ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 вересня 2015 р. Справа № 903/1238/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Ковельське шляхово - будівельне управління №63"

до відповідача: Державного підприємства "Любомльське лісове господарство"

про стягнення 144 484,38 грн.

Головуючий суддя Кравчук В.О.

судді Пахолюк В.А.

ОСОБА_1

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №65 від 08.11.2014р.

від відповідача: н/з

На підставі розпорядження голови господарського суду Волинської області від 03.09.2015р. №01-3/123 розгляд справи №903/1238/14 доручено колегіальному складу суду в складі головуючого судді Кравчука В.О., суддів Пахолюк В.А. та Слободяна П.Р.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України розяснено право відводу складу суддів. Відводу складу суддів не заявлено. На підставі ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки учаснику судового процесу.

В судовому засіданні 30.09.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач - публічне акціонерне товариство "Ковельське шляхово - будівельне управління №63" звернулось з позовом до господарського суду Волинської області про стягнення з державного підприємства "Любомльське лісове господарство" 144 484,38 грн. заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобовязань щодо укладеного між сторонами договору підряду за №55 від 16.11.2011р.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 10.12.2014р. порушено провадження у справі та зобов'язано сторін надати суду ряд документів, необхідних для об'єктивного розгляду справи по суті.

В судових засіданнях 14.01.2015р. та 28.01.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 28.01.2015р. щодо задоволення позовних вимог заперечила, так як вважає їх необгрунтованими. Додатково надала суду пояснення по справі, а саме те, що укладення договору та визначення вартості робіт здійснено з грубими порушеннями численних нормативно - правових актів.

В судовому засіданні 24.02.2015р. представник відповідача подала клопотання за вх. №01-81/13/15 від 24.02.2015р. про призначення у справі судової будівельно - технічної експертизи та додатково звернулася до суду з проханням про врахування пропозицій переліку наданих питань для експерта, які погоджені з представником позивача.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 24.02.2015р. клопотання представника відповідача про призначення у справі судової будівельно - технічної експертизи задоволено, провадження у справі № 903/1238/14 було зупинено до одержання висновку судової будівельно - технічної експертизи Волинського відділення Львіського науково - дослідного інституту судових експертиз (43001, м. Луцьк, вул. Червоного Хреста 16).

21.08.2015р. на адресу суду надійшов висновок експерта Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз про проведену судову будівельно-технічну експертизу за №7318-7322 від 30.04.2015р.

Згідно ст.79 ГПК України господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили її зупинення.

Ухвалою суду від 03.09.2015р. провадження у даній справі було поновлено, розгляд справи призначено на 30.09.2015р. та зобов`язано сторін надати пояснення з врахуванням висновку експертизи.

Представник позивача в судовому засіданні 30.09.2015р. заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задоволити з врахуванням висновку судового експерта про проведену судову будівельно-технічну експертизу за №7318-7322 від 30.04.2015р.

Відповідач в судове засідання 30.09.2015р. уповноваженого представника не направив, вимог ухвали суду від 03.09.2015р. в частині надання письмових пояснень та заперечень на час поновлення провадження у справі з урахуванням висновків судової будівельно-технічної експертизи не надав, водночас був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення рекомедованого поштового відправлення №059 - 10.09.2015р.

За приписами п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, враховуючи те, що відповідач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, явку відповідача не було визнано обовязковою, господарський суд визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами, заслухавши представника позивача.

встановив:

16 листопада 2011р. між публічним акціонерним товариством "Ковельське шляхово - будівельне управління №63" (позивач, виконавець, підрядник) і державним підприємством "Любомльським лісовим господарством" (замовник, відповідач) було укладено договір підряду за №55 на влаштування твердого покриття автодороги в Мосирському лісництві протяжністю 2.2 км. (а.с. 12).

Згідно з п. 1.1. ДоговоруПідрядник в межах договірної ціни виконує власними силами та засобами, передбачені договором роботи, здає в обумовлені строки об`єкт в експлуатацію Замовнику. Він приймає та оплачує виконані підрядником роботи у відповідності до умов цього договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору початок виконання робіт 16.11.2011р., закінчення - 30.12.2011р.

За умовами цього договору, а саме п.6.1. відповідач, як замовник, здійснює платежі за фактично виконані роботи, виходячи з об`ємів робіт на підставі довідки про вартість виконаних робіт, складеної на основі акту виконаних робіт.

На виконання умов даного договору, позивач виконав будівельні роботи по влаштуванню твердого покриття автодороги в Мосирському лісництві протяжністю 2.2 км. на загальну суму 114 495,60 грн.

Відповідач зобов'язання щодо оплати наданих послуг в установлений договором підряду вчасно не виконав, оплату провів частково на суму 12 360,00 грн. у звязку з чим у позивача виникла заборгованість в сумі 102 135,60 грн.

Відповідно до ст.174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати в результаті дій субєктів, з якими закон повязує настання правових наслідків. Внаслідок дій позивача по відпуску продукції між сторонами виникло зобовязання, врегульоване ст.901 ЦК України, згідно якої за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між останніми, договір підряду №55 предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як розяснив Пленум Вищого господарського суду України в п.2.5 постанови «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26 грудня 2011 року будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом на підставі ст.41 ГПК України було призначено у справі № 903/1238/14 судову будівельно - технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: 1. чи підтверджується документально факт виконання робіт Публічним акціонерним товариством "Ковельське шляхово - будівельне управління №63" по влаштуванню твердого покриття автодороги в Мосирському лісництві (Любомльський район Волинської області) протяжністю 2,2 км. для Державного підприємства "Любомльське лісове господарство" на виконання умов Договору підряду №55 від 16.11.2011р., 2. В якому обсязі (у м3, м2 - по видах робіт згідно Державних будівельних норм) та на яку суму (у грн.) ПАТ "Ковельське шляхово - будівельне управління №63" виконало робіт для ДП "Любомльське лісове господарство" на виконання умов Договору підряду №55 на період з 16.11.2011р. по 30.12.2011р. 3. Якою станом на день надання висновку експерта є розмір заборгованості ДП "Любомльське лісове господарство" за виконані роботи по влаштуванню твердого покриття автодороги в Мосирському лісництві протяжністю 2,2 км. на користь ПАТ "Ковельське шляхово - будівельне управління №63" по розцінках встановлених ДБН в період виконаних робіт, а саме: з 16.11.11р. по 30.12.11р. 4. До якого виду робіт (капітальний ремонт, поточний ремонт, реконструкція та ін.) відносяться фактично виконані роботи?; 5. Чи відповідають фактично виконані роботи показникам якості, що встановлені чинним законодавством України до встановленого виду робіт?.

Згідно з висновку судової будівельно - технічної експертизи №7318-7322 від 30.04.2015р. (а.с.132-138) встановлено, що роботи по влаштуванню твердого покриття автодороги в Мосирському лісництві протяжністю 2.2 км. виконані з дотриманням необхідних технологій та, що вартість виконаних робіт згідно акту приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в за листопад 2011року та Довідки про вартість виконаних робіт та витрат форми №КБ-3 за листопад 2011року становить 114 495,60 грн. з ПДВ.

Основна заборгованість на день розгляду спору становить 102 135,60 грн. (враховуючи часткову проплату відповідачем на суму 12 360,00 грн.), стверджується договором підряду №55 від 16.11.2011р. (а.с.12 ), актом приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в за листопад 2011року (а.с.14-17), Довідкою про вартість виконаних робіт та витрат форми №КБ-3 за листопад 2011року (а.с.13) та висновком експерта Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз про проведену судову будівельно-технічну експертизу за №7318-7322 від 30.04.2015р, відповідачем належним чином не оспорена та підлягає до стягнення з ДП "Любомльське лісове господарство" в силу ст.193 ГК України, згідно якої учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 12 096,42грн. пені, за періоди прострочення з 11.06.2014р. по 03.12.2015р., слід зазначити наступне.

Згідно з п. 7.1 Договору за порушення строків виконання грошових зобовязань за даним договором, сторони сплачують пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент погашення боргу за кожен день прострочення платежів.

Відповідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд провівши власний перерахунок пені (неустойки) зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 12 096,42 грн. підлягає частковому задоволенню в сумі- 11 884,11 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення 20 365,93 грн. інфляційних втрат, за період прострочення оплати з 01.01.2012р. по 03.12.2014р., суд зазначає наступне.

Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Суд провівши власний перерахунок суми інфляційних втрат зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних у розмірі 20 365,93 грн. - підлягають до задоволення.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 9 886,43грн. 3%річних, за періоди прострочення з 01.01.2012р. по 03.12.2014р., слід зазначити наступне.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд провівши власний перерахунок суми 3% річних зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 9 886,43 грн. підлягають частковому задоволенню в сумі 8 965,55 грн.

При цьому судом було застосовано розрахунки інфляційних, 3%- річних та пені за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга Закон".

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що предявляються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 144 484,38 грн. підлягають частковому задоволенню в сумі: 143 351,19грн. з яких:102 135,60 грн. - основного боргу, 8 965,55 грн. - 3% річних, 11 884,11 грн.- пені та 20 365,93 грн. - інфляційних .

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені статтею 49 ГПК України, та враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача та відсутність правових підстав для звільнення відповідача від його сплати, тому з відповідача на користь позивача належить стягнути 2 867,03 грн. судового збору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Любомльське лісове господарство" (44300, Волинська обл., м. Любомль, вул. Незалежності, 64 ) на користь публічного акціонерного товариства "Ковельське шляхово - будівельне управління №63" (45 000, Волинська обл., м. Ковель, вул. Брестська, 198, ) 143 351,19 грн. з яких:102 135,60 грн. - основного боргу, 8 965,55 грн. - 3% річних, 11 884,11 грн.- пені та 20 365,93 грн. - інфляційних та 2 867,03 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В стягненні - 212,31 грн. пені та 920,88 грн. 3% річних - відмовити.

4. Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Повний текст рішення складено

05.10.2015

Головуючий суддя В. О. Кравчук

Судді В.А. Пахолюк

ОСОБА_1