ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.09.15р. Справа № 904/7298/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖКОКС", м.Запоріжжя

до Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м.Дніпропетровськ

про стягнення 1166,55 грн.

Суддя Кеся Н.Б.

Представники:

Від Позивача: представник ОСОБА_1, довіреність №19/45 від 05.05.14р.

Від Відповідача - представник ОСОБА_2, довіреність № 898 від 21.09.2015 р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ЗАПОРІЖКОКС" (далі-Позивач) звернулось з позовом до Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (далі-Відповідач), в якому просить господарський суд стягнути з Відповідача на свою користь шкоду, завдану недостачею, у розмірі 1166,55 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1827,00 грн.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги посиланням на складений залізницею комерційний акт РА №009212/1018 від 27.05.15р., в якому зафіксовано факт неналежного перевезення вантажу під час перевезення.

В підтвердження обґрунтованості позовних вимог Позивач надав до позову:

копію залізничної накладної №51722742;

копію комерційного акту РА №009212/1018 від 27.05.15р.;

копію рахунку-фактури №СФ-9/05/21 від 25.05.2015р.;

копію акту приймання-передачі №25/05/2015-11 від 25.05.2015р.;

копію договору №УПр15/102 від 21.05.2015р.;

копію Специфікації №1 від 21.05.2015р. до договору;

копії правовстановлюючих документів.

Під час судового засідання Позивач подав копію виписки з банку №40854 від 06.07.15р. (а.с. 44).

Відповідач подав відзив на позов (а.с. 49), в якому вказує на те, що з метою забезпечення збереженості вантажу відповідно до пункту 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу на їх поверхню наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу. Конструкція відповідних пристроїв і установок, порядок ущільнення вантажів, застосування захисної плівки (емульсії), кріплення та маркування, що забезпечують збереження і свідчать про відсутність втрати вантажу при перевезенні, визначається інструкцією, розробленою відправником і узгодженою з залізницею (пункт 7 названих Правил). Всупереч викладеному відправником захисне маркування фактично не нанесено. Крім того, відповідно до параграфу 19 розділу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця. Однак Статутом не передбачено відповідальність перевізника за пошкодження вантажу, що перевозиться на відкритому рухомому складі, тільки з тієї підстави, що при завантаженні засобами відправника залізниця перевіряла правильність розміщення та закріплення вантажу. Так, Відповідач вважаємо, що відповідальність за нестачу вантажу повинна бути покладена на відправника, який не підготував вантаж до перевезення у вагоні відкритого типу.

Під час судового засідання Позивач подав копію виписки з банку №43712 від 17.09.2015р. (а.с. 52).

В судовому засіданні 29.09.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та враховуючи пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

На виконання умов договору №УПр15/102 від 21.05.2015р., укладеного між Публічним акціонерним товариством "ЗАПОРІЖКОКС" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торун", зі станції Родинська Донецької залізниці на станцію призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці у вагоні №66136433 по залізничній накладній №51722742 від 25.05.2015р. (а.с. 10) на адресу ПАТ "ЗАПОРІЖКОКС" надійшла продукція - вугілля камінне марки Ж-жирний, перевезення якого здійснював Відповідач - Державне підприємство "Придніпровська залізниця".

При відвантаженні продукції маса вантажу була визначена її вантажовідправником: ДП "Вугільна компанія "Краснолиманська" шляхом зважування на 150 тонних вагах, яка була прийнята залізницею до перевезення без зауважень.

При комісійній видачі вантажу на станції Запоріжжя-Ліве виявлено невідповідність фактичної маси вантажу даним, зазначеним у залізничній накладній. Нестача, виявлена у вагоні №66136433, склала маса брутто 90300 кг, при цьому маса нетто складає 67300 кг, що менше ніж зазначено у перевізному документі на 1700 кг, тара за перевізним документом 23000 кг, що засвідчено комерційним актом РА №009212/1018 від 27.05.2015р. (а.с. 11) (розділ Д. Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку): "...У комерційному відношенні навантаження вище рівня бортів на 10 см, вантаж маркований подовжніми бороздами. Є виїмки: над 1 та 2 люками розміром 200х280х30 см, справа з 3 по 7 люки розміром 700х130х30-40см. У технічному відношенні вагон справний, двері, люка закриті, течі вантажу немає. При повторному переважуванні комісією в тому ж складі результат не змінився".

Рахунок за поставлену продукцію №СФ-9/05/21 від 25.05.2015 (а.с. 22) сплачений Позивачем у повному обсязі, що підтверджується банківськими виписками від 06.07.2015р. та №43712 від 17.09.2015р. (а.с. 44, 52).

Згідно зі ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Вартість вантажів, які належать громадянам і вартість яких не було оголошено під час відправлення, визначається за цінами, що діють у тому місці і на той час, де і коли здійснюється відшкодування збитків.

Згідно з розрахунком Позивача, з урахуванням норми недостачі, вартість втраченого вантажу при перевезенні складає 1166,55 грн., яка залишається не відшкодованою Відповідачем.

З урахуванням встановлених обставин позовні вимоги Позивача до Відповідача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 307 ГК України положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст. 924 ЦК України).

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажу залізницею, тому мають регулюватися Статутом залізниць України (далі Статут), який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457 та визначає обовязки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (стаття 115 Статуту).

Згідно зі статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Як вбачається зі змісту комерційного акту від 27.05.2015 року РА № 009212/1018, складеного за участю залізниці, вантаж був маркований. Під час огляду виявлені виїмки над люками. Таким чином, втрата вантажу мала місце під час перевезення залізницею, тому відповідальність за нестачу має бути покладе на Відповідача. З огляду на це заперечення Відповідача судом відхилюються.

В силу ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом відшкодування збитків.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що Відповідачем, як перевізником, не було виконано належним чином свого обовязку із забезпечення схоронності переданого йому до перевезення вантажу, тому позовні вимоги Позивача до Відповідача про стягнення суми 1166,55 грн. на відшкодування збитків внаслідок незбереження вантажу під час перевезення - є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Судові витрати у справі покладаються на Відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 25, 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49600, м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса, 108, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖКОКС (69600, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 4, ) шкоду, завдану недостачею, у розмірі 1166,55 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту і може бути оскаржено протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя ОСОБА_3

Повне рішення складено-05.10.15р.