ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2015 р. Справа № 925/1178/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю,

від відповідача представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом селянського (фермерського) господарства Княжиківське,

с. Княжики, Монастирищенського району, Черкаської області

до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області,

м. Черкаси

про визнання поновленим договору оренди землі та зобов'язання

укласти додаткову угоду,-

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося селянське (фермерське) господарство Княжиківське до Головного управління Держземагенства у Черкаській області про:

визнання поновленим договору оренди землі від 24 січня 2008 року, який зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства Центр державного земельного кадастру, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 25 січня 2008 року за № 01 строком на 5 років;

зобовязання відповідача укласти додаткову угоду, якою поновити на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди землі від 24 січня 2008 року з питання відновлення терміну користування земельною ділянкою площею 25,5869 гектарів, що знаходиться на території Княжиківської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 17 липня 2015 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 30 липня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 30 липня 2015 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів та відкладено розгляд справи на 29 вересня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 10 серпня 2015 року здійснено заміну Головного управління Держземагенства у Черкаській області на його правонаступника - Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав.

Ухвалами господарського суду Черкаської області від 17 липня 2015 року та від 30 липня 2015 року було зобовязано відповідача надати суду відзив на позовну заяву з посиланням на мотиви повного або часткового відхилення вимог позивача, а також докази, що обґрунтовують відхилення позовних вимог.

Оскільки відповідач не був позбавлений права надати суду необхідні докази та свої доводи і міркування щодо предмету спору шляхом письмових пояснень та заперечень, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, та оскільки явка представників сторін в судове засідання обовязковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 29 вересня 2015 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1178/15.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 24 січня 2008 року між Монастирищенською районною державною адміністрацією (орендодавець) та селянським (фермерським) господарством Княжиківське (орендар) було укладено договір оренди землі.

Відповідно до п. 1. та п. 2 вищевказаного договору орендодавець зобовязався надати, а орендар прийняти в строкове платне користування земельну ділянку площею 25,5869 га сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Княжиківської сільської ради.

Договір зареєстровано у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства Центр державного земельного кадастру, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 25 січня 2008 року за № 01.

Згідно п. 8. договір укладено строком на 5 років.

Законом України від 06 вересня 2012 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності, який набрав чинності 01 січня 2013 року ст. 122 Земельного кодексу України викладено в новій редакції, зокрема внесено зміни до ч. 4 зазначеної статті Земельного кодексу України згідно якої центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч. 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Підпунктом 61 п. 4 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 08 квітня 2011 року №445 визначено, що Держземагенство України передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб, у даному випадку у Черкаській області - Головне управління Держземагенства в Черкаській області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2015 року №5 Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 1, реорганізовано територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 2. Установлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Наказом комісії з реорганізації Державного агентства земельних ресурсів України від 29 квітня 2015 року №3 Головне управління Держземагенства у Черкаській області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Частиною першою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України Про оренду землі.

Законом України Про оренду землі визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України Про оренду землі під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Об'єктом оренди є земельна ділянка.

За змістом статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно п. 8. договору після закінчення терміну договору орендар має переважне право поновлення його на новий термін. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення терміну дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України та статтею 33 Закону України Про оренду землі.

Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Згідно ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Відтак, нормами законодавства України прямо встановлена обов'язковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту поновлення договору (ст. 33 Закону України Про оренду землі).

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 08 червня 2015 року про надання відповіді щодо можливості укладення додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди землі від 24 січня 2008 року та укладення додаткової угоди, якою поновити на той самий строк і на тих же самих умовах, які були передбачені договором від 24 січня 2008 року (а.с. 19).

Проте вищевказану заяву позивача було залишено без відповіді.

З матеріалів справи вбачається, що позивач продовжує користуватися орендованою земельною ділянкою площею 25,5869 га після закінчення строку договору оренди землі від 24 січня 2008 року, про що свідчить сплата орендної плати (довідка Христинівської ОДПІ (Монастирищенське відділення) від 15 квітня 2015 року №919/23-20-15), а також відсутність акту про повернення землі орендодавцю.

Лист повідомлення (рішення) орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку договору позивачу не надходив.

Імперативною нормою частини 8 ст. 33 Закону України Про оренду землі встановлено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Положеннями ст. 20 ГК України та ст. 16 ЦК України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

За таких обставин, вимога щодо встановлення або спростування певного факту не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належать повноваження щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

Відокремлення встановлення фактів та визнання обставин від спору, де ці факти та обставини є доказом вимог чи заперечень у цьому спорі, суперечить основним засадам господарського процесу та його формам, визначеним ст. 41 ГПК України.

Статтею 12 ГПК України визначено перелік спорів, підвідомчих господарським судам України.

Позовна вимога про визнання поновленим договору оренди землі є нічим іншим як встановленням факту, що має юридичне значення. Юридичні факти можуть встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог. Такий правовий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеної у постанові від 14 січня 2002 року у справі за позовом акціонерного товариства Сантехмонтаж-60 до малого приватного підприємства Фірма Барвінок, акціонерного товариства Компанія Капітал та акціонерного товариства Барвінок про визнання неукладеним договору купівлі-продажу і визнання недійсними договорів.

Договір оренди землі є поновлений в силу закону і даний факт судом зясовано під час розгляди даної справи.

Таким чином, вимога позивача про визнання договору оренди поновленим, є вимогою про визнання факту, що суперечить вимогам ст. 12 ГПК України, не відповідає способам захисту порушеного права, передбаченим ст. 16 ЦК України, ст.20 ГК України, ст. 152 ЗК України.

В пункті 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що господарський суд, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити в позові, а не припиняти провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК.

Що стосується вимоги позивача про зобовязання відповідача укласти додаткову угоду слід зазначити наступне:

В пункті 2.18 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року №6 Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин зазначено, що вирішення спорів про внесення змін до договору пов'язане із застосуванням положення частини першої статті 626 ЦК України, відповідно до якої договір є узгодженим волевиявленням двох або більше сторін, і тому суд не може зобов'язати іншу сторону договору внести зміни до нього. Отже, зацікавлена сторона у випадках, передбачених законом, може просити суд про внесення зміни до договору згідно з рішенням суду, а не про зобов'язання відповідача внести такі зміни до договору.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тобто в даному випадку позивач невірно обрав спосіб захисту свого порушеного права, а тому враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити повністю.

Водночас слід зазначити, що позивач не позбавлений права та можливості на звернення до суду з вимогою про укладення додаткової угоди (внесення зміни до договору) згідно з рішенням суду.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України суд,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 05 жовтня 2015 року.

Суддя А.В.Васянович