РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2015Справа №910/20563/15

За позовом: приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЮНІСОН СТРАХУВАННЯ";

до: приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ";

про: стягнення 18.707,94 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: не з'явилися;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У :

Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЮНІСОН СТРАХУВАННЯ" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" про стягнення з останнього 18.707,94 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно пошкодження транспортному засобу, який є предметом договору добровільного страхування, укладеного між позивачем і страхувальником. Позивачем на підставі вказаного договору було виплачено страхувальникові страхове відшкодування в сумі 55.773,13 грн.

Позивач на підставі правил, встановлених ст. 27 ЗУ "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, звернувся до відповідача, як до особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність винної у скоєнні ДТП особи, із вимогою про виплату страхового відшкодування. Проте, вказана вимога виконана відповідачем частково, що й призвело до звернення позивача до господарського суду за захистом свого порушеного права та охоронюваного законом інтересу шляхом стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в сумі 18.707,94 грн, з яких: 8.584,98 - сума страхового відшкодування, 859,75 - 3% річних та 9.263,21 грн - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.08.2015 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/20563/15. Розгляд справи призначено на 21.09.2015.

В судовому засіданні 21.09.2015 оголошено перерву до 28.09.2015.

Відповідач, скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким заперечив проти нарахування на суму страхового відшкодування 3% річних та інфляційних втрат та просив суд задовольнити позовні вимоги в сумі 7.854,90 грн за умови надання позивачем акту виконаних робіт.

В судовому засіданні 28.09.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд,

В С Т А Н О В И В :

Між приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЮНІСОН СТРАХУВАННЯ", як страховиком, (далі - позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-ЛОГІСТИК" (далі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу від 05.08.2013 № 0300.000176.000 (далі - Договір добровільного страхування).

Відповідно до предмету Договору добровільного страхування, позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, які пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме "SCANIA G380", із державним знаком НОМЕР_1 (далі - застрахований ТЗ).

19.12.2013 о 10:35 на 233км + 200м автодороги Київ-Одеса відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого ТЗ та транспортного засобу "ВАЗ 21063", із державним знаком НОМЕР_2, яким керував гр. ОСОБА_1

Постановою Любашівського районного суду Одеської області від 15.01.2014 у справі № 507/16/14-п встановлено, що ДТП трапилося внаслідок порушень Правил подорожнього руху України водієм ОСОБА_1 (далі - винна особа) у зв'язку з чим, вказану фізичну особу притягнуто до адміністративної відповідальності.

Внаслідок зазначеного вище ДТП застрахований ТЗ отримав механічні пошкодження.

Страхувальник звернувся до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування.

Виходячи з приписів ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 Цивільного кодексу України).

Вартість відновлюваного ремонту автомобіля в результаті його пошкодження у вказаній вище ДТП визначено позивачем на підставі рахунку-фактури від 26.12.2013 № АРМ-05273 та страхового акту від 10.01.2014 № СА03.000716.000 та становить 55.773,13 грн.

Виходячи з приписів ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 Цивільного кодексу України).

Позивач на підставі Договору добровільного страхування, з урахуванням рахунку-фактури від 26.12.2013 № АРМ-05273 та страхового акту від 10.01.2014 № СА03.000716.000, здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 55.773,13 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 13.01.2014 № 5649, засвідчена копія якого наявна в матеріалах справи.

За правилами, встановленими ст. 27 Закону України "Про страхування " та ст. 993 ЦК України, позивач є саме тією особою, до якої перейшло право вимоги від відповідача страхового відшкодування, виплаченого страхувальникові на підставі Договору добровільного страхування.

Згідно інформації, наданої Моторним (транспортним) страховим бюро України, станом на момент виникнення ДТП, цивільно-правова відповідальність винної особи застрахована приватним акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" (далі - відповідач), що підтверджується Полісом серії АС № 2073703 (далі - Договір обов'язкового страхування). Виходячи з Договору обов'язкового страхування, забезпеченим транспортним засобом є - "ВАЗ 21063", із державним знаком НОМЕР_2, тобто той самий автомобіль, яким керувала винна у настанні ДТП особа, ліміт за шкоду заподіяну майну становить 50.000,00 грн, а франшиза - 1.000,00 грн.

Так, позивач, з метою реалізації свого права, забезпеченого ст. 27 ЗУ "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, звернувся до відповідача із претензією від 27.03.2014 № 7117/16-ЮГ про відшкодування страхової виплати.

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк виконання грошового зобов'язання страховика за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по виплаті особі страхового відшкодування, яка має право на отримання такого відшкодування, становить 90 днів з моменту отримання відповідної заяви.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення відповідачем його грошового зобов'язання за Договором обов'язкового страхування, відповідач вказану вище претензію позивача виконав частково. Наведена обставина призвела до звернення позивача до господарського суду за захистом свого порушеного права та охоронюваного законом інтересу шляхом стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 18.707,94 грн, з яких: 8.584,98 - сума страхового відшкодування, 859,75 - 3% річних та 9.263,21 грн - інфляційні втрати.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відносно заперечень відповідача, викладених у відзиві, то вони судом відхиляються з таких підстав. Відповідно до умов Договору добровільного страхування позивач у разі настання страхового випадку зобов'язаний відшкодувати збитки в межах страхової суми в порядку та на умовах, передбачених Договором.

Згідно з частинами четвертою і вісімнадцятою статті 9 Закону України "Про страхування" розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством, а франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Умовами Договору добровільного страхування сторони передбачили, що розмір збитків і виплата страхового відшкодування визначається на підставі страхового акту. Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу або актом виконаних робіт, оскільки вказані звіт та акт є попередніми оціночними документами, що визначають можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Виходячи з наданих відповідачем платіжних доручень, відповідачем здійснено часткову оплату страхового відшкодування, а саме в розмірі 41.415,02 грн (належним чином завірені копії наявні в матеріалах справи).

Таким чином, станом на момент порушення провадження у справі, заборгованість відповідача перед позивачем складає 7.584,98 грн, тобто в межах ліміту за шкоду заподіяну майну та франшизи, встановлених у Договорі обов'язкового страхування (50.000,00 грн - 41.415,02 грн - 1.000,00 грн = 7.584,98 грн).

З огляду на те, що відповідачем частково здійснено сплату суми страхового відшкодування до порушення провадження у даній справі, суд дійшов висновку, що в цій частині вимог належить відмовити.

Пунктом 5.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" передбачено, що обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності.

Таким чином, дія частини другої статті 625 ЦК про обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди.

За таких обставин заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 859,75 - 3% річних та 9.263,21 грн - інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, про стягнення з відповідача частини виплаченої суми страхового відшкодування, за Договором добровільного страхування підлягає задоволенню в розмірі 7.584,98 грн.

Враховуючи, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, тому суд, керуючись ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на приватне акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ"

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 145; ідентифікаційний код 23734213, з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЮНІСОН СТРАХУВАННЯ" (01601, м. Київ, площа Спортивна, буд. 1-А; ідентифікаційний код 32942598, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду) страхове відшкодування в сумі 7.584 (сім тисяч п'ятсот вісімдесят чотири) грн 98 коп; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) 00 коп.

3. В задоволенні решти вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05 жовтня 2015 року

Cуддя С.В. Балац