РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2015Справа №910/23451/15
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Текстиль Контракт»

про стягнення пені в розмірі 42 848 грн. 52 коп.

Представники:

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача: Куценко О.О. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Міністерство оборони України (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Текстиль Контракт» (надалі також - «Відповідач») про стягнення пені в розмірі 42 848 грн. 52 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 11.03.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Текстиль Контракт» (Постачальник) та Міністерством оборони України (Замовник) було укладено Договір про поставку для державних потреб матеріально - технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/15/76, відповідно до умов якого Постачальник зобов»язався у 2015 році поставити Замовнику одяг верхній, інший, чоловічий і хлопчачий (Лот 3. Костюм літній польовий з тканини вибивної (камуфльованої)), а Замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому Договорі. Як зазначає Позивач, всупереч умовам Договору Відповідач здійснив поставку товару з простроченням строків поставки. За таких підстав, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Текстиль Контракт» пеню у розмірі 42 848 грн. 52 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.09.2015 р. порушено провадження у справі № 910/23451/15, судове засідання призначено на 23.09.2015 р.

В судовому засіданні 23 вересня 2015 року представник Відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у зв»язку з оплатою пені в розмірі 42 848 грн. 52 коп. на виконання вимог претензії Позивача, та подав клопотання про долучення до матеріалів справи копії платіжного доручення №2585 від 13.05.2015 року, яке Судом розглянуто та задоволено. В судове засідання представник Позивача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення 21.09.2015 року уповноваженій особі Позивача ухвали суду про порушення провадження у справі, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Позивач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Позивач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Позивача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 23 вересня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

11.03.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Текстиль Контракт» (Постачальник) та Міністерством оборони України (Замовник) було укладено Договір про поставку для державних потреб матеріально - технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/15/76, відповідно до умов якого Постачальник зобов»язався у 2015 році поставити Замовнику одяг верхній, інший, чоловічий і хлопчачий (Лот 3. Костюм літній польовий з тканини вибивної (камуфльованої)), а Замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому Договорі.

Згідно з п.1.2 Договору номенклатура товару, передбаченого до поставки за Договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання Договору, визначаються Специфікацією, загальна кількість комплектів - 3 000, строки (терміни) постачання до 31.03.2015 року (включно). Ціна товару з ПДВ складає 2 831 400 грн. 00 коп.

Відповідно до п.5.1 Договору товар постачається на умовах DDP - склад Замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню торговельних термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року згідно з положеннями Договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно - розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами тощо.

Датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем Замовника у акті приймального контролю якості товару та видатковій накладній Постачальника. (п.5.3 Договору)

Пунктом 7.3.4 Договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов»язання Постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з Постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості Договору.

Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє до 31.12.2015 р. (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення. (п.10.1 Договору)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про поставку для державних потреб матеріально - технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/15/76 від 11.03.2015 року Відповідачем був поставлений товар, а Позивач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується Актами приймального контролю (якості) №3 від 30.03.2015 року (800 комплектів), №2 від 23.04.2015 року (900 комплектів), №1 від 17.04.2015 року (1 300 комплектів).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що всупереч умовам Договору Відповідач здійснив поставку товару з простроченням строків поставки. За таких підстав, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Текстиль Контракт» пеню у розмірі 42 848 грн. 52 коп.

29.04.2015 року Позивач направив на адресу Відповідача претензію №286/4980 з вимогою сплатити пеню у розмірі 42 848 грн. 52 коп. за порушення строків поставки товару за Договором про поставку для державних потреб матеріально - технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/15/76 від 11.03.2015 року.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Міністерства оборони України не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору про поставку для державних потреб матеріально - технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/15/76 від 11.03.2015 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про поставку для державних потреб матеріально - технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/15/76 від 11.03.2015 року Відповідачем був поставлений товар, а Позивач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується Актами приймального контролю (якості) №3 від 30.03.2015 року (800 комплектів), №2 від 23.04.2015 року (900 комплектів), №1 від 17.04.2015 року (1 300 комплектів), які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Згідно з п.1.2 Договору номенклатура товару, передбаченого до поставки за Договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання Договору, визначаються Специфікацією, загальна кількість комплектів - 3 000, строки (терміни) постачання до 31.03.2015 року (включно). Ціна товару з ПДВ складає 2 831 400 грн. 00 коп.

Таким чином, Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Текстиль Контракт» була здійснена поставка товару з порушенням строків, передбачених умовами Договору про поставку для державних потреб матеріально - технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/15/76 від 11.03.2015 року, що підтверджується матеріалами справи.

Пунктом 7.3.4 Договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов»язання Постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з Постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості Договору.

29.04.2015 року Позивач направив на адресу Відповідача претензію №286/4980 з вимогою сплатити пеню у розмірі 42 848 грн. 52 коп. за порушення строків поставки товару за Договором про поставку для державних потреб матеріально - технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/15/76 від 11.03.2015 року.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 01.04.2015 р. по 23.04.2015 р. у розмірі 42 848 грн. 52 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв»язку з неналежним виконанням умов Договору про поставку для державних потреб матеріально - технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/15/76 від 11.03.2015 року, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного зобов'язання за загальний період прострочки з 01.04.2015 р. по 23.04.2015 р. у розмірі 42 848 грн. 52 коп. вважає, що вимоги Позивача є обґрунтованими.

Проте, як встановлено Судом, 13 травня 2015 року Відповідачем було сплачено саме на виконання претензії №286/6/4980 від 29.04.2015 року на користь Міністерства оборони України пеню за Договором про поставку для державних потреб матеріально - технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/15/76 від 11.03.2015 року у розмірі 42 848 грн. 52 коп., що підтверджується платіжним дорученням №2585 від 13.05.2015 року із зазначенням призначення платежу: «штраф (пеня) згідно претензії №286/6/4980 від 29.04.2015р.»

Відповідно до п.1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі. (п.4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 року)

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Текстиль Контракт» пені в розмірі 42 848 грн. 52 коп. 03 вересня 2015 року, що підтверджується вхідним штампом канцелярії Господарського суду м. Києва. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.09.2015 р. порушено провадження у справі № 910/23451/15.

Таким чином, з урахуванням того, що на момент порушення провадження у справі №910/23451/15 був відсутній предмет спору між сторонами, позовні вимоги Міністерства оборони України задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Текстиль Контракт» про стягнення пені в розмірі 42 848 грн. 52 коп. - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 28 вересня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин