ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року Справа № 917/2581/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Шаргала В.І.,

суддів Мачульського Г.М., Полянського А.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов. від17.02.15 №142

від відповідача: Супруна В.П. дов. від 11.05.15 б/н

розглянувши касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 25.05.2015,

у справі № 917/2581/14 Господарського суду Полтавської області

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова пошта"

про стягнення 78 508,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова пошта" про стягнення 78 508,00 грн., з яких 39 000,00 грн. - компенсації вартості вантажу, 508,00 грн. - вартість послуг з перевезення вантажу, 39 000,00 грн. - немайнової шкоди.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 26.02.2015 (суддя Кульбако М.М.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.05.2015 (судді: Істоміна О.А., Барбашова С.В., Білецька А.М.), в задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що вина відповідача як перевізника у пошкодженні вантажу відсутня, оскільки позивач як вантажовідправник не забезпечив належне пакування вантажу, крім того, позивачем не доведено розмір вартості пошкодженого вантажу.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішенням та постановою, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами встановлено:

На офіційному сайті http://novaposhta.ua відповідачем опубліковано Публічний договір про надання послуг з організації перевезення відправлень, відповідно до якого експедитор надає замовнику послуги на умовах цього договору та згідно з умовами, затвердженими експедитором, моментом укладання договору є момент передачі замовником експедитору відправлення для надання послуг, передбачених договором, замовник зобов'язаний запакувати відправлення для його збереження та проінформувати виконавця, щодо вмісту вантажу, що надається для перевезення, при цьому упаковка відправлення повинна відповідати державним стандартам та вимогам, встановленим Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363, з наступними змінами й доповненнями, та чинним Умовам Експедитора.

07.08.2014 року ФОП ОСОБА_3 передав, а ТОВ "Нова пошта" прийняло для перевезення вантаж, який складався з 3 (трьох) місць, об'ємною вагою 85 кг, оголошеною вартістю 54 600,00 грн.; вид пакування - коробка; повний опис відправлення - сантехніка; документи, що супроводжують відправлення - відсутні; тип послуги - двері-двері, що підтверджується товарно-транспортною накладною №2 від 07.08.2014 (а.с.10).

При отриманні вантажу адресатом виявлено вм'ятини на картонній коробці одного місця з вантажем, а на електронній кришці унітаза виявлено тріщину, тому адресат відмовився від прийняття вантажу. При цьому на коробці було спеціальне маркування: "Хрупкое".

Разом з тим, Додатком "А" до вищезазначеного Публічного договору визначено, що належною упаковкою для сантехніки є упаковка з обрешетуванням, а для дрібної побутової техніки - наявність спеціальної пухирчатої плівки.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 15.08.2014, в якій просив розглянути компенсацію вартості відправлення в розмірі 39 000 грн., а також компенсації плати за перевезення в розмірі 508 грн. Відповіді на претензію не отримано.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Статтею 908 Цивільного кодексу України встановлено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За приписами ст. 909 цього Кодексу за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента) або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

З встановлених судовими інстанціями обставин вбачається, що позивачем - вантажовідправником не дотримано умов публічного договору щодо належного пакування вантажу з метою його збереження, тому вина відповідача як перевізника у пошкодженні вантажу відсутня, крім того позивачем не доведено розміру вартості пошкодженого вантажу (розмір шкоди). А відтак, з урахуванням норм наведеного законодавства суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у задоволенні позову.

Касаційна інстанція, перевіривши відповідно до ч. 2 ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у оскаржених рішенні та постанові, дійшла висновку про відсутність підстав для їх скасування.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 25.05.2015 у справі №917/2581/14 - без змін.

Головуючий суддя Шаргало В.І.
Судді Мачульський Г.М.
Полянський А.Г.