ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.10.15р. Справа № 904/7190/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "ЕНЕРГОРЕСУРСИ", м. Нікополь, Дніпропетровська область

до Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради, м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 22 304, 24 грн. за договором поставки

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "ЕНЕРГОРЕСУРСИ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради про стягнення заборгованості в сумі основного боргу - 18 362,26 грн., 3% річних 443,69 грн., пені 3 498,29 грн. за договором № 07 ПВ-5933/66 від 25.12.2012р. на подання послуг з постачання питної води.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 07 ПВ-5933/66 від 25.12.2012р. на подання послуг з постачання питної води в частині повного та своєчасного розрахунку за товар.

Позивач в судове засідання не з'явився, в ході розгляду справи підтримував позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю присутності у судовому засіданні свого представника. У відзиві на позов відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив та зазначив, що в супереч вимогам ст. 54 ГПК України до позовної заяви позивачем не надано розрахунку основної суми боргу, а в розрахунках пені та 3% річних, зазначено рахунок № 07074 від 31.07.2014р. на суму 3 821,66 грн., який не був висланий відповідачу та не фігурує в акті звірки розрахунків, на який посилається позивач. На підставі чого. Відповідач вважає, що позивач надав суду недостовірну та неповну інформацію і додані розрахунки не можуть слугувати обґрунтуванням позовної заяви, оскільки відображені в них дані не відповідають акту звірки розрахунків.

Суд відхилив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки, відповідно приписів ст. 69 ГПК України строк розгляду справи обмежено двома місяцями та він закінчується 12.10.2015р., клопотання про продовження строку розгляду справи від сторін не надходило.

Крім того, жодного доказу в підтвердження неможливості представника відповідача бути присутнім в судовому засіданні відповідачем суду не надано.

15.09.2015р. розгляд справи відкладався на 06.10.2015р.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 06.10.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "ЕНЕРГОРЕСУРСИ" (далі Позивач, Постачальник) та Комунальним підприємством "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради (далі Відповідач, Споживач) укладено договір № 07 ПВ-5933/66 від 25.12.2012 р. (далі - Договір), в подальшому сторонами укладено Додаткові угоди № 1 від 25.12.2013р. та № 2 від 29.008.2014р.

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобовязується надавати споживачеві послуги з постачання питної води (далі вода) у межах встановленого річного ліміту водоспоживання, для здійснення ним своєї виробничої і господарської діяльності, а споживач оплачувати воду, що поставляється, відповідно до умов цього договору.

Річний ліміт водоспоживання споживачеві встановлюється постачальником на підставі поданого споживачем клопотання (розрахункова), затвердженого у дозволі на спеціальне водокористування постачальника ліміту забору свіжої води (п. 1.2. Договору).

Пунктом 1.4. Договору встановлено, що ціна питної води і термін її дії визначається в протоколах узгодження цін, які є невідємною частиною договору.

Згідно п. 1.5. Договору в редакції Додаткової угоди № 1 орієнтована сума договору на 2014р. складає 25 267,20 грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п. 2.1. Договору облік постачання питної води здійснюється приладами комерційного обліку, встановленими споживачем на введенні в його підрозділ з наданням повного комплексу документів (паспорта, інструкції з експлуатації на українській (російській) мові, оригінал свідоцтва про повірку та відомості про організацію, яка виконала повірку).

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що по закінченню розрахункового місяця, постачальник виставляє акт прийому-передачі, який споживач зобовязаний підписати і повернути постачальнику до 6-го числа місяця, наступного за звітним.

Згідно п. 3.2. Договору розрахунки за надані послуги з постачання питної води проводяться щомісячно протягом 10-ти календарних днів після закінчення розрахункового місяця. Якщо у споживача є претензії до якості і кількості наданих постачальником послуг і споживач відмовляється підписати акт прийому-передачі наданих послуг та протокол узгодження ціни, споживач зобовязаний надати постачальнику письмові мотивовані заперечення протягом 3 календарних днів з моменту отримання акту і протоколу ціни. Якщо споживач протягом зазначеного періоду не надав мотивованих заперечень, акт і протокол ціни вважається підписаними та прийнятими споживачем в редакції постачальника.

Оплата за поставлену питну воду проводиться споживачем незалежно від результатів його господарської діяльності шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Розрахунки можуть здійснюватися в іншій формі, що не суперечить чинному законодавству України (п. 3.4. Договору).

Відповідно до п. 4.3. та п.п 4.3.3. Договору споживач зобовязаний не пізніше 10 банківських днів після закінчення розрахункового місяця, проводити оплату за спожиту питну воду у попередньому місяці.

Цей договір діє з 01.01.2013р. до 31.12.2014р. (п. 6.1. Договору в редакції Додаткової угоди №1).

Позивач взяті на себе зобовязання по спірному договору, виконав у повному обсязі, що підтверджується Актами наданих послуг (а.с. 29-34), які підписані представниками сторін без заперечень та скріплені печатками підприємств.

Позивачем відповідачеві виставлені рахунки на оплату: № 07074 від 31.07.2014р. на суму 3 821,66 грн., № 08075 від 31.08.2014р. на суму 3 335,27 грн., № 09081 від 30.09.2014р. на суму 2 551,26 грн., № 10083 від 31.10.2014р. на суму 3 066,56 грн., № 11180 від 30.11.2014р. на суму 2 965,52 грн., № 12167 від 31.12.2014р. на суму 2 621,99 грн. (а.с. 13-25, 27-28, 49), які направлялись на адресу відповідача разом з претензією від 16.06.2015р. № 14-699 (а.с. 22).

Відповідач, за надані послуги, у встановленому договором порядку не розрахувався, в наслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 18 362,26 грн., що і стало причиною звернення Позивача з позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення спору на підставі наступного.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, а саме цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений між сторонами є договором про надання послуг та на нього розповсюджуються норми Цивільного кодексу України, передбачені главою 63.

Відповідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 902 ЦК України Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання оговору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Позивачем на адресу відповідача направлялась претензія №14-699 від 16.09.2015р. про сплату боргу у розмірі 18 362,26 грн. (а.с. 22).

Відповідач відповіді на вказану претензію не надав суму боргу не оплатив.

Сторонами, без заперечень, підписано Акт звірки розрахунків станом на 01.07.2015р. (а.с. 35).

Відповідачем на час розгляду справи позовні вимоги не спростовані, суму боргу за надані послуги не сплачено.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу у сумі 18 362,26 грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 3 497,29 грн. за період з 11.08.2014р. по 11.07.2015р. та 3% річних 443,69 грн. за період з 11.08.2014р. по 10.08.2015р.

Відповідно до п. 3.5. Договору, у разі несвоєчасної або не в повному розмірі оплати споживачем питної води, спожитої в попередні періоди, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,5% від суми невиконаного зобовязання, за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань».

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Перевіривши розрахунки позивача, судом встановлено, що пеня за період з 11.08.2014р. по 11.07.2015р. включно становлять 3 498,29 грн. та підлягає до стягнення.

Згідно з ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3 % річних у сумі 443,69 грн. за період з 11.08.2014р. по 10.08.2015р. нараховані вірно та підлягають до стягнення.

Заперечення відповідача щодо ненадання позивачем розрахунку стягуваних сум судом не приймаються, оскільки до матеріалів позовної заяви долучено розрахунки пені та 3% річних (а.с. 8,9).

Заперечення відповідача щодо не направлення позивачем рахунків судом не приймається, оскільки, як свідчить претензія від 16.06.2015р. № 699 (а.с. 22), відповідачу разом з нею направлено оригінали наступних рахунків:

- № 09081 від 30.09.2014р. на суму 2 551,26 грн.;

- № 07074 від 31.07.2014р. на суму 3 821,66 грн.;

- № 11180 від 30.11.2014р. на суму 2 965,52 грн.;

- № 12167 від 31.12.2014р. на суму 2 621,99 грн.;

- № 08075 від 31.08.2014р. на суму 3 335,27 грн.;

- № 10083 від 31.10.2014р. на суму 3 066,56 грн.

Отримання претензії підтверджується підписом представника відповідача в поштовому повідомленні (а.с. 48).

Крім того, і Акти надання послуг, і Акт звірки розрахунків підписано з боку відповідача без жодних заперечень (а.с. 29-35).

Статтями 33, 34 ГПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справ

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з стягненням з Відповідача на користь Позивача суми основного боргу у розмірі 18 362,26 грн., 3% річних 443,69. грн., пені 3 498,29 грн.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати у справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-36, 43, 44, 49, 82-85, 116-117 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради (53207, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Карла Маркса, буд 180, ) на користь Приватного акціонерного товариства "ЕНЕРГОРЕСУРСИ" (53201, Дніпропетровська область, м. Нікополь, проспект Трубників, буд. 56, ) суму основного боргу у розмірі 18 362,26 грн. (вісімнадцять тисяч триста шістдесят дві грн. 26 коп.), 3% річних - 443,69 грн. (чотириста сорок три грн. 69 коп.), пені - 3 498,29 грн. (три тисячі чотириста дев'яносто вісім грн. 29 коп.), про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 08.10.2015р.

Суддя ОСОБА_1