ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року Справа № 922/4735/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Добролюбової Т.В. (доповідач),
суддівГоголь Т.Г., Костенко Т.Ф.
розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат"
на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.05.15
у справі№922/4735/14 Господарського суду Харківської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Лисичанський машинобудівельний завод"
простягнення 137 638,03 грн

Розпорядженням Секретаря другої судової палати Вищого господарського суду України від 06.10.15 для розгляду даної справи, сформовано колегію суддів у складі: головуючий - Добролюбова Т.В., судді - Гоголь Т.Г., Костенко Т.Ф.

В судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача: Патон О.О. - за дов. від 04.12.14;

від відповідача: Шмигленко В.О. - за дов. від 01.10.15.

Публічним акціонерним товариством "Алчевський металургійний комбінат" у грудні 2014 року заявлений позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лисичанський машинобудівельний завод" про стягнення 137 638,03 грн штрафу. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки від 06.03.14 №АМК-801-2014-пст в частині недопоставки товару відповідно до специфікацій від 25.03.14 №2, від 14.04.14 №5, від 16.05.14 №8 до договору. При цьому позивач посилався на приписи статей 526, 530, 611 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.03.15, ухваленим у складі колегії суддів: Шарко Л.В. - головуючого, Пономаренко Т.О., Сальнікова Г.І., у задоволенні позову відмовлено. Місцевий господарський суд мотивуючи рішення виходив з того, що відповідач у розумінні приписів статей 550 та 617 Цивільного кодексу України не відповідає за порушення зобов'язання у зв'язку з настанням форс-мажорних обставин, обставини непереборної сили, які призвели до порушення ним договірних відносин. Суд керувався приписами статті 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", статті 263 Цивільного кодексу України, статті 218 Господарського кодексу України.

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Шепітько І.І. - головуючого, Медуниця О.Є., Черленяк М.І., постановою від 26.05.15, перевірене рішення у справі залишив без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Публічне акціонерне товариство "Алчевський металургійний комбінат" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.05.15 у даній справі скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник, зазначає, що в порушення приписів статей 525, 617 та 629 Цивільного кодексу України суд апеляційної інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, а саме термін, коли мала бути відвантажена продукція та фактичні дати постачання. Скаржник вважає, що порушення терміну постачання сталось через несумлінне відношення відповідача до виконання своїх зобов'язань за договором, тому висновки апеляційного господарського суду є передчасними, та такими, що суперечать приписам статей 43, 105 Господарського процесуального кодексу України. В судовому засіданні представник Товариства змінив касаційні вимоги та просив постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.05.15 у даній справі скасувати та скерувати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Лисичанський машинобудівельний завод" судом отримано відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить постанову апеляційного господарського суду залишити без змін з мотивів, викладених у тексті постанови.

Вищий господарський суд України, заслухавши доповідь судді Добролюбової Т.В., та пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, переглянувши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування апеляційним судом приписів чинного законодавства, відзначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами норм матеріального і процесуального права. Судами першої та апеляційної інстанцій при прийнятті оскаржуваних рішень установлено, що 06.03.14 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Алчевський металургійний комбінат", як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лисичанський машинобудівельний завод", як покупцем, укладено договір поставки №АМК-801-2014-пст. Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору постачальник зобов'язався передати у власність покупця товар, а покупець прийняти його та оплатити. Придбану за договором продукцію позивач буде використовувати при реалізації інвестиційного проекту "Капітальний ремонт доменної печі №1 з модернізацією системи охолодження". Загальна вартість договору на момент його укладення складає 2 158 415,46 грн. Згідно з пунктом 2.1. договору ціна товару за одиницю та за позиціями, а також умови оплати за поставлений товар вказується у специфікаціях до договору, оформлених у вигляді додатків до договору, які є його невід'ємною частиною. У пункті 5.3. договору сторони домовились, що покупець оплачує товар шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника у порядку обумовленому у специфікаціях. Відповідно до пункту 7.3. договору у разі порушення строків поставки, постачальник оплачує покупцю штраф у розмірі 8% від вартості простроченої партії товару. Зі специфікації від 25.03.14 №2 до договору убачається, що відповідач зобов'язався поставити барабани та транспортери, а позивач зобов'язався прийняти і сплатити поставлений товар на умовах 70% попередньої оплати і 30% оплати після отримання повідомлення про готовність товару до відвантаження. Поставка продукції проводиться упродовж 5 робочих днів після здійснення 100 % оплати за кожну узгоджену партію на умовах - СРТ міста Алчевськ, транспортом постачальника за його рахунок. Судами також установлено, що позивач платіжним дорученням від 10.04.14 №6614 перерахував відповідачу попередню оплату 70% у розмірі 1 065 439,20 грн відповідно до виставленого відповідачем рахунку-фактури №СФ-0000040 до специфікації №2. Судами установлено і те, що на виконання специфікації №2 відповідач "Барабани" поставив своєчасно, та 10.06.14 року повідомив про готовність до відправки "Транспортерів", яка відбудеться після здійснення 30% доплати за товар. Як установлено судами, позивач перерахував відповідача оплату 30% вартості товару платіжним дорученням №10940 на суму 213 724,80 грн. Судами установлено, що відповідно до пункту 5 специфікації №2 "Транспортери" мали надійти на комбінат не пізніше 19.06.14. У специфікації від 14.04.14 №5 зазначено, що відповідач зобов'язався поставити люльки і сходи на загальну суму 13 049,95 грн на умовах 50% передоплати і оплати інших 50% після - отримання повідомлення про факт готовності товару до відвантаження. Судами установлено, що комбінат здійснив 50% попередньої оплати у розмірі 6 525,00 грн. Після одержання 05.06.14 року повідомлення про готовність товару до відвантаження, позивач платіжним дорученням від 11.06.14 №10747 здійснив доплату 50% вартості продукції у розмірі 6 524,95 грн. Судами першої та апеляційної інстанцій установлено і те, що пунктом 5 специфікації №5 передбачено, що термін постачання товару складає 30 календарних днів після перерахування перших 50% передоплати, тобто до 11.06.14, проте обладнання надійшло з порушенням встановленого терміну - за видатковими накладними від 27.06.14 та від 24.09.14. Як установлено судами, специфікацією від 16.05.14 №8 відповідач зобов'язався поставити металоконструкції аспіраційних воздуховодів правого та лівого ливарного поля на загальну суму 1 634 783,04 грн. Поставка продукції проводиться упродовж 5 робочих днів після здійснення 100 % оплати за кожну узгоджену партію на умовах - СРТ міста Алчевськ, транспортом постачальника за його рахунок. Відповідно до пункту 5 Специфікації №8 термін постачання товару - 40 календарних днів після перерахування перших 70% передоплати, тобто до 01.07.14. Судами установлено і те, що відповідач порушив умови договору щодо постачання "Металоконструкцій воздуховодів лівого ливарного поля", внаслідок чого позивачем нараховано штраф у сумі 995 009,4 грн за прострочення постачання обладнання. Як убачається з матеріалів справи, предметом даного судового розгляду є вимога Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лисичанський машинобудівельний завод" 137638,03 грн штрафу. Підставою позову Товариством визначено порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №АМК-801-2014-пст від 06.03.14 в частині поставки продукції за специфікаціями №№ 2, 5, 8. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, за приписами якої однією з підстав виникнення цивільних прав і обов'язків є договір. В силу статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, що кореспондуються з пунктами 1, 7 статті 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Відповідно до положень статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтями 610, 611 названого Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до приписів статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. При розгляді справи судами установлено, що відповідач просив звільнити його від відповідальності у вигляді штрафу, внаслідок настання невідворотніх обставин, які виникли після укладення договору та не залежали від волі сторін договору у зв'язку з форс-мажорними обставинами, а саме проведення антитерористичної операції у Луганській та Донецькій областях України. Статтею 617 названого Кодексу передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини 1 статті 263 цього ж Кодексу наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. За змістом частини 2 статті 218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності. Так, частина 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Таким чином, із наведеного убачається, що для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання згідно зі статтями 617 Цивільного кодексу України та 218 Господарського кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв'язок між цими обставинами і понесеними збитками. Як встановлено судами, пунктом 9.1. розділу 9 договору, сторони передбачили форс-мажорні фактори, які звільняють сторони від відповідальності, а саме: війна, страйки, вимушені операції та інше. Зі змісту частини 2 статті 218 Господарського кодексу України убачається, що укладаючи договір, сторони мають право самостійно визначити, при настанні яких обставин вони будуть звільнені від відповідальності за невиконання зобов'язань за цим договором. Частиною 4 статті 219 Господарського кодексу України закріплено, що сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини. Судами установлено, що поставка товару повинна була здійснюватись за специфікацією №5 до 11.06.14, за специфікацією №2 до 19.06.14, за специфікацією №8 до 01.07.14. Поряд з цим судами установлено, що указом Президента України від 14.04.14 №405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.14 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" розпочато антитерористичну операцію на території Луганської та Донецької областей України. Відповідно до статті 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" упродовж терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Судами обох інстанцій при розгляді справи установлено, що сертифікатом Торгово-промислової палати України від 18.11.14 №1609 засвідчено початок дії форс-мажорних обставин 11.06.14. Отже, сертифікат Торгово-промислової палати України, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору) є достатнім документом для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань з огляду і на те, що сторони пунктом 9.1. розділу 9 договору передбачили такі форс-мажорні фактори, які звільняють сторони від відповідальності, як: війна та вимушені операції. Тому судами вірно установлено, що, пов'язана із проведенням антитерористичної операції у Донецькій і Луганській областях, неможливість відповідача здійснювати господарську діяльність має ознаки надзвичайності та невідворотності для виконання обов'язку за спірним договором та перебуває у причинному зв'язку із недопоставкою товару. З огляду на викладене, суд визнає, що прийнята у справі постанова апеляційної інстанції є законною та відповідає матеріалам справи. Доводи, викладені в касаційній скарзі не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, оскільки не спростовують установлених апеляційним судом обставин справи та ґрунтуються на переоцінці доказів, яка за приписами статті 1117 Господарського процесуального кодексу України знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції. Відтак, підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та задоволення касаційної скарги не вбачається. Витрати за розгляд касаційної скарги покладаються на скаржника.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.05.15 у справі №922/4735/14 залишити без змін.

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" залишити без задоволення.

Головуючий суддя Т.Добролюбова

Судді Т.Гоголь

Т.Костенко