РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року Справа № 903/615/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Олексюк Г.Є.

при секретарі Максютинська Д.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився.

від відповідача: ОСОБА_1 (договір від 14.09.15р.)

розглянувши апеляційну скаргу позивача на рішення господарського суду Волинської області від 28.07.15 р. у справі № 903/615/15 (суддя Дем`як В.М.)

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку "Добробут"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 8 143,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

ОСББ «Добробут» (надалі - позивач) звернулось в господарський суд Волинської області з позовною заявою (а.с. 3-6) до ФОП ОСОБА_2 (надалі -відповідач), в якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив стягнути 8143,20 грн. заборгованості.

Рішенням господарського суду Волинської області від 28.07.15 р. (а.с.112-113) в позові відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що між ОСББ "Добробут" та ФОП ОСОБА_2 не виникли цивільні права та обов'язки щодо оплати послуг з утримання та обслуговування будинку і прибудинкової території за період з 17.02.2013р. по 01.07.2015р., оскільки між ними відсутні договірні зобов'язання, а тому правових підстав для стягнення заборгованості в сумі 8143,20 грн. немає, через пряму вказівку про це в Законі.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою (а.с. 118-120) до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду Волинської області від 28.07.15 року у даній справі скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити.

Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що під час розгляду справи судом першої інстанції не було взято до уваги, що законодавство України не ставить у залежність членство у об»єднанні до необхідності оплати обов»язкових платежів на утримання будинку та прибудинкової території.

Скаржник стверджує, що відсутність договору не може бути підставою для звільнення від обов»язку оплачувати послуги. Незважаючи на той факт, що приміщення магазину-гуртівні знаходиться в будинку, що перебуває на балансі позивача, відповідач не лише грубо порушує права інших співвласників будинку, не сплачуючи встановлені платежі та збори, але й постійно ухиляється від укладення відповідного договору.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу (а.с. 129-131) заперечив вимоги апеляційної скарги, оскільки вважають, що посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими.

Зокрема, відповідач стверджує, що заборгованість обрахована згідно неузгоджених тарифів та не підтверджена підписаними сторонами актами виконаних робіт за відповідні періоди і калькуляціями вартості нарахованих послуг.

Відповідач звертає увагу на те, що не є членом ОСББ «Добробут», відтак покладений законом та Статутом на власника-члена ОСББ обов»язок сплачувати належні платежі, зокрема внески на утримання будинку та прибудинкової території, у нього відсутній.

Представник позивача не реалізував процесуальне право на участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи приписи статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів визнала за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний суд не зв»язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, відзиви на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, а оскаржуване рішення частково скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанцій та вбачається з матеріалів справи Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут", що знаходиться за адресою Волинська обл., м. Володимир-Волинський, вул. Ковельська, буд.113 зареєстровано 17.06.2002р., що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 06.02.2013р. (а.с. 47)

У своїй діяльності позивач керується Статутом ОСББ "Добробут", затвердженим рішенням загальних зборів співвласників житлового будинку №113 по вул. Ковельській від 14.05.2002р. протоколом №1. (а.с. 10-24)

Відповідно до п. 1.3 Статуту ОСББ "Добробут" визначено, що об'єднання співвласників багатоквартирного будинку створено виключно для обслуговування, ремонту і реконструкції жилого будинку та утримання прибудинкової території за кошти членів об'єднання і за рахунок пасивних доходів та фінансової допомоги від добровільних внесків, отриманих і використаних об'єднанням відповідно до мети його діяльності.

Рішенням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради №25/16 від 19.04.2013р. надано згоду на передачу на баланс позивача від ЖЕК №1 житлового будинку з усіма будівлями та спорудами, які розташовані на території цього домоволодіння, що знаходиться за адресою: Волинська обл., м.Володимир-Волинський, вул. Ковельська, буд. 113.(а.с. 73).

На виконання вказаного рішення, ЖЕК № 1 передав, а позивач прийняв житловий будинок по вул.. Ковельська, 113, що підтверджується актом приймання-передачі основних засобів від 31.07.14 р. (а.с. 25).

З матеріалів справи вбачається, що до житлового будинку вул.. Ковельська, 113 належить вбудоване приміщення магазину - гуртівні (торговий цент "ІНФОРМАЦІЯ_1") площею 261,0 м.кв. літера "А-9", яке згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія СВУ №014168 від 31.03.2006р. та технічного паспорту на приміщення загальною площею 261 кв.м. літера "А-9" перебуває у приватній власності - ФОП ОСОБА_2 (а.с. 26-33 )

При цьому, ФОП ОСОБА_2 не є членом ОСББ «Добробут» та, відповідно, договори про надання послуг з позивачем не укладала, вартість витрат на утримання будинку та прибудинкової території не сплачувала.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду по даній справі є вимога ОСББ «Добробут» про стягнення з відповідача 8143,20 грн. заборгованості по внесках за утримання будинку та прибудинкової території за період з 17.02.2013р. по 01.07.2015р.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог, однак Рівненський апеляційний господарський суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку унормовані Законом України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку". Цей Закон регулює порядок створення, реєстрації, реорганізації, діяльності і ліквідації об'єднань, асоціацій; відносини суб'єктів права власності щодо користування та розпорядження нерухомим майном у об'єднанні, асоціації; відносини між об'єднаннями та асоціаціями; відносини між об'єднаннями, асоціаціями і органами державної влади та органами місцевого самоврядування; відносини між об'єднаннями і господарюючими суб'єктами.

Згідно з приписами статі 4 названого Закону, об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків" вищим органом управління об'єднання є загальні збори.

До виключної компетенції загальних зборів членів об'єднання, серед іншого, відноситься затвердження кошторису, балансу об'єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків та платежів членами об'єднання. За результатами розгляду питань віднесених до компетенції загальних зборів приймається рішення.

Аналогічні положення щодо мети створення і діяльності позивача, компетенції його загальних зборів та порядку вирішення ними питань містяться і в Статуті позивача.

З матеріалів справи вбачається, що Загальними зборами ОСББ від 17.02.13 р. затверджено витрати з утримання будинку та прибудинкової території ОСББ (а.с. 45), які складають 1,2062 грн. за кв.м., до яких включено: витрати з обслуговування та поточного ремонту внутрібудинкових систем загального користування, проведення ремонту конструктивних елементів; освітлення місць загального користування; витрати з прибирання прибудинкової території; дератизація; витрати з обслуговування димовентиляційних каналів. Протоколом № 2 від 17.02.13 р. затверджено розмір внесків на утримання будинку (а.с. 40).

Відповідно до ст.. 13 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", якщо функції з управління багатоквартирним будинком за рішенням загальних зборів об'єднання передано управителю, відносини з управління регулюються договором, укладеним між об'єднанням і управителем, умови якого повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об'єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" власник зобов»язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі.

Для фінансування самозабезпечення об'єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об'єднання (ст.. 22).

Стяттею 17 Закону передбачено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право: робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання; вимагати відшкодування збитків, заподіяних спільному майну об'єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю; і вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об'єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Згідно із ст.. 22 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" (в редакція, яка була чинна на час виникнення правовідносин) у разі, якщо правління об'єднання самостійно здійснює функції управителя, воно за договором з постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. У цьому випадку об'єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об'єднання комунальних послуг. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку.

Згідно статті 23 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності, здійснюються відповідно до законодавства України. Власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов'язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об'єднання та/або рішенням загальних зборів.

Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником приміщення і, в свою чергу, співвласником будинку, в якому створено об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ), однак не є членом цього об'єднання, зобов'язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об'єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 01.04.15 р. у справі № 916/2197/13.

А відтак, колегія суддів приходить вважає, що при винесенні рішення судом помилково зроблено висновок, що відсутність договірних відносин між сторонами позбавляє права позивача звертатися з позовом про стягнення до співвласника частини будинку, який знаходиться на утриманні в ОСББ, вартості внесків на утримання будинку.

Однак, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, апеляційний суд задовільняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3462,91 грн. боргу, в іншій частині позову суд відмовляє, виходячи з наступного.

31.07.14 р. на виконання рішення Володимир-Волинської міської ради №25/16 від 19.04.13 р., позивач прийняв на баланс від Володимир-Волинської ЖЕК № 1 житловий будинок по вул.. Ковельська, 113.

Як вбачається з розрахунку суми заборгованості відповідача перед позивачем від 14.07.15 р. (а.с. 71), позивач здійснив розрахунок суми боргу по внесках на утримання будинку та прибудинкової території по вул.. Ковельській, 113 ФОП ОСОБА_2 за період з лютого 2013 р. по липень 2015 р. Однак, колегія суддів не погоджується з даним розрахунком позивача, оскільки.

Законом України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" (чинний на час виникнення правовідносин) об'єднання після набуття статусу юридичної особи може прийняти на власний баланс весь житловий комплекс.

Постановою КМ України від 11 жовтня 2002 року N 1521 "Про реалізацію Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" затверджено Порядок передачі майна на баланс об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - Порядок).

Цей Порядок встановлює процедуру такої передачі на баланс об'єднання співвласників багатоквартирного будинку як житлових комплексів, що перебували на балансах ЖЕКів та інших організацій, так і новозбудованих житлових комплексів.

Відповідно до Постанова КМ № 1521, датою передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс є дата підписання акта приймання-передачі.

Отже, основним документом, який фіксує перехід права обслуговування багатоквартирного будинку є затверджений Постановою КМ України № 1521 від 11.10.2002р. акт приймання передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, згідно якої датою передачі будину є дата підписання акта.

Таким чином, право обслуговування будинку по вул.. Ковельській, 113, м. Володимир-Волинський у позивача виникло з 31.07.14р. А тому слід вважати, що і право на отримання оплати внесків на обслуговування будинку виникло не раніше 31.07.14р.

Враховуючи викладене, суд вважає правомірним здійснення нарахувань по внесках за обслуговування будинку з серпня 2014р., тобто з дати, коли позивач набув статусу балансоутримувача будинку.

Крім того, колегія суду вважає, що наявні в матеріалах справи договори, а саме: договір № 1 на технічне обслуговування систем газопостачання житлових будинків від 01.02.14 р. (а.с. 77), договір на відшкодування витрат електроенергії від 01.02.13 р. (а.с. 90), договір на виконання робіт від 01.04.13 р. (а.с. 92), договір на виконання послуг з технічного обслуговування від 01.04.13 р. (а.с. 93), не можуть слугувати правовою підставою даного спору, оскільки регулють відносини ОСББ з господарюючими суб"єктами у інших правовідносинах.

Крім того, апеляційний суд враховує, що ОСББ не є виробником та виконавцем спірних послуг (у розумінні приписів Закону України "Про житлово-комунальні послуги"); що такі надаються із залученням на договірній основі спеціалізованих підприємств; що розмір платежів (внесків) за спірні послуги визначається загальними зборами ОСББ та не потребує затвердження органами місцевого самоврядування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що надані в період з серпня 2014 р. по 01 липня 2015 р. послуги були спожиті відповідачем, проте їх вартість ним не сплачена. Вартість даних послуг у сумі 3463 грн. розраховується наступним чином: 1,2062грн.(розмір щомісячного внеску за 1 кв.м.)х261кв.м. (площа приміщення, що є власністю відповідача)х11 місяців(з 01.08.2014р. по 01.07.2015р.)

При цьому, як вже зазначалося, розмір плати/внесків (на підставі яких розрахована вартість спірних послуг) був затверджений рішеннями загальних зборів членів позивача, як то передбачено законом; такі рішення недійсними у встановленому порядку не визнавалися.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3463 грн. заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.08.14 р. по 01.07.15 р., в іншій частині позову слід відмовити.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач послалося на те, що тарифи, встановлені ОСББ, яке є виконавцем послуг відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", підлягають затвердженню органами місцевого самоврядування.

За змістом статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавцем житлово-комунальних послуг є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору, а виробником - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

За змістом частини першої статті 55 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність.

Під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (частина перша статті 3 ГК України).

Відповідно до положень статті 4 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" та статуту ОСББ, об'єднання може здійснювати господарську діяльність для забезпечення власних потреб безпосередньо або шляхом укладення договорів з фізичними чи юридичними особами. Об'єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між членами об'єднання.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що позивач не здійснює господарської діяльності у розумінні наведених норм законодавства, оскільки його діяльність спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов його функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб'єктів господарювання, а відтак, ця діяльність є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючого суб'єкта.

За таких обставин ОСББ не є виробником та/або виконавцем житлово-комунальних послуг, визначених відповідно до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги", оскільки не надає і не виробляє таких послуг, а отже, і не формує цін чи тарифів на послуги, які б підлягали встановленню (затвердженню) органами місцевого самоврядування.

ОСББ, які самостійно (власними силами та/або з залученням на договірній основі інших юридичних та фізичних осіб) забезпечують утримання будинку і прибудинкової території, при визначенні розміру внесків (платежів) на таке утримання повинні виходити з розміру витрат, передбачених кошторисом об'єднання, який відповідно до Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" затверджується загальними зборами членів об'єднання.

При цьому, чинним законодавством України не передбачено затвердження або погодження органами місцевого самоврядування розмірів внесків та платежів, визначених загальними зборами ОСББ.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем помилково ототожнюються внески (збори, платежі) на утримання будинку, визначені загальними зборами ОСББ, із тарифом на житлово-комунальну послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який відповідно до статті 28 Закону Украйни "Про місцеве самоврядування" та статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" підлягає встановленню органами місцевого самоврядування.

Колегія суду не бере до уваги доводи відповідача про те, що вона самостійно здійснює утримання та обслуговування приміщення загальною площею 261 кв.м. літера "А-9" і прибудинкової території біля приміщення магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1», оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження даного твердження.

Враховуючи вказане, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 3463 грн., а тому скасовує оскаржуване рішення в цій частині.

А відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що висновок суду першої інстанції ґрунтуються на помилковому застосуванні норм матеріального права, що є підставою для його скасування на підставі п. 4 ч. 1 ст. 104 ГПК.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на сторони згідно ст.49 ГПК.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку "Добробут" на рішення господарського суду Волинської області від 28.07.15 р. у справі № 903/615/15 задоволити частково.

Рішення господарського суду Волинської області від 28.07.15 р. у справі № 903/615/15 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут" (Волинська обл., м. Володимир-Волинський, вул. Ковельська, 113, код 232078790) 3463 грн. заборгованості, 776,96 грн. судового збору за розгляд позовної заяви.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут" (Волинська обл., м. Володимир-Волинський, вул. Ковельська, 113, код 232078790) 388,48 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №903/615/15 повернути господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Олексюк Г.Є.