РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2015Справа №910/21459/15

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській Г.С.

розглянувши справу № 910/21459/15

за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»;

до товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрибьюшн»;

про стягнення 1024,00 грн.

Представники сторін: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (надалі - позивач) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрибьюшн» (надалі - відповідач) про стягнення 1024,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами кредитного договору № 001-26001-010914 від 01.09.2014р. у визначений строк не повернув одержані в кредит грошові кошти в сумі 1024,00 грн., внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 1024,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2015р. порушено провадження у справі № 910/21459/15 та призначено її розгляд на 01.10.2015р.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі від 21.08.2015р. не виконав. Позивач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, однак 16.09.2015р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позов, в якому відповідач повідомляє про повернення на користь позивача отриманих у кредит коштів в розмірі 1024,00 грн., на підтвердження чого додано до відзиву платіжне доручення № 18405 від 11.08.2015р.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про порушення провадження у справі від 21.08.2015р. було надіслано позивачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, та отримана останнім.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника позивача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від позивача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника позивача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих відповідачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2014р. між позивачем (за договором - банк) та ОСОБА_1 (за договором - Клієнт) було укладено договір про надання кредиту на купівлю товару та прийняття цього товару в заставу банку № 001-26001-010914, у відповідності з п. 1.1. частини 5 якого позивач зобов'язався надати клієнту споживчий кредит у розмірі, визначеному п.2.1, що включає наступне:

- на придбання товарів у суб'єкта господарювання - товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрибьюшн;

- на оплату комісії банку за надання кредиту та комісії за надання довідки про відсутність кредитної заборгованості;

- на оплату страхового платежу.

Відповідно до п.2.1 частини 5 договору, моментом укладення договору вважатиметься момент вчинення банком дій щодо перерахування суми кредиту на поточний рахунок відповідача та на поточний рахунок страховика з метою відповідно оплати товару та оплати страхового платежу.

Відповідно до частини 2 договору сума кредиту становить 1111,73 грн., участь власними коштами складає 400,00 грн., строк кредиту 4 місяці, а також встановлено розмір процентної ставки: 0,01% річних та розміри комісій.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, перерахував кредитні кошти на рахунок відповідача, що підтверджується меморіальним ордером 73151331 від 02.09.2014р. (міститься в матеріалах справи).

В подальшому, клієнт звернулася до банку з заявою про розірвання договору, оскільки товар повернуто відповідачу, на підтвердження була додана до заяви клієнта накладна про повернення товару № КРМТ-68510 від 15.09.2014р.

З огляду на викладене, позивач звернувся до відповідача з листом за вих. № 2/01-17/ від 01.10.2014р. з вимогою повернути перераховані кредитні кошти в сумі 1024,00 грн.

Як зазначає позивач, відповідач відповіді на вимогу не надав та кредитні кошти позивачу не сплатив, у зв'язку з чим останній звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення кредитних коштів у сумі 1024,00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог та повідомляє про повернення 11.08.2015р. на користь позивача отриманих у кредит коштів в розмірі 1024,00 грн., на підтвердження чого надав платіжне доручення № 18405 від 11.08.2015р.

Відповідно до п. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземці), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, підставою для звернення з позовом до суду є наявність порушеного права або охоронюваного законом інтересу.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що позивач звернувся з позовом до суду 19.08.2015рю (згідно штампу суду), а заявлена до стягнення сума неповернутих кредитних коштів у розмірі 1024,00 грн. була сплачена відповідачем 11.08.2015р. (згідно платіжного доручення № 18405 від 11.08.2015р.), тобто до моменту звернення позивача з позовом до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що станом на момент звернення позивача з позовом до суду, порушення його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача не існувало, оскільки відповідачем була сплачена заявлена до стягнення сума в розмірі 1024,00 грн. Відповідно до п.4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18 господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Проте, оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, судовий збір не стягується. (п. 4.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України».

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 06.10.2015р.

Суддя А.І. Привалов