К» Угода про спільну діяльність та ТОВ «Галс-К Лтд», відповідно до умов якого ПрАТ «Галс-К» зобовязується передати в період до 15.04.2014 в ПГС ПАТ «Укртрансгаз», а ТОВ «Галс-К Лтд» зобовязується прийняти та оплатити природний газ в обсягах 6000,000 тис.куб.м. орієнтовно і покупець являється кінцевим споживачем природного газу. Відповідно до ч.3.1 Договору, датою переходу права власності на газ є дата підписання накладної на передачу газу від Продавця Покупцю.

Відповідачем надано суду Видаткову накладну №1-Г від 14.04.2014, відповідно до якої газ в обсязі 5745,016 тис.куб.м. вартістю 19079198,14грн. передано ТОВ «Галс-К Лтд».

Відповідно до п. 2.13 Договору від 15.04.2013, укладеного між Позивачем і Відповідачем, у випадку купівлі/продажу Замовником (Відповідач) газу в ПГС Замовник (Відповідач) зобовязується скласти акт з продавцем/покупцем та протягом 10 днів погодити цей акт з Виконавцем (Позивачем).

Враховуючи дані обставини, Відповідач звертався до Позивача з листом від 23.04.2014 щоб узгодити передачу природного газу в квітні 2014 року в обсязі 5745,016 тис. куб. м. до третьої особи.

Дані обставини підтверджуються поясненнями від 03.07.2015 за №238-07/15 ТОВ «Галс-К Лтд» (арк.справи 195 том 2), що залучено судом в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог. Крім того, останній зазначає, що відповідно до Договору № від 16.04.2014 він оплатив Позивачу у даній справі вартість послуг по зберіганню та закачуванню газу в обємі 5745,016тис.куб.м. в сумі 62046,17грн., що підтверджується платіжним дорученням за №26056 від 02.07.2014.

В своїх поясненнях від 07.08.2015 за №10250/6, як на додатковий доказ знаходження залишків обсягу газу Відповідача, Позивач посилається на оперативну інформацію щодо руху в ПГС ПАТ «Укртрансгаз» в період з 16.04.2013 по 16.04.2014 природного газу Галс-К ПрАТ угода про СД (код 560242372) згідно договору на зберігання (закачування, зберігання. відбір) природного газу від 15.04.2013 №, за підписом начальника управління позивача (далі Інформаційна довідка).

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Крім того, в силу ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, господарський суд дійшов висновку, що вище вказаний документ - Інформаційна довідка не може вважатись належним доказом в розумінні ст. 32-ст.34 ГПК України та пунктів 2.1. та 2.15 Договору, оскільки це є внутрішній документ позивача та не може замінити акт приймання-передачі залишку природного газу в ПСГ, що скріплений печатками та підписами повноважних представників сторін.

Також в поясненнях від 26.06.2015 за №8438/6 (аркуш справи 161 том 2) позивач посилається на Договір на зберігання (закачування, зберігання, відбір) природного газу від 16.04.2014 за№, в п.2.1 якого зазначено, що 5745,016 тис.куб.м. - обсяг газу Замовника (Відповідача), який залишився в ПГС з минулого сезону зберігання (період з 16.04.2013 по 15.04.2015), і відповідач укладаючи Договір на наступний період зберігання визнав в самому Договорі, що на зберіганні знаходяться 5745,016 тис.куб.м. газу, які належать Відповідачу.

Як вбачається з матеріалів справи, в рішенні господарського суду Чернігівської області від 21.07.2015 р. по справі №910/677/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2015, зазначено, що станом на день укладення договору № від 16 квітня 2014 року у сховищі ПСГ не було залишків газу відповідача.

Обов'язковість рішення суду, що набрало законної сили, встановлено ст.124 Конституції України, ст.115 Господарського процесуального кодексу України, ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Частиною 3 ст. 35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Таким чином, позивачем не доведено наявності у відповідача грошових зобов'язань за Договором від 15.04.2015 і, відповідно, заборгованості у вказаному позивачем розмірі, у зв'язку з чим підстави для нарахування пені, штрафу, інфляційних втрат та 3 % річних відсутні.

Виходячи з викладеного, господарський суд прийшов до висновку про відмову у позові в повному обсязі.

Частиною 6 ст. 84 ГПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Згідно статті 49 ГПК України та Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року №3674-VI, господарський суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Керуючись с.49, ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити повністю.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна

Повний текст рішення підписано 05 жовтня 2015 року.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна