ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.10.2015 Справа № 920/1207/15

Господарський суд Сумської області, у складі судді Зайцевої І.В. при секретарі судового засідання Пономаренко Н.М., розглянувши матеріали справи №920/1207/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго», м.Суми;

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Суми;

про стягнення 50232,69 грн.;

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність № 26 від 07.05.2015р.);

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність № 987 від 06.06.2013р.);

Суть спору: позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача борг за договором № 1137-Т від 17.10.2008 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 29924,63 грн., а також 4674,71 грн. пені, 772,15 грн. - 3% річних, 14861,20 грн. інфляційних, а також покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору.

В судовому засіданні від 05.10.2015р. представник відповідача подав заперечення, в яких зазначає, що у договорі, укладеному між сторонами відсутні норми, які б визначали, що при розрахунку обсягу споживання теплової енергії буде застосовуватись коефіцієнт опалювальної площі, тим більше в договорі не узгоджений сторонами такий коефіцієнт. Крім того, ним зазначено, що позивачем нарахована пеня та інфляційні з порушенням вимог чинного законодавства, тому відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності до вимоги про стягнення пені та подано контррозрахунок інфляційних збитків.

Представник позивача у судовому засіданні від 08.10.2015р. підтримав заявлені позовні вимоги та подав відзив на заперечення, в якому зазначає, що розподілення нарахувань по загальному лічильнику теплової енергії, встановленому за адресою м. Суми, вул. СКД, 6/1 відбувалось наступним чином: житлова опалювальна площа будинку складає 4226,28 кв.м., що становить 100%, а площа, яку займає відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 230,8 кв.м. 5,18 % від загальної опалювальної площі, на яку відбувались нарахування згідно пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005р. Також факт надання послуг позивачем відповідачу підтверджується актами прийому-передачі теплової енергії та рахунками, які протягом 2 років, як зазначає позивач, без жодних заперечень щодо якості надання таких послуг відповідачем були прийняті та підписані. Щодо штрафних санкцій, позивач вважає, що їх розрахунок був здійснений правомірно.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував. Подав суду свій контр розрахунок штрафних санкцій, відповідно до якого сума інфляційних збитків становить 14413,18 грн., 3 % річних 772,15 грн., пені, враховуючи строк позовної давності один рік згідно ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, -3740,89 грн.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачу та відповідачу для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази, суд встановив:

17.10.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №1137-Т про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, згідно умов якого позивач зобовязався надавати відповідачу вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідач в свою чергу зобовязався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Факт постачання відповідачу теплової енергії підтверджується матеріалами справи, а саме: актами приймання-передачі теплової енергії, підписаними сторонами, та рахунками.

Згідно з п. 3.2 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до п.п. 3.3, 3.5 договору, відповідач до 15 числа розрахункового періоду повинен був сплачувати вартість зазначеної в договорі кількості спожитої теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію здійснюється до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання та всупереч умовам укладеного між сторонами договору не сплатив вартість спожитої теплової енергії за період з жовтня 2013 року по квітень 2015 року, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 29924 грн. 63 коп., що підтверджується відомістю звірки взаєморозрахунків, доданої позивачем до позовної заяви.

Відповідно до статей 526, 629 Цивільного кодексу України, пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобовязання не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 530 цього ж Кодексу, визначено, якщо в зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідачем не подано ні доказів сплати боргу, ні аргументованих заперечень проти вимог позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 29924 грн 63 коп заборгованості за надані послуги суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 4674 грн. 71 коп. пені, 772грн. 15 коп. 3% річних та 14861 грн. 20 коп. інфляційних збитків.

Згідно п. 5.1.5 договору, укладеного між сторонами даного спору, у разі несвоєчасної сплати споживачем (відповідачем) грошових коштів, які передбачені умовами договору, за послуги виконавця (позивача), споживач сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (яка діяла на момент прострочення виконання грошового зобовязання споживачем) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання (боргу) за кожен календарний день прострочення виконання грошового зобовязання. Споживач, який прострочив виконання грошового зобовязання , зобовязується сплатити виконавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, не виконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» № 2921-ІІІ від 10.01.2002 року, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України та пункту 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з поданим розрахунком, відповідачеві нарахована пеня за період 11.11.2013 року по 11.05.2015 року і складає 4674 грн. 71 коп.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, як зазначено вище, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки позивачем здійснено розрахунок суми пені без врахування зазначеного, пеня нарахована за період з 11.11.2013 року по 11.05.2015 року, не враховуючи спеціальний строк позовної давності в один рік та шестимісячний термін, за який така пеня має бути розрахована, судом здійснено перерахунок пені, розмір якої становить 3740,89 грн. ( а саме: за січень 2014 року сума боргу 2540,58 грн., період прострочення з 30.07.2014р. по 11.08.2014р., розмір пені 22,62 грн.; за лютий 2014р. 3020,02 грн., період з 30.07.2014р. по 11.09.2014р., пеня 91,01 грн.; за березень 2014 року 1840,21 грн., період: з 30.07.2014р. по 11.10.2014р., пеня - 93,27 грн.; за квітень 2014 року 1051,59 грн., період з 30.07.2014р. по 11.11.2014р., пеня 75,63 грн.; за листопад 2014 року 2048,63 грн., період з 11.12.2014р. по 11.06.2015р., пеня - 483,25 грн.; за грудень 2014 року 3115,18 грн., період з 11.01.2015р. по 11.07.2015р., пеня - 814,38 грн.; за січень 2015р. 3113,27 грн., період з 11.02.2015р. по 17.07.2015р., пеня -765,87 грн.; за лютий 2015р. - 3221,02 грн., період з 11.03.2015р. по 17.07.2015р., пеня 683,03 грн.; за березень 2015р. 3262,43 грн. період з 11.04.2015р. по 17.07.2015р., пеня 525,56 грн.; за квітень 2015 року 1666,42 грн., період з 11.05.2015р. по 17.17.2015р., пеня 186,27 грн.), а тому вимоги позивача щодо стягнення пені в розмірі 4674,71 грн. судом задовольняються частково, та підлягає стягненню з відповідача 3740,89 грн. пеня.

Розрахунок пені здійснений судом за допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.4.1 Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2015.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також розрахунок 3 % річних та інфляційних збитків здійснений судом за допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.4.1 Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2015.

Таким чином, розмір інфляційних збитків становить 14411,35 грн. (а саме: з 11.11.2013р. по 17.07.2015р. - борг 957,52 грн. інфляційні збитки 719,70 грн., з 11.12.2013р. по 17.07.2015р. - борг 1577,68 грн. інфляційні збитки 1180,31 грн.; з 11.01.2014р. по 17.07.2015р. - борг 2510,08 грн. інфляційні збитки 1856,04 грн.; з 11.02.2014р. по 17.07.2015р. - борг 2540,58 грн. інфляційні збитки 1867,77 грн.; з 11.03.2014р. по 17.07.2015р. - борг 3020,02 грн. інфляційні збитки 2191,35 грн.; з 11.04.2014р. по 17.07.2015р. - борг 1840,21 грн. інфляційні збитки 1266,92 грн., з 11.05.2014р. по 17.07.2015р. - борг 1051,59 грн. інфляційні збитки 667,26 грн.; з 11.12.2014р. по 17.07.2015р. - борг 2048,63 грн. інфляційні збитки 890,73 грн., з 11.01.2015р. по 17.07.2015р. - борг 3115,18 грн. інфляційні збитки 1224,27 грн., з 11.02.2015р. по 17.07.2015р. - борг 3113,27 грн. інфляційні збитки 1093,12 грн.; з 11.03.2015р. по 17.07.2015р. - борг 3221,02 грн. інфляційні збитки 911,91 грн.; з 11.04.2015р. по 17.07.2015р. - борг 3262,43 грн. інфляційні збитки 515,60 грн.; з 11.05.2015р. по 17.07.2015р. - борг 1666,42 грн. інфляційні збитки 26,37 грн.)

Отже, вимоги позивача щодо стягнення інфляційних збитків задовольняються частково, в сумі: 14411,35 грн.

Що ж до розміру 3% річних, їх сума становить 772,15 грн. ( а саме: з 11.11.2013р. по 17.07.2015р. - борг 957,52 грн. 3 % річних 48,32,грн.; з 11.12.2013р. по 17.07.2015р. - борг 1577,68 грн. 3 % річних 75,73 грн.; з 11.01.2014р. по 17.07.2015р. - борг 2510,08 грн. 3 % річних 114,09 грн.; з 11.02.2014р. по 17.07.2015р. - борг 2540,58 грн. 3 % річних 109,00 грн.; з 11.03.2014р. по 17.07.2015р. - борг 3020,02 грн. 3 % річних 122,62 грн.; з 11.04.2014р. по 17.07.2015р. - борг 1840,21 грн. 3 % річних 70,03 грн.; з 11.05.2014р. по 17.07.2015р. - борг 1051,59 грн. 3 % річних 37,43 грн.; з 11.12.2014р. по 17.07.2015р. - борг 2048,63 грн. 3 % річних 36,88 грн.; з 11.01.2015р. по 17.07.2015р. - борг 3115,18 грн. 3 % річних 48,14 грн.; з 11.02.2015р. по 17.07.2015р. - борг 3113,27 грн. 3 % річних 40,17 грн.; з 11.03.2015р. по 17.07.2015р. - борг 3221,02 грн. 3 % річних 34,15 грн.; з 11.04.2015р. по 17.07.2015р. - борг 3262,43 грн. 3 % річних 26,28 грн.; з 11.05.2015р. по 17.07.2015р. - борг 1666,42 грн. 3 % річних 9,31 грн.)

Таким чином, розмір заявлених вимог позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних співпадає з розрахунком суду та підлягає задоволенню в сумі 772,15 грн.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо оплати наданих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача 48849,02 грн. заборгованості (в т.ч. 29924,63 грн. основного боргу, 3740,89 грн. пені, 772,15 грн. - 3% річних та 14411,35 грн. інфляційних збитків), в іншій частині позову суд відмовляє.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, суд дійшов висновку про відшкодування позивачеві суми сплаченого судового збору в розмірі 1776,67 грн. за рахунок відповідача відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 44, 49, 81, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (40032, АДРЕСА_1, і.н. НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (40022, м. Суми, вул. 2-га Залізнична, 10 і.к. 33698892) 48849,02 грн. заборгованості (в т.ч. 29924,63 грн. основного боргу, 3740,89 грн. пені, 772,15 грн. - 3% річних і 14411,35 грн. інфляційних збитків) та 1776,67 грн. судового збору.

3. В частині стягнення 449,85 грн. інфляційних збитків та 933,82 грн. пені відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.10.2015 року.

Суддя І.В. Зайцева