ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.10.15р. Справа № 904/8896/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гавілон Україна"

до Дочірнього підприємства "Вільногірський елеватор" Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопром"

про вжиття запобіжних заходів

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - Шворак О.М., дов. № б/н від 06.10.15р.

Відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

06.10.15р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Гавілон Україна" звернулось до господарського суду із заявою до Дочірнього підприємства "Вільногірський елеватор" Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопром" про вжиття запобіжних заходів, шляхом накладення арешту на майно (в тому числі - грошові кошти) Відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопром", в сумі 24 750 000,00 грн.

Вказана заява мотивована тим, що Відповідач не виконує свої обов'язки за Договором складського зберігання зерна № 9 від 23.06.14р. та допустив нестачу товару, переданого йому на зберігання. В Державному реєстрі обтяжень рухомого майна міститься інформація про наявність у Відповідача значних боргових зобов'язань перед третіми особами, забезпечених заставою рухомого майна. Так, загальна сума таких зобов'язань Відповідача складає 55 216 700,00 гривень. Вищевказана інформація підтверджується Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 47978372 від 30.09.15р. Наявність у Відповідача значної заборгованості свідчить про ненадійний фінансовий стан Відповідача, що в подальшому може призвести до утруднення виконання судового рішення.

Заявник вважає, що Відповідач вчинив особливо грубе порушення прав Позивача, допустивши нестачу товару, переданого на підставі договору зберігання, оскільки договір зберігання передбачає особливу довіру поклажодавця до зберігача та вимагає доброчесної поведінки від зберігача. Факт того, що Відповідач в порушення Договору розпорядився майном Позивача свідчить про відсутність у Відповідача наміру виконувати свої зобов'язання перед Позивачем, зокрема, щодо повернення майна, переданого на зберігання.

Подана заява призначена до розгляду у судовому засіданні.

Заявник у судове засідання з'явився. Господарський суд повідомив Заявника 06.10.15р. про судове засідання телефонограмою; копію ухвали суду від 06.10.15р. вручено представнику Заявника під розписку 07.10.15р.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Ухвала суду від 06.10.15р., разом з копією заяви про вжиття запобіжних заходів направлена Відповідачеві 06.10.15р. рекомендованим листом з повідомленням. Ухвала суду від 06.10.15р. міститься на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (http://reyestr.court.gov.ua/). Господарський суд приймав заходи для своєчасного повідомлення Відповідача про час і місце розгляду справи за номером телефону зазначеним на сайті Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch), за пошуковим ідентифікаційним кодом 359 867 06, оскільки Заявник такої інформації суду не надав. Повідомлення не отримано.

Статтею 43-4 ГПК України обумовлено, що заява про вжиття запобіжних заходів розглядається не пізніше двох днів з дня її подання господарським судом, в районі діяльності якого належить провести ці процесуальні дії, з повідомленням заінтересованих осіб. Однак неявка їх не перешкоджає розглядові заяви. Господарський суд має право вимагати від заявника додати до заяви будь-який наявний у нього доказ про порушення або загрозу порушення його прав. У разі відсутності підстав, встановлених статтею 43-1 цього Кодексу, а також невиконання вимог, передбачених частиною третьою цієї статті, господарський суд виносить ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Згідно зі ст. 43-1 ГПК України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття, передбачених статтею 43-2 цього Кодексу, запобіжних заходів до подання позову.

Стаття 43-2 ГПК України містить перелік видів запобіжних заходів:

1) витребування доказів;

2) огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав;

3) накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб.

При цьому, перелік запобіжних заходів, які може бути застосовано судом, є вичерпним і розширенню не підлягає, про що, зокрема, зазначено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.04.2007 № 01-8/251 "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів".

Отже, арешт може бути накладений на будь-яке майно, зокрема й те, яке не пов'язане із тим порушенням права або загрозою порушення, яке зазначено в заяві. Тобто законодавець не обмежує кола речей, на які може бути накладено арешт. Проте, накладання арешту на грошові кошти як запобіжний захід чинним законодавством не передбачено, у зв'язку з чим вимогу Заявника про накладення арешту на грошові кошти слід визнати неправомірною.

За змістом ст. 43-1ГПК України запобіжні заходи забезпечують вимогу, яка ще не оформлена у вигляді позову та надають додаткову гарантію збереження доказів чи реальності виконання рішення суду. Ефект запобіжних заходів досягається завдяки несподіваності цих заходів щодо порушника прав заявника. Між тим, предмет запобіжних заходів та предмет позову повинні бути співмірними, оскільки вжиття запобіжних заходів є гарантією реального виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 43-3 ГПК заява про вжиття запобіжних заходів повинна містити обставини, якими заявник обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів.

У пункті 15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12р. №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом інтелектуальної власності" зазначено, що у вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів заявника і особи, щодо якої просять вчинити запобіжні заходи; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і можливим предметом позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43-3 ГПК; імовірності настання обставин, зазначених у статті 43-1 ГПК; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав і охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

З доданих до заяви документів, додаткових пояснень до заяви, не вбачається наміру Відповідача здійснити відчуження майна. Заявником не підтверджено ціну товару, переданого Відповідачеві на зберігання. Заявником не доведено можливості зменшення майна Відповідача.

Частиною 1 ст. 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заявник не надав суду належних доказів наявності обставин і підстав, передбачених ст.43-1 ГПК України. Посилання Заявника на наявність підстав вважати, що його права порушені або існує реальна загроза їх порушення у зв'язку з наявністю у Відповідача значних боргових зобов'язань перед третіми особами, забезпечених заставою рухомого майна, що свідчить про ненадійний фінансовий стан Відповідача суд не приймає. Заявником не доведено, що невжиття запобіжних заходів, в подальшому може призвести до утруднення виконання судового рішення. У зв'язку з цим, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Гавілон Україна" про вжиття запобіжних заходів задоволенню не підлягає.

При цьому, суд звертає увагу Заявника на те, що після подання позову Позивач не позбавлений права звернутися до суду з обґрунтованою заявою про вжиття заходів до забезпечення позову у відповідності до статей 66, 67 ГПК України.

Керуючись ст. 43-1, 43 - 4, 49, 86 ГПК України, господарський суд Дніпропетровської області

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Гавілон Україна" без номеру від 30.09.15р. про вжиття запобіжних заходів - Відмовити.

Господарські витрати покласти на Заявника.

Ухвала набирає чинності з моменту її винесення.

Інформацію про дату та час розгляду справи можна отримати за електронною адресою суду: http://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/spisok/csz/

Суддя С.Г. Юзіков