РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2015Справа №910/22133/15
За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Публічного акціонерного товариства «Київгаз»

про стягнення 864,04 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Остапенко В.М. (представник за довіреністю);

від відповідача - Ступак Т.О. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення 864,04 грн. пені та 3% річних у зв'язку з несвоєчасною оплатою Відповідачем поставленого у жовтні 2011 року природного газу за Договором від 30.03.2012 № 14/2/12-ТКЕ(Б).

Відповідач проти позову заперечує, вказуючи на неправильно здійснені Позвиачем розрахунки, та також просив суд зменшити розмір пені, що підлягає стягненню, до 50 грн. (ст. 233 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного 30.03.2012 між Позивачем, як продавцем, та Відповідачем, як покупцем, Договору № 14/2/12-ТКЕ (Б) (далі - Договір), Позивачем було поставлено Відповідачу у жовтні 2011 року природного газу на суму 87843,39 грн., що підтверджується залученими до справи, підписаними без заперечень та скріпленими печатками актами приймання-передачі від 30.03.2012.

Оплата за газ відповідно до п. 6.1 Договору має здійснюватися протягом 3 (трьох) банківських днів з дати підписання акту приймання-передачі, тобто за переданий по актам від 31.03.2012 газ оплата мала бути здійснена не пізніше 04.04.2012, тоді як Відповідач здійснив опалу за газ лише 24.04.2012, що підтверджується залученою до справи випискою про операції по підприємству Позивача. Оплата вказаною датою визнається і Відповідачем.

При цьому, матеріали справи не містять доказів наявності у Відповідача претензій щодо якості та/або кількості отриманого по актам у жовтні 2011 року газу, які б давали Відповідачу підстави затримувати оплату.

Отже, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення:

- пені відповідно до п. 6.1 Договору за кожен день прострочення платежу, на підставі статей 546, 549 ЦК України, з урахуванням ч. 6 ст. 232 ГК України та положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»;

- 3% річних за ст. 625 ЦК України за весь час прострочення заборгованості.

Заперечення Відповідача щодо неправильної дати початку нарахування заборгованості судом відхиляються, оскільки Позивач правомірно починає нараховувати санкції з 05.04.2015, тобто з дня, наступного за днем, коли зобов'язання мало бути виконано, та нараховує санкції за календарні дні по 24.04.2014, тобто по день погашення заборгованості, оскільки прострочення у цей день вже настало (день починається о 00:01 год.), тому погашення заборгованості Відповідачем протягом робочого дня 24.04.2014 - коли прострочення вже настало та існувало, не звільняє його від відповідальності за допущене прострочення та від обов'язку зі сплати на вимогу Позивача санкцій і за цей день прострочення.

Розрахунок пені та 3% річних судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним (зокрема, оскільки розраховані Позивачем санкції не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом), а їх розмір є доведеним залученими Позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх належного спростування з боку Відповідача.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 720,03 грн. пені та 144,01 грн. 3% річних визнаються судом обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Клопотання Відповідача про зменшення розміру пені, що підлягає стягненню, до 50 грн. (ст. 233 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України), судом розглянуто та відхилено, оскільки Відповідачем не доведено перед судом належними засобами доказування, що належні до сплати штрафні санкції (пеня) надмірно великі порівняно із збитками кредитора, і при цьому суд приймає до уваги, що Відповідач є винним у невиконанні зобов'язання, на яке нараховані санкції - Відповідач самостійно надав за Договором зобов'язання своєчасно проводити розрахунки за газ, і залежність розрахунків від дії інших осіб у Договорі не встановлена. Також судом враховано недоведеність Відповідачем тої обставини, що його майновий стан є таким, що не дозволяє сплатити пеню у розмірі 720,03 грн., натомість інтерес Позивача полягає в отриманні хоч і невеликої, але компенсації за несвоєчасно отримані від Відповідача кошти за спожитий у жовтні 2011 року газ, які з часом знецінюються, та у стимулюванні таким чином Відповідача своєчасно виконувати зобов'язання.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київгаз» (м. Київ, вул. Кіквідзе, 4 Б; ідентифікаційний код 03346331) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ідентифікаційний код 20077720) 720 (сімсот двадцять) грн. 03 коп. пені, 144 (сто сорок чотири) грн. 01 коп. 3% річних, а також 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.10.2015

Суддя Сташків Р.Б.