РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2015Справа №910/24847/15

За позовом Національного університету біоресурсів і природокористування України

до виробничо-будівельної компанії "Побутрембуд"

про стягнення 270,88 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники:

Від позивача: Єрмолаєв В.О. (довіреність № 3908 від 25.12.2014)

Від відповідача: Рижик М.М. (довіреність № 24 (11) від 02.10.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача безпідставно сплачених коштів у сумі 270,88 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності Національного університету біоресурсів і природокористування України за 2013-2013 року, 1 півріччя 2014 року, та зустрічної звірки з його контрагентом - ТОВ ВБК «Побутрембуд» Державною фінансовою інспекцією України відповідно до Довідки № 07-23/105 від 22.08.2014 встановлено завищення вартості виконаних відповідачем підрядних робіт в Актах прийняття виконаних підрядних робіт, у т.ч. по договору підряду № 66 від 15.02.2013 на суму 270,88 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов'язань та положення ст. 1212 ЦК України, як безпідставно сплачені на користь відповідача кошти.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 24.09.2015 порушено провадження у справі №910/24847/15 та призначено до розгляду на 06.10.2015.

02.10.2015 через канцелярію суду позивач подав документи для доручення до матеріалів справи.

В судове засідання 06.10.2015 прибули представники позивача та відповідача.

Представник позивача дав пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача проти позову заперечив, надав письмовий відзив на позовну заяву, в якому виклав доводи та міркування в обґрунтування своєї позиції.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2013 між Національним університетом біоресурсів і природокористування України(далі - позивач, замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельна компанія "Побутрембуд" (далі - відповідач, підрядник) укладено договір підряду № 66 (далі - договір).

Згідно з п.1. договору, підрядник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, на свій ризик виконати роботи за завданням замовника з використанням своїх засобів та матеріалів, за належну якість яких він несе відповідальність, а замовник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, прийняти і оплатити роботи на поточний ремонт навчального корпусу № 1 - коридор ІІ поверх (підлога) Національного університету біоресурсів і природокористування України по вул. Генерала Родімцева, 19 в м.Києві.

Відповідно до умов п.2.1.договору визначено, що загальна ціна договору, згідно з проектно-кошторисною документацією, становить 65 722,80 грн. та передбачено, що якщо виникне необхідність проведення додаткових робіт, і у зв'язку з цим, перевищення кошторису, підрядник зобов'язаний своєчасно попередити про це замовника, а замовник, у випадку не погодження на перевищення кошторису, має право відмовитись від запропонованих підрядником додаткових робіт.

Згідно з п.3.3.2 договору, приймання-передача виконаних підрядних робіт здійснюється за Актом, замовник після надання підрядником Акту приймання-здачі виконаних робіт, протягом 5 робочих днів зобов'язується прийняти виконані роботи й підписати Акт або в той же термін надати підряднику письмову обґрунтовану відмову від підписання.

На виконання умов договору, відповідачем були виконані та передані за Актом № 66 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2013 року форми КБ-2в підрядні роботи по договору № 66 від 15.02.2013 на суму 65 722,73 грн., що підтверджується Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати № 66 за лютий 2013 року.

Позивач оплатив виконані роботи повністю в сумі 65 722,73 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 420 від 18.02.2015 року.

У період з 11.08.2014 по 20.08.2014року Державною фінансовою інспекцією України в ході планової ревізії фінансово-господарської діяльності Національного університету біоресурсів і природокористування України за період з 01.01.2012 по 01.07.2014 року, було проведено зустрічну звіркув ТОВ ВБК «Побутрембуд» документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків ТОВ ВБК «Побутрембуд» для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку Національного університету біоресурсів і природокористування України.

Відповідно до Довідки № 07-23/105 від 22.08.2014, Державною фінансовою інспекцією Українивстановлено, що під час перевірки підсумкових відомостей ресурсів на факт включення вартості матеріалів до актів виконаних робіт, проведеної шляхом звірки актів на списання матеріалів, даних оборотно-сальдових відомостей по рахунку 201 «Сировина та матеріали» заперіод серпень-грудень 2012 року та січень-листопад 2013 року з внесеними даними по кількості та вартості матеріалів до актів виконаних робіт та підсумкових відомостей ресурсів, було встановлено внесення до актів виконаних робіт вартості та кількості матеріалів, які відсутні на момент проведення ремонтних робіт. Розбіжність включення вартості матеріалів до актів виконаних робіт з витратами на списання матеріалів, які фактично використані становить 82 835,04 гривень з ПДВ.

Позивач посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, Довідку зустрічної перевірки ТОВ ВБК «Побутрембуд» просить стягнути з відповідача безпідставно сплачені кошти у сумі 270,88 грн. відповідно до ст. 1212 ЦК України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що внаслідок укладення договору підряду № 66 від 15.02.2013 року між сторонами згідно ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обов'язки. Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення ГК України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обов'язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається у випадках і на умовах, встановлених договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Укладений між сторонами договір має ознаки договору підряду, а відтак суд застосовує норми що регулюють даний вид договорів.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Акт приймання виконаних будівельних робіт № 66 за лютий 2013 року форми КБ-2в та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати № 66 за лютий 2013 року по договору № 66 від 15.02.2013 року на суму 65 722,73 грн., підписані та скріплені печатками та підписами представників сторін без будь-яких зауважень.

Доказів висловлення позивачем відмови від їх підписання, зауважень щодо якості, кількості, вартості робіт, невідповідності їх кошторису, актам списання матеріалів по договору, суду не надано.

Матеріалами справи встановлено, та позивачем не спростовано, що грошові кошти у сумі 65 722,73 грн. на підставі платіжного доручення № 420 від 18.02.2013 року були перераховані позивачем відповідачу по договору № 66 від 15.02.2013 року, що також виключає їх безпідставне отримання.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, на яку, посилається позивач, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому, в силу частини 2 вказаної норми, зазначені положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, із змісту вищевказаної норми вбачається, що для з'ясування, чи набула особа відповідного зобов'язання, визначеного статтею 1212 ЦК України, необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов'язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього підстав.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В даному випадку, це стосувалося позивача, який мав довести суду факт порушення відповідачем його прав, чи неналежного виконання відповідачем свого зобов'язання за договором, а також факт набуття відповідачем коштів у сумі 270,88 грн. за рахунок позивача без достатніх для цього підстав в результаті включення до вартості робіт матеріалів, які відсутні по обліку у відповідача. Таких доказів суду не надано.

Твердження позивача про те, що підставою для повернення коштів на суму 270,88 грн. є ті обставини, що Державною фінансовою інспекцією України під час проведення ревізії фінансово-господарської діяльності позивача встановлено завищення вартості виконаних робіт, у т.ч. згідно договору № 66 від 15.02.2013 р. є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Надана позивачем Довідка Державної фінансової інспекції України зустрічну звіркув ТОВ ВБК «Побутрембуд не приймається судом в якості належного доказу підтвердження факту завищення відповідачем вартості робіт згідно договору підряду № 66 від 15.02.2013 у розмірі 270,88 грн., та безпідставного набуття відповідачем вказаної суми.

Згідно ст. 15 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єкту, що ревізується.

Довідка контрольно-ревізійного управління чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Таким чином, виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, проте можуть бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Інших доказів, які свідчили б про завищення вартості робіт, безпідставного набуття грошових коштів на заявлену суму, суду не надано.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на відмову в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. 4, 33, 34, 49, 64,75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, господарський суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

3. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення 13.10.2015