ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.10.2015 Справа № 905/2171/15

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А.

розглянувши позовні матеріали: Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Ресурс», м. Донецьк

до відповідача: Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк

про: стягнення нестачі вантажу у розмірі 18099,48 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився.

від відповідача: не зявився.

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Ресурс», м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк про стягнення нестачі вантажу у розмірі 18099,48 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору №688/14-Ф/1860 від 19.12.2014р., специфікація №4 від 03.03.2015р., зміна №1 до специфікація №4 від 03.03.2015р., договір №337/14 від 02.12.2014р., додаткова угода №3 від 27.01.2015р., додаткова угода №4 від 12.02.2015р., додаткова угода №5 від 19.03.2015р., акт приймання металів чорних (вторинних) №65 від 05.03.2015р., приймально здавальний акт №28530 від 13.03.2015р., комерційний акт №БН727317/72 від 11.03.2015р., залізнична накладна №46830287 від 05.03.2015р.

На адресу ПАТ «МК «Азовсталь» за накладною №46830287 від 05.03.2015р., позивач відправив вантаж у вагоні №65332470, однак, на станції Сартана залізницею виявлено недостачу вантажу, про що був складений комерційний акт №БН727317/72 від 11.03.2015р.

Представники сторін в судове засідання не зявились, документів, витребуваних ухвалою про порушення розгляду справи від 16.09.2015р. не надали.

Ухвала суду надсилалася на адресу відповідача, яка вказана позивачем у позові та підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, розміщених на офіційному сайті розпорядника ЄДР Міністерства юстиції України, за безкоштовним запитом станом на 06.10.2015р., однак працівниками відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія) складений акт про неможливість направлення поштової кореспонденції суду на адресу Державного підприємства «Донецька залізниця».

Згідно ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, вони вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін.

Про необхідність витребування від сторін будьяких інших доказів, без яких неможливо розглянути дану справу, до суду не заявлялося. Ухвалою суду від 16.09.2015р. явка представників сторін у судове засідання не була визнана обовязковою.

Оскільки судом вжито всіх заходів для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/1290/14 від 12.09.2014р., що підтверджується актом господарського суду Донецької області від 21.09.2015р., витягом з журналу обліку вихідної електронної пошти та розміщенням оголошення про час та місце розгляду справи на електронній сторінці господарського суду Донецької області, яка міститься на офіційному веб-порталі «Судова влада в Україні», виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені ст.22 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України)) є правом, а не обов'язком сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами.

В силу приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, заслухавши пояснення представника позивача, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

19.12.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест-ресурс» (надалі Покупець) та Публічним акціонерним товариством «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі Постачальник) був укладений договір поставки №688/14-Ф/1860 на підставі якого, Постачальник зобов'язується поставити покупцю брухт і відходи чорних металів, а покупець зобовязаний прийняти і оплатити його вартість (п.1.1. Договору).

Кількість, номенклатура (види, асортимент) Металолому вказуються Сторонами в специфікаціях до даного договору, які являються його невідємною частиною (п.2.1. Договору).

Сторонами 03.03.2015р. була укладена специфікація №4 до Договору №688/14-Ф/1860 від 19.12.2014р. та зміна №1 до специфікація №4 від 03.03.2015р., в якої дійшли згоди щодо найменування і виду металолому, кількості та ціни за 1 тонну товару, умов та строку поставки.

Відповідно до ч.1. ст. 909 Цивільного Кодексу України (надалі ЦК України), за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст. 909 ЦК України та ч.2. ст. 307 Господарський кодекс України (надалі ГК України), підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ст. 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

05.03.2015р. за накладною №46830287 ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі Вантажовідправник) зі станції відправлення ОСОБА_1 залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці відвантажив на адресу Публічного акціонерного товариства «МК «Азовсталь» (надалі Вантажоотримувач) у вагоні №65332470 вантаж брухт чорних металів.

При оформленні залізничної накладної №46830287 від 05.03.2015р. відправником вказано масу вантажу нетто 58400 кг.

Відповідно до накладної вантаж маркований вапняковим розчином 12 кг., покритий звареними листами укриття. Вантаж розміщено і закріплено згідно з п.17.3. гл.3. Додатка 14 до СМГС.

Під час прибуття вагону на станцію призначення Сартана Донецької залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізниць України, була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

На станції призначення Сартана Донецької залізниці з посиланням на складений станцією Волноваха Донецької залізниці акт загальної форми №28530 від 13.03.2015р., було здійснено комісійне переважування спірного вагону, за результатами якого складений комерційний акт №БН727317/72 від 11.03.2015р., відповідно до якого за наслідками комісійної перевіски вагону №65332470, виявилось: брутто 76450 кг., тара з брусу 22800 кг., нетто 53650 кг., що менше документа на 4750 кг. В акті є відомості про те, що вагон зважувався двічі, результат не змінився.

У комерційному акті №БН727317/72 від 11.03.2015р. відображено, що навантаження у вагоні навалом, вантаж вкритий металевими листами, маркування вапном. Праворуч, по ходу поїзду, над 1, 2, 3 люками лист здвинутий, мається поглиблення 3500х500х300 мм. Маркування відсутнє. Вагон прибув з ВОХР ст. Волноваха. Двері заварені, люка закриті. Вагон технічно справний.

Комерційний акт №БН727317/72 від 11.03.2015р. підписаний належними особами згідно п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р.

Згідно із ст. ст. 4-2, 4-3 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

У відповідності з п.4. ч.3. ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами за визначенням статей 32-36 ГПК України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч.2. ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст. 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

За приписами ст. 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Суд приймає до уваги встановлені актом сліди доступу до вантажу у спірному вагоні.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Відповідач не довів суду, що недостача вантажу відбулася не з вини залізниці.

Статтею 920 ЦК України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно ст. 122 Статуту залізниць України, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту залізниць України.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №46830287 від 05.03.2015р., засвідчено належним доказом комерційним актом №БН727317/72 від 11.03.2015р.

Вказаний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Згідно ч.1. ст. 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч.2. ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів (затверджені наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р.), вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Недостача у вагоні №65332470 згідно комерційного акту №БН727317/72 від 11.03.2015р. складає 4750 кг.

Відповідно до наявного матеріалах справи рахунку-фактури ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» №90142362 від 05.03.2015р. вартість 1т брухту сталевого 4060 грн. без ПДВ.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 0,5% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена у розмірі 18099,48 грн.

Суд, перевіривши розрахунок позовних вимог встановив, що розрахунок є арифметично вірним.

Відповідно до ст. 130 Статуту залізниць України, право на предявлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно ст. 133 Статуту залізниць України, передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на предявлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

02.12.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест-ресурс» та Публічним акціонерним товариством «МК «Азовсталь» був укладений договір поставки №337/14 на підставі якого, ТОВ «Метінвест-ресурс» зобов'язується поставити ПАТ «МК «Азовсталь» брухт і відходи чорних металів, а ПАТ «МК «Азовсталь» зобовязаний прийняти і оплатити його вартість (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.5.3. Договору №337/14 від 02.12.2014р., свідчить про передачу права на пред'явлення претензії та позову від ПАТ «МК «Азовсталь» до ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», тобто від вантажоотримувача до вантажовідправника.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Відповідач не довів суду, що недостача вантажу відбулася не з вини залізниці. З огляду на викладене, з урахуванням даних, зазначених в комерційному акті, своїх зобовязань за договором перевезення відповідач не виконав належним чином, оскільки не забезпечив збереження довіреного йому вантажу.

Факт недостачі вантажу підтверджений комерційним актом №БН727317/72 від 11.03.2015р., у звязку з чим, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 6, 24, 110, 111, 113, 114, 115, 122, 127, 129, 130, 133 Статуту залізниць України, ст.ст. 12, 23, 26 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст. 909, 920, 924 Цивільного кодексу України, ст. 307 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Ресурс», м. Донецьк до Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк про стягнення нестачі вантажу у розмірі 18099,48 грн. задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька залізниця» (83062, м. Донецьк, вул. Артема, 68; ; р/р 508 в «Укрексімбанку» м. Донецька, МФО 334817) на користь Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг; ; р/р 1636, ПАТ «ПУМБ», код банку 334851) суму збитків у розмірі 18099,48 грн., судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.А. Бойко

Вик. помічник судді Буховець С.А.

т.050-144-78-99