ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2015 р.Справа № 923/990/15
Одеській апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Мирошниченко М. А.( суддя - доповідач), Воронюка О.Л. та Лашина В.В.,

(склад судової колегії сформовано на підставі автоматичного розподілу справ між суддями)

при секретарі судового засідання - Кияшко Р.О.

за участю представників:

Прокуратури Одеської області - прокурор Лянна О.А.

Новофедорівської СР Голопристанського району Херсонської області - не з'явився,

КПП "Світанок" - не з'явився,

ФОП ОСОБА_4 - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одеса апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення господарського суду Херсонської області від 23.07.2015 р. у справі № 923/990/15 за позовом: Заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області до Комунально-побутового підприємства "Світанок" та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про визнання недійсним концесійного договору та зобов'язання повернути земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2015 р. Заступник прокурора Херсонської області (далі прокурор) в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області (сільська рада або позивач) звернувся до господарського суду Херсонської області з позовом до Комунально-побутового підприємства "Світанок" (далі КПП) та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі ФОП) про визнання недійсним концесійного договору та зобов'язання повернути земельну ділянку.

Позовні вимоги, з посиланням на приписи статей 116, 123, 124, 125, 126 Земельного кодексу України, ст. ст. 3, 5, 6, 9, 10, 14, 15 Закону України "Про концесії", обґрунтовані наступним.

Рішенням Новофедорівської сільської ради № 650 від 30.04.2015 р. затверджено «Правила устаткування та експлуатації пляжів».

03.06.20115 р. між Комунально-побутовим підприємством «Світанок» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 укладено концесійний договір № 5. Згідно із п. 2.1 договору об'єктом концесії є місце масового відпочинку людей, яке знаходиться на пляжній зоні в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області.

На виконання умов договору концесії КПП «Світанок» передано ФОП ОСОБА_4 визначені місця масового відпочинку людей протяжністю 50 м/п згідно висновків та рекомендацій комісії від 25.05.2015р.

Однак оскаржуваний договір не містить всіх істотних умов, які передбачені нормами чинного законодавства України. Крім того сільською радою не приймалось рішення про надання у користування КПП земельної ділянки рекреаційного призначення, а тому підприємство не набувало права користування земельною ділянкою і не мало право надавати її у фактичну оренду ФОП. Документація із землеустрою щодо надання ФОП в оренду спірної земельної ділянки не затверджувалась.

Необхідність захисту інтересів територіальної громади Новофедорівської сільської ради обумовлено порушенням встановлено порядку надання у користування земель комунальної власності. Крім того, згідно із умовами спірного договору за фактичне користування земельною ділянкою кошти надходять на рахунок КПП, а не до бюджету Новофедорівської сільської ради, у зв'язку із чим місцевим бюджетом недоотримуються платежі за використання земель комунальної власності. (а.с. 3-10).

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 25.06.2015 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 923/990/15. (а.с. 1)

09.07.2015р. Сільська рада до місцевого господарського суду надала заперечення щодо вимог викладених у позовній заяві, в яких зазначила, що прийняте Новофедорівською сільською радою рішення №650 від 30.04.2015 р. ніким не оскаржувалось. На підставі зазначеного рішення сесії та затверджених ним Правил постійною комісією з питань культури, охорони здоров'я, сім'ї та соціального захисту, житлово-комунального господарства Новофедорівської сільської ради 25.05.2015р. було рекомендовано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 звернутися до комунально-побутового підприємства "Світанок" для укладення договору концесії, а також визначено межі експлуатації пляжної зони договору концесії протяжністю 50 м/п з дотриманням норм чинного законодавства. При цьому представник позивача звертає увагу на те, що за умовами укладеного між відповідачами договору було передано в концесію місце масового відпочинку людей, а не земельну ділянку.

Також сільська рада не погоджується зі твердженнями, що спірний концесійний договір містить в собі обов'язкові ознаки договору оренди землі, а тому правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Земельним кодексом України і Законом України "Про оренду землі", оскільки, як стверджує рада, концесійний договір регулюється Законом України "Про концесії", а все інше є тільки припущенням прокурора. (а.с. 30-31)

23.07.2015 р. ФОП до суду першої інстанції надала відзив на позов в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає, оскільки договір концесії було укладено з уповноваженою особою на його укладання. На виконання умов концесійного договору ФОП було сплачено КПП 2000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 208 від 03 червня 2015 року.

З метою виготовлення паспорту пляжу, ФОП було укладено з Аварійно-рятувальним загоном спеціального призначення ГУ ДСНС України у Херсонській області, в особі начальника Мерзенюка В.А., відповідний договір, відповідно до якого останні зобов'язались надати платні послуги з проведення водолазного обстеження дна акваторії пляжу на об'єкті замовника за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначені обставини підтверджуються договором про надання послуг № 201 від 18.06.2015 року, актом про усунення перешкод з дна акваторії пляжу від 18.06.2015 року, актом водолазного обстеження дна акваторії пляжу від 18.06.2015 року, актом обстеження пляжу на наявність вибухонебезпечних предметів від 18.06.2015 року та паспортом підводної частини об'єкту від 18.06.2015 року.

Всі вищезазначені роботи проводились за рахунок власних коштів ОСОБА_4 та були направлені на дотримання Правил устаткування та експлуатації пляжів в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, затверджених рішенням 49 сесії VI скликання Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 650 від 30 квітня 2015 року. (а.с. 50-52)

Рішенням господарського суду Херсонської області від 23.07.2015 року (повний текст складено та підписано суддею Сулімовською М.Б. 27.07.2015 р.) позовні вимоги задоволено.

Посилаючись на приписи норм чинного законодавства України, суд зазначив, що оскільки концесійний договір від 03.06.2015 р., який за змістом є договором оренди земельної ділянки, не відповідає вимогам земельного законодавства, спірний договір слід визнати на майбутнє недійсним на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 15 Закону України "Про оренду землі" із застосуванням передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України наслідків його недійсності шляхом зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 повернути Новофедорівській сільській раді об'єкт концесії (земельну ділянку) - місце масового відпочинку людей, протяжністю 50 м/п, розташоване в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, згідно укладеного 03.06.2015р. акту приймання-передачі, від фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до дачної ділянки "Немо", в належному технічному та санітарному стані, придатному для використання за цільовим призначенням. (а.с. 63-69)

Не погоджуючись з прийнятим рішенням судом першої інстанції, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування цієї позиції скаржник зазначив, що місцевий господарський суд не врахував, що ФОП ОСОБА_4, будучи власником нерухомого майна, що знаходиться на узбережжі Чорного моря, взяв на себе зобов'язання, щодо безкоштовного утримання місць масового відпочинку людей, які знаходяться на пляжній зоні в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області. Крім того скаржник навів ті ж самі доводи, що і у відзиві на позов у суді першої інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 17.08.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 15.09.2015 р. о 10:30 год. у складі суддів Мирошниченко М.А. (головуючий), суддів Воронюка О.Л. та Лашина В.В., про що учасники процесу, згідно ст. 98 ГПК України, були повідомлені належним чином.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 р. у зв'язку з нез'явленням в судове засідання учасників процесу розгляд справи було відкладено на 08.10.2015 р. о 10:00 год., про що учасники процесу, згідно ст. 98 ГПК України, були повідомлені належним чином.

Представники Новофедорівської СР Голопристанського району Херсонської області ,КПП "Світанок" та скаржник ФОП ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились,хоча були повідомлені належним чином про розгляд справи,що підтверджується поштовим повідомлення про вручення їм поштового відправлення, про причини своєї неявки суд не повідомили,клопотань про відкладення розгляду справи не заявили.

Враховуючи вказані обставини та думку прокурора суд прийняв рішення про розгляд справи за їх відсутністю.

Оскільки прокурор не заявив клопотання про фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів така фіксація не здійснювалась, але вівся протокол судового засідання.

Прокурор в усних поясненнях наданих суду просив суд, рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Переглядаючи відповідно до приписів ст. 101 ГПК України справу повторно, заслухавши усні пояснення прокурора, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, дослідивши обставини справи та наявні у матеріалах справи докази, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням сесії Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 19.04.2013 р. № 431 на підставі ст.12 Земельного Кодексу України та ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» за КПП «Світанок» закріплено пляжну зону (а.с.34).

Матеріали справи свідчать, що рішенням сесії Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 30.04.2015 р. № 650 (а.с. 18) затверджено "Правила устаткування та експлуатації пляжів у с. Залізний Порт"(далі Правила) (а.с.19-21).

Пунктами 3.11. - 3.13. вказаних Правил Сільська рада передбачила можливість передачі суб'єктам підприємницької діяльності в концесію пляжної зони для забезпечення благоустрою та організації обслуговування пляжів та встановила порядок у такої передачі та укладання у зв'язку з цим договорів концесії з Комунально-побутовим підприємством «Світанок»

Рішенням сесії Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 30.04.2015 р. № 652 затверджено "Положення про порядок надання послуг у сфері організації відпочинку та розваг на території с.Залізний Порт" (далі Положенням).(а.с.43,44-47).

Пунктом 2.4 вказаного Положення встановлено що надання місць для надання послуг у сфері відпочинку та розваг здійснюється на підставі договорів концесії, а п.5 Положення уповноважено керівника підпорядкованого їй підприємства на укладання договорів концесії.

До вказаного Положення було затверджено перелік місць визначених на території с.Залізний Порт для надання послуг у сфері організації відпочинку та розваг, згідно якого, серед інших, за КПП «Світанок» закріплено пляжні зони та водні акваторії прилеглих до них.

Згідно вищенаведених Правил та Положення постійною комісією з питань культури, охорони здоров'я, сім'ї та соціального захисту, житлово-комунального господарства Новофедорівської сільської ради 25.05.2015 р. (а.с. 17 - зворотна сторона) рекомендовано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 звернутися до комунально-побутового підприємства "Світанок" для укладення договору концесії, визначено межі експлуатації пляжної зони договору концесії протяжністю 50 м/п - від ФОП ОСОБА_6 до кордону дачної ділянки "Немо", та рекомендовано орієнтовну суму оплати згідно договору - 80,00 грн. на рік, із укладенням угоди строком на один рік без пролонгації.

03.06.2015 р. між Комунально-побутовим підприємством "Світанок" (Концесієдавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (Концесіонер) було укладено концесійний договір № 5 (далі концесійний договір). (а.с.15-16)

Згідно із п. 1.1. концесійного договору концесієдавець надає строком з моменту укладання договору до 03.06.2015 р. концесіонеру право створити чи істотно поліпшити та здійснювати управління та експлуатацію об'єкта концесії - визначені місця масового відпочинку людей з метою задоволення громадських потреб у сфері надання послуг з організації відпочинку, оздоровлення, дозвілля та розваг, за умови сплати концесійних платежів та виконання інших умов цього договору.

Об'єктом концесії є місце масового відпочинку людей, які знаходяться на пляжній зоні в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області (зазначити місце прив'язки місць відпочинку до пляжної зони).

Сторони концесійного договору обумовили, що передача об'єкта у концесію здійснюється не пізніше 2-х календарних днів після укладення договору і оформлюється актом приймання-передачі згідно з додатком.

Відповідно до п. 8.1 концесійного договору концесіонер здійснює такі види діяльності, роботи, послуги: надання пляжних послуг.

На виконання умов концесійного договору КПП, за актом приймання передачі від 03.06.2015р., передало, а ФОП прийняло визначені місця масового відпочинку людей з метою задоволення громадських потреб у сфері надання послуг з організації відпочинку

оздоровлення дозвілля та розваг: протяжністю 50 м.п. від ФОП ОСОБА_6 до дачна ділянка Немо згідно висновків та рекомендацій від 25.05.2015 р. (а.с. 17)

Згідно приписів ст.13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об'єктів благоустрою населених пунктів належать:

1) території загального користування:

а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам'ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики;

б) пам'ятки культурної та історичної спадщини;

в) майдани, площі, бульвари, проспекти;

г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки;

ґ) пляжі;

д) кладовища;

е) інші території загального користування;

2) прибудинкові території;

3) території будівель та споруд інженерного захисту територій;

4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

Згідно ст.14 вказаного Закону об'єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством.

З викладено вбачається що пляжі (пляжні зони) відносяться до об'єктів благоустрою.

Згідно Правил охорони життя людей та водних об'єктах України, затверджених наказом Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи (1), від 03.12.2001, № 272 пляж це земельна ділянка берегової території, яка прилягає до водного об'єкта та призначена для масового відпочинку людей.

У статті 1 Закону України «Про концесію» визначено, що концесія це надання з метою задоволення громадських потреб уповноваженим органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування на підставі концесійного договору на платній та строковій основі юридичній або фізичній особі (суб'єкту підприємницької діяльності) права на створення (будівництво) та (або) управління (експлуатацію) об'єкта концесії (строкове платне володіння), за умови взяття суб'єктом підприємницької діяльності (концесіонером) на себе зобов'язань по створенню (будівництву) та (або) управлінню (експлуатації) об'єктом концесії, майнової відповідальності та можливого підприємницького ризику;

договір концесії (концесійний договір) - договір, відповідно до якого уповноважений орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування (концесієдавець) надає на платній та строковій основі суб'єкту підприємницької діяльності (концесіонеру) право створити (побудувати) об'єкт концесії чи суттєво його поліпшити та (або) здійснювати його управління (експлуатацію) відповідно до цього Закону з метою задоволення громадських потреб;

концесіонер - суб'єкт підприємницької діяльності, який відповідно до цього Закону на підставі договору отримав концесію. На стороні концесіонера можуть виступати декілька осіб;

концесієдавець - орган виконавчої влади або відповідний орган місцевого самоврядування, уповноважений відповідно Кабінетом Міністрів України чи органами місцевого самоврядування на укладення концесійного договору;

концесійні платежі - плата, обумовлена у концесійному договорі, яку вносить концесіонер за право створення (будівництва) та (або) управління (експлуатації) об'єктів, що надаються в концесію;

Статтею 3 вказаного Закону передбачено ,що у концесію можуть надаватися об'єкти права державної чи комунальної власності, які використовуються для здійснення діяльності у таких сферах господарської діяльності (крім видів підприємницької діяльності, які відповідно до законодавства можуть здійснюватися виключно державними підприємствами і об'єднаннями):

водопостачання та водовідведення у порядку, визначеному Законом України "Про особливості передачі в оренду чи концесію об'єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності", забезпечення функціонування зрошувальних і осушувальних систем;

надання послуг міським громадським транспортом;

збирання та утилізація сміття, оброблення відходів;

пошук, розвідка родовищ корисних копалин і їх видобування, видобування кам'яного вугілля, лігніту (бурого вугілля), його переробка у порядку, визначеному Законом України "Про особливості оренди чи концесії об'єктів паливно-енергетичного комплексу, що перебувають у державній власності";

будівництво (комплекс дорожньо-будівельних робіт, пов'язаних з будівництвом, реконструкцією, капітальним ремонтом) та/або експлуатація автомобільних доріг, об'єктів дорожнього господарства, інших дорожніх споруд;

будівництво та/або експлуатація залізниць, аеропортів, злітно-посадкових смуг на аеродромах, мостів, шляхових естакад, тунелів, інших шляхів сполучення, метрополітенів, морських і річкових портів та їх інфраструктури;

машинобудування;

охорона здоров'я;

надання телекомунікаційних послуг, у тому числі з використанням телемереж;

надання поштових послуг;

теплопостачання у порядку, визначеному Законом України "Про особливості передачі в оренду чи концесію об'єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності", та розподіл і постачання природного газу;

виробництво та (або) транспортування електроенергії;

громадське харчування;

будівництво жилих будинків;

надання послуг у житлово-експлуатаційній сфері;

використання об'єктів соціально-культурного призначення (за винятком тих, що розташовані у рекреаційних зонах); створення комунальних служб паркування автомобілів;

надання ритуальних послуг;

будівництво та експлуатація готелів, туристичних комплексів, кемпінгів та інших відповідних об'єктів туристичної індустрії;

будівництво, реконструкція та експлуатація внутрішньо-господарських меліоративних систем та окремих об'єктів їх інженерної інфраструктури.

3. Виключно на пленарних засіданнях відповідні місцеві ради можуть прийняти рішення щодо додаткового переліку сфер господарської діяльності, для здійснення діяльності у яких об'єкти права комунальної власності можуть надаватися у концесію.

4. Об'єктами права державної чи комунальної власності, які надаються у концесію, є:

майно підприємств, їхніх структурних підрозділів, що є цілісними майновими комплексами або системою цілісних майнових комплексів, яке використовується для забезпечення завершеного циклу виробництва продукції (робіт, послуг) у сферах діяльності, що визначені частинами другою і третьою цієї статті;

об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, які можуть бути добудовані з метою їх використання для надання послуг по задоволенню громадських потреб у сферах діяльності, що визначені частиною другою та третьою цієї статті;

спеціально збудовані об'єкти відповідно до умов концесійного договору для задоволення громадських потреб у сферах діяльності, що визначені частиною другою та третьою цієї статті.

Концесія може надаватися на окремі види підприємницької діяльності у сферах господарської діяльності, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Згідно статті 9 Закону концесійний договір укладається на строк, визначений у договорі, який має бути не менше 10 років та не більше 50 років, концесійний договір вважається укладеним з дня досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Статтею 10 вказаного Закону визначено, що істотними умовами договору концесії є:

сторони договору;

види діяльності, роботи, послуги, які здійснюються за умовами договору;

об'єкт концесії (склад і вартість майна або технічні і фінансові умови створення об'єкта концесії);

умови надання земельної ділянки, якщо вона необхідна для здійснення концесійної діяльності;

перелік видів діяльності, здійснення яких підлягає ліцензуванню;

умови встановлення, зміни цін (тарифів) на виготовлені (надані) концесіонером товари (роботи, послуги);

строк дії договору концесії, умови найму, використання праці працівників - громадян України;

умови використання вітчизняних сировини, матеріалів;

умови та обсяги поліпшення об'єкта концесії та порядок компенсації зазначених поліпшень;

умови, розмір і порядок внесення концесійних платежів;

порядок використання амортизаційних відрахувань;

відновлення об'єкта концесії та умови його повернення;

відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язань, що випливають з концесійного договору;

страхування концесіонером об'єктів концесії, взятих у концесію;

порядок внесення змін та розірвання договору;

порядок вирішення спорів між сторонами;

право на отримання інформації та проведення перевірки виконання умов договору;

порядок та умови передачі, у тому числі з наданням гарантії кредиторам, прав і зобов'язань, що випливають з концесійного договору;

порядок використання об'єктів права інтелектуальної власності.

За згодою сторін у концесійному договорі можуть бути передбачені й інші умови, в тому числі передбачені спеціальними законами про концесійну діяльність в окремих сферах господарської діяльності.

У разі якщо для здійснення концесійної діяльності є потреба в земельній ділянці, договір оренди такої ділянки укладається відповідно до законодавства.

Умови концесійного договору є чинними на весь строк дії договору, в тому числі у випадках, коли після його укладення законодавчими актами встановлено правила, які погіршують становище концесіонера.

Статтею 12 Закону визначено, що концесійний платіж вноситься концесіонером відповідно до умов концесійного договору незалежно від наслідків господарської діяльності.

Концесійні платежі зараховуються відповідно до Державного бюджету України або місцевого бюджету.

Статтею 14 Закону передбачено, що у разі, якщо об'єктом концесії є об'єкт права комунальної власності, орган, уповноважений укласти концесійний договір в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, реєструє такий договір у виконавчому органі відповідної ради та повідомляє Фонд державного майна України про укладення такого концесійного договору. Порядок ведення обліку концесійних договорів, укладених органами місцевого самоврядування, визначається Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз норм вказаного Закону надає можливість зробити висновок ,що ним безпосередньо не визначено можливість передачі в концесію пляжів (пляжних зон), тобто пляжі не включені до переліку об'єктів що можуть передаватись в концесію, однак передбачена можливість та надано місцевим радам право на пленарних засіданнях приймати рішення щодо додаткового переліку сфер господарської діяльності, для здійснення діяльності у яких об'єкти права комунальної власності можуть надаватися у концесію.

Водночас змістовний аналіз вищезазначених рішень Новофедорівської сільської ради (№431 від 19.04.2013р., №450 і №452 від 30.04.2015р.) та затверджених цими рішеннями Правил та Положення, надає можливість суду апеляційної інстанції зробити таки висновки.

По-перше, Новофедорівська сільська рада, згідно наданих їй Законом України «Про місцеве самоврядування» повноважень, закріпила за своїм комунальним підприємством - КПП «Світанок» пляжні зони розташовані в с. Залізний Порт.

По-друге, Новофедорівська сільська рада відповідно до наданого їй Законом України «Про концесію» права та в межах наданої їй Законом України «Про місцеве самоврядування» компетенції, включила до об'єктів які можливо передавати в концесію пляжі та визначила порядок такої передачі та суб'єкта який уповноважений бути концесієдавцем за договорами концесії пляжів.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції доходить висновку,що доводи прокурора, викладені ним у позові, стосовно того, що КПП «Світанок» не уповноважений Новофедорівською сільською радою на укладання спірного договору і що можливість передачі в концесію в пляжів не передбачена Законом України «Про концесію», а тому цей договір є недійсним. не приймаються до уваги, оскільки, як встановлено вище, Новофедорівська сільська рада включила, відповідно до наданих їй Законом повноважень, пляжі до переліку об'єктів що можуть передаватись в концесію та визначила КПП «Світанок» як уповноважений нею орган виступати коцесієдавцем за такими договорам.

Доводи прокурора, викладені ним у позові, щодо того, що оспорюваний ним договір концесії є удаваним правочином, оскільки він фактично направлений на оренду земельної ділянки, а умови цього договору та порядок його укладання не відповідають вимогам що пред'являються до порядку укладання та змісту договорів оренди земельної ділянки, суд апеляційної інстанції також вважає, необґрунтованими, оскільки зі змісту договору вбачається, що цей договір за своєю правовою природою є саме договором концесії а не договором оренди земельної ділянки.

Водночас як встановлено вище, пляж це земельна ділянка берегової території, яка прилягає до водного об'єкта та призначена для масового відпочинку людей.

А ст.10 Закону «Про концесію» визначено що істотною умовою договору концесії є умови надання земельної ділянки, якщо вона необхідна для здійснення концесійної діяльності і що у разі якщо для здійснення концесійної діяльності є потреба в земельній ділянці, договір оренди такої ділянки укладається відповідно до законодавства.

З умов спірного договору вбачається, що сторони договору не включили до нього, обов'язкову в даному випадку істотну умову - надання земельної ділянки і в матеріалах справи відсутні докази того, що на виконання приписів ст.10 Закону «Про концесію» було укладено договір оренди земельної ділянки (пляжу) яка необхідна для здійснення концесійної діяльності.

Крім того умовами спірного договору у порушення ст.12 Закону визначено, що концесійні платежі сплачуються концесіонером концесієдавцю - КПП «Світанок» , тоді як згідно цієї статті ці платежі повинні зараховуватись до місцевого бюджету.

Згідно приписів ст.215 ЦК України, на яку посилався прокурор у позові, підставою для визнання правочину, в тому числі договору, недійсним є недодержання стороною (сторонами) в момент вчинення правочину вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього кодексу.

Стаття 203 ЦК України регламентує вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину. Вказані вище частини цієї статті встановлюють, що:

- зміст правочину не може суперечити цьому кодексу іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства(ч.1);

- особа, яка вчиняє правочин ,повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2); - волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати їх внутрішній волі (ч.3);

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5);

- правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.6).

Приймаючи до уваги що, як встановлено вище, умови спірного договору суперечать (не відповідають) вимогам вищевказаним актам цивільного законодавства і порушують права визначеного прокурором позивача на отримання до свого бюджету концесійних платежів цей договір згідно приписів ст.215 ЦК України слід визнати недійсним.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що місцевий суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги прокурора про визнання недійсним цього договору та зобов'язання ФОП повернути Новофедорівській сільській ради об'єкт концесії.

Згідно Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 22.03.2012р. Про судове рішення" рішення господарського суду повинно ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до статті 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На думку судової колегії місцевий суд повністю встановив та дослідив фактичні обставини справи дав повну та всебічну оцінку наявним у ній доказам та правильно застосував норми матеріального права, тобто рішення місцевого суду відповідає вищезазначеним вимогам .

Наведені скаржником у скарзі доводи, щодо необґрунтованості позовних вимог прокурора та щодо необхідності скасування рішення з посиланням на те, що на об'єкті концесії знаходяться споруди які належать йому на праві приватної власності і що договір відповідає вимогам чинного законодавства, на думку судової колегії не заслуговують уваги, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інтонації та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову, оскільки, як встановлено вище, умови договору суперечать і не відповідають приписам Закону України «Про концесію» і цим договором порушуються права територіальної громади Новофедорівської сільської ради та отримання до свого бюджету грошових коштів (концесійних платежів).

За таких обставин суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення місцевого суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 99, 101-105 ГПК України Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Херсонської області від 23.07.2015 р. у справі № 923/990/15 - без змін.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст складено та підписано 08.10.2015 р.

Суддя-доповідач Мирошниченко М. А.

Судді: Воронюк О.Л.

Лашин В.В.