РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

01 жовтня 2015 року Справа № 903/719/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій В.А.

судді Мамченко Ю.А. ,

судді Савченко Г.І.

при секретарі судового засідання: Баклан Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Волинської області від 25 серпня 2015 року у справі №903/719/14

за позовом дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (м. Київ)

до державного комунального підприємства "Луцьктепло" (Волинська область, м. Луцьк)

про стягнення 1976 757,78 грн. інфляційних витрат та 1560 010,75 грн. 3% річних

За участю представників:

Позивача ОСОБА_1 (довіреність №53/16 від 15.06.2015 р.)

Відповідача ОСОБА_2 (довіреність №65/08 від 12.01.2015 р.)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 06.10.2014 р. у справі №903/719/14 (суддя Слупко В.Л.) частково задоволено позов ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" до ДКП "Луцьктепло" про стягнення 1976757,78 грн. інфляційних втрат та 1560010,75 грн. 3% річних (арк. справи 75-76).

Стягнуто з державного комунального підприємства "Луцьктепло" на користь дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 3536758,67 грн., в тому числі: 1976757,78 грн. - інфляційних втрат та 1560000,89 грн. 3% річних, а також 70735,17 грн. - витрат по сплаті судового збору.

В стягненні 9,86 грн. 3% річних відмовлено.

20.10.2015 року на виконання вказаного рішення судом було видано наказ №903/719/14-1.

17.08.2015 року державне комунальне підприємство "Луцьктепло" звернулось до господарського суду Волинської області з заявою про відстрочку виконання рішення господарського суду Волинської області від 06.10.2014р. у справі №903/719/14 до 31.12.2016 р.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 25.08.2015 року у справі №903/719/14 (суддя Вороняк А.С.) частково задоволено заяву державного комунального підприємства "Луцьктепло" про відстрочку виконання рішення господарського суду Волинської області від 06.10.2014 року у справі №903/719/14 до 31.12.2016 року (арк. справи 110-112).

Відстрочено виконання рішення господарського суду Волинської області від 06.10.2014 року у справі №903/719/14 до 01.01.2016 року.

В іншій частині заяви державного комунального підприємства "Луцьктепло" про відстрочку виконання рішення господарського суду Волинської області від 06.10.2014 року у справі №903/719/14 відмовлено.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції посилався на те, що ДКП "Луцьктепло" має стратегічне значення для життєдіяльності міста, а в разі негайного примусового виконання рішення щодо вжиття примусових заходів по стягненню заборгованості з останнього, може призвести до зупинення роботи підприємства, банкрутства та масового загального скорочення працівників, а це призведе до катастрофічної ситуації у цілому регіоні. Також взявши до уваги те, що керівництво підприємства-боржника вживає всіх можливих заходів для стабілізації та забезпечення сталого функціонування підприємства в умовах зростання кризових явищ в Україні, водночас вирішення проблем спрямованих на зміцнення фінансової стабільності ДКП "Луцьктепло", в тому числі пошук способів погашення існуючої кредиторської заборгованості все це потребує певного часу, а це є достатніми правовими підставами, в розумінні статті 121 ГПК України для можливості відстрочки виконання рішення господарського суду Волинської області від 06.10.2014 року у справі №903/719/14 до 31.12.2016 року.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач - дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" подав через господарський суд Волинської області апеляційну скаргу (арк. справи 117-123).

Апелянт, зокрема, зазначає, що суд при винесені ухвали прийшов помилкового висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви про відстрочку виконання рішення господарського суду Волинської області від 06.10.2014 року у справі №903/719/14, оскільки тяжкий фінансовий стан відповідача не може вважатися підставою для застосування положень ст. 121 ГПК України, адже, враховуючи положення ч.1 ст. 625 ЦК України, відповідач у випадку порушення грошового зобовязання не може посилатися на неможливість його виконання. Крім того, ДКП "Луцьктепло" не надано доказів, в тому числі, довідок з банківських установ про відкриті рахунки боржника та про рух коштів з цих рахунків за період з 16.04.2010 р. (з часу підписання договору) по теперішній час, що підтверджувало б його реальний фінансовий стан. Суд в оскаржуваній ухвалі не наводить жодних доказів, про те, що виконати рішення неможливо або з певних причин складно, відповідач є підприємством, яке надає послуги з теплопостачання всім категоріям споживачів та володіє обіговими коштами та активами, на які може бути накладене стягнення, отже, обставини, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, відсутні.

Також вважає, що боржник мав і має майно та кошти, інакше не укладав би договори, знаючи про власну катастрофічну та стійку неплатоспроможність, а також низький рівень платоспроможності кінцевих споживачів, відтак, такі обставини надання відстрочки виконання рішення суперечать законодавству. Крім того, скаржник зазначає, що через несплату коштів боржниками, в тому числі і ДКП "Луцьктепло", позивач не повною мірою розраховується із НАК "Нафтогаз України", що в свою чергу, погіршує розрахункову дисципліну за імпортований природний газ та веде до зменшення податкових надходжень до Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного, просить суд ухвалу господарського суду Волинської області від 25 серпня 2015 року у справі №903/719/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ДКП "Луцьктепло" про відстрочку виконання рішення господарського суду Волинської області від 06.10.2014 року у справі №903/719/14 відмовити.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.09.2015 р. апеляційну скаргу дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 01.10.2015 року (арк. справи 116).

Від ДКП "Луцьктепло" надійшов на адресу Рівненського апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу (№5043/08 від 23.09.2015 р.), в якому відповідач заперечує проти доводів скаржника (арк. справи 131-135).

У відзиві, зокрема, зазначає, що місцевий господарський суд вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення по даній справі, дійшов вірного висновку та правомірно встановив ті конкретні обставини, які перешкоджають своєчасному виконанню даного судового рішення, при цьому навівши в оскаржуваній ухвалі перелік таких обставин, а також докази, якими ці обставини підтверджуються. Однак, ДКП "Луцьктепло" не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені обставини дають підстави лише для часткового задоволення заяви відповідача про відстрочку виконання рішення, оскільки висновок суду про кількість і достатність часу, необхідного боржнику для виконання судового рішення, тобто до 01.01.2016 р. не відповідає обставинам справи з огляду на наступне.

Звертає увагу, що опалювальний сезон почнеться у листопаді 2015 року, а грошові надходження від споживачів боржник отримає лише у другій половині грудня поточного року. Отже, кошти, які надходитимуть у грудні місяці будуть використовуватися на оплату поточного споживання природного газу, електроенергії, погашення заборгованості із заробітної плати та податкових зобовязань, тобто на забезпечення нормального функціонування підприємства та безперебійного проходження опалювального сезону, тому боржник не матиме змоги виконати рішення до 01.01.2016 р.

На підставі викладеного, просить суд змінити ухвалу господарського суду Волинської області від 25.08.2015 р. у справі №903/719/14 в частині відстрочення виконання рішення господарського суду Волинської області від 06.10.2014 р. по даній справі до 31.12.2016 р., а апеляційну скаргу залишити - без задоволення.

Відповідно до розпорядження голови Рівненського апеляційного господарського суду від 30.09.2015 р. у справі №903/719/14 внесено зміни до складу колегії, окрім заміни головуючого судді. У зв'язку із перебуванням у відпустці судді Дужича С.П., визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Мамченко Ю.А., суддя Савченко Г.І.

У судовому засіданні 01.10.2015 р. представник позивача підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, з підстав викладених в ній. Вважає, що ухвала прийнята судом першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права. Просила суд ухвалу господарського суду Волинської області від 25.08.15 р. у справі №903/719/14 скасувати та відмовити ДКП "Луцьктепло" у наданні відстрочки виконання рішення суду у даній справі.

Представник відповідача заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги, вважає їх безпідставними та необгрунтованими. Просив суд ухвалу господарського суду Волинської області від 25.08.15 р. у справі № 903/719/14 змінити в частині відстрочення виконання рішення господарського суду Волинської області від 06.10.2014 р. у справі №903/719/14 до 31.12.2016 р., а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Відповідно до статті 45 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

В силу статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому цим кодексом та Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарському суду надано право при наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим, за заявою сторони надавати відстрочку або розстрочку виконання рішення у виняткових випадках.

Відповідно до п. п. 7.1.1, 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Також, пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 26.12.2003 р. "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" визначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Тобто, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але також необхідно враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Отже, вирішуючи питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансований стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, які б свідчили про можливість надання відповідачу відстрочки виконання судового рішення.

Також, при оцінці виняткових обставин суд має враховувати дотримання балансу інтересів як боржника, так і кредитора при одночасному врахуванні вимоги закону про обов'язковість виконання судового рішення (ст. 115 ГПК України).

По суті вищенаведеної норми, при відстрочці виконання судового рішення мова йде про перенесення строку його виконання з однієї дати, що встановлено законом чи судом, на іншу.

При аналізі підстав надання відстрочки слід виходити з доведення неможливості здійснення передбаченої судовим рішенням дії, зокрема, вчинення платежу. Необхідно також доводити неможливість вчинення такого платежу на певну дату.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути виняткові обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, а також необхідно враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Тобто, питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватись господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін і господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку відстрочки.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є комунальним підприємством, яке створено для задоволення потреб споживачів, у тому числі населення та державних органів, в теплопостачанні у вигляді опалення та гарячого водопостачання.

Проте, починаючи з 20.05.2015 р. відповідач не надає послуги з централізованого постачання гарячої води у звязку з припиненням постачання газу на котельні підприємства.

Судом також встановлено, що на підприємстві ДКП "Луцьктепло" склалась дуже складна економічна ситуація, яка виникла у зв'язку зі збитковістю послуг з теплопостачання. Однією з причин тяжкого економічного стану відповідача є дефіцит коштів, пов'язаний з постійними неплатежами споживачів за наданні спожиті послуги. Борг споживачів перед ДКП "Луцьктепло" за надані комунальні послуги становить 34028 тис. грн. (згідно довідки від 12.08.2015 р. №4497/05 виданою ДКП "Луцьктепло"), що не залежить від волі відповідача, а з причин несвоєчасного погашення вказаного боргу, при тому, що відповідач вживає усі передбачені законом заходи по стягненню заборгованості з боржників.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали про відстрочку виконання рішення господарського суд Волинської області від 06.10.2014 року правомірно враховано, кредиторську заборгованість відповідача, яка станом на 01.08.2015 р. складала 114607,6 тис. грн. (довідка ДКП "Луцьктепло" від 11.08.2015 р. №4482/1), отримання збитків підприємства ДКП "Луцьктепло" у розмірі 22701 тис.грн. (звіту про фінансові результати ДКП "Луцьктепло" за І півріччя 2015 р.), також, що станом на 11.08.2015 р. залишок грошових коштів на поточних рахунках боржника становив 695,59 грн. (довідка підписана головним бухгалтером ДКП "Луцьктепло"), що унеможливлює вчасне виконання рішення суду.

Крім того, судом правомірно взято до уваги, що ДКП "Луцьктепло" виступає боржником і по інших судових рішеннях, на підставі яких органами ДВС можуть бути застосовані заходи примусового виконання, спрямовані на стягнення грошових коштів з підприємства.

Враховуючи вищевикладене, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач є значимим обєктом для життєдіяльності міста та має стратегічне значення для регіону в якому він здійснює господарську діяльність, при цьому враховуючи його фінансовий стан, інтереси сторони, на користь якої слід сплатити кошти та, що невідкладне вжиття до нього заходів примусового виконання судового рішення може призвести до неспроможності підприємства та можливості зупинення роботи такого підприємства. і як наслідок, загроза його банкрутства та масове загальне скорочення працівників, є достатніми правовими підставами, в розумінні статті 121 ГПК України, для надання відстрочки виконання рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд вірно врахував факт дотримання балансу інтересів сторін і повно дослідив та оцінив як доводи позивача, так і відповідача, а також дотримався розумного встановленого строку відстрочки та обґрунтовано відстрочив виконання рішення господарського суду Волинської області від 06.10.2014 р. в даній справі строком до 01.01.2016 р.

Доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103, 105, 106, 121 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Волинської області від 25 серпня 2015 року у справі №903/719/14 залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Савченко Г.І.