ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2015р. Справа№ 914/2612/15

За позовом: Комунального підприємства Львівської обласної ради Нерухомість та майно, м. Львів

до відповідача: Громадської організації Опілля, м. Львів

про стягнення 19 254 грн. 49 коп.

Суддя Морозюк А.Я.

при секретарі Дзедзінській Ю.К.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: не зявився

Позов заявлено Комунальним підприємством Львівської обласної ради Нерухомість та майно до Громадської організації Опілля про стягнення 21 594 грн. 49 коп., з яких: 15 794,09 грн. заборгованість за надані послуги, 428,45 грн. 3% річних, 633,72 грн. інфляційних втрат та 4 738,23 грн. штрафу..

Ухвалою суду від 03.08.2015 р. порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду в засіданні на 18.08.2015 р. Ухвалою суду від 18.08.2015 р. розгляд справи відкладено на 29.09.2015 р.

16.09.2015 р. позивач подав на адресу суду заяву про зменшення розміру позовних вимог від 14.09.2015 р. №1180, в якій вказує на те, що відповідачем 29.07.2015 р.(тобто до подання позивачем позову до суду) оплачено частину основного боргу в розмірі 1 800,00 грн. у звязку з чим на вказану суму зменшився розмір основної заборгованості та розмір штрафу, а відтак просить стягнути з відповідача 19 254 грн. 49 коп., з яких: 13 994,09 грн. основної заборгованості за надані послуги, 428,45 грн. 3% річних, 633,72 грн. інфляційних втрат та 4 198,23 грн. штрафу.

28.09.2015 р. позивачем подано на адресу суду із супровідним листом копії банківських виписок від 17.08.2015 р. та від 26.08.2015 р. про часткове погашення відповідачем заборгованості в процесі розгляду справи на суму 4 500,00 грн.

В судовому засіданні 29.09.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи, з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. Також просить припинити провадження у справі в частині стягнення 4 500,00 грн. заборгованості погашеної відповідачем в процесі розгляду справи, у звязку з відсутністю предмета спору. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 02.01.2013 р. між позивачем (балансоутримувачем) та відповідачем (користувачем) укладено договір №46-с про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання приміщень та надання комунальних послуг у будинку №3 по вул. Січових Стрільців у м. Львові, відповідно до умов якого користувач зобовязався своєчасно і у повному обсязі щомісячно на підставі виставлених рахунків відшкодовувати витрати балансоутримувача за відповідні послуги. Відповідач виставлені позивачем рахунки оплачував частинами та не щомісячно, у звязку з чим позивач неодноразово направляв йому претензії про допущену заборгованість та необхідність її погашення. Проте ні виставлені позивачем рахунки, ні претензії позитивного результату не дали, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість в розмірі 13 994,09 грн. (згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог). За неналежне виконання договірних зобовязань позивач, керуючись ст. 625 ЦК України, нарахував відповідачу 428,45 грн. 3% річних, 633,72 грн. інфляційних втрат, та на підставі п. 2.6 договору 4 198,23 грн. штрафу (згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Відповідач явку повноваженого представника в жодне із судових засідань не забезпечив, пояснень чи заперечень по суті позовних вимог суду не надав, причин неявки не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення наявне в матеріалах справи.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача в порядку ст.75 ГПК України за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин справи і прийняття рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд встановив наступне.

Між Комунальним підприємством Львівської обласної ради Нерухомість та майно, як балансоутримувачем нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Львівської області, та Громадською організацією «Опілля», як користувачем, 02.01.2013 р. укладено договір №46-с про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання приміщень та надання комунальних послуг, відповідно до умов якого балансоутримувач забезпечує утримання та обслуговування нежитлових приміщень в будинку №3 по вул. Січових Стрільців у м. Львові (п. 1.1), а користувач відшкодовує балансоутримувачу витрати за надання послуг щодо забезпечення тепловою енергією для опалення, електроенергією, водопостачанням та водовідведенням, охорони, прибирання місць спільного користування та інші витрати повязані з утриманням та обслуговуванням будинку, на підставі виставлених балансоутримувачем рахунків (п. 1.2).

Пунктом 2.1 договору сторони передбачили, що сума договору складається із сум зазначених в рахунках і актах приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг), які щомісячно виставляються на підставі договору.

Пунктом 2.2 договору користувач зобовязався щомісяця самостійно отримувати рахунки-фактури та акти приймання-передач в балансоутримувача, за адресою: м. Львів, вул. Винниченка, 8. Не отримання рахунку користувачем не звільняє його від обовязку своєчасної оплати за надані послуги.

У відповідності до п. 2.3 договору користувач зобовязаний здійснювати оплату до 20 числа місяця наступного за розрахунковим на рахунок балансоутримувача.

Пунктом 7.1 термін дії договору встановлено безстроково.

В матеріалах справи наявні рахунки виставлені позивачем в період з грудня 2013 р. по червень 2015 р. на відшкодування відповідачем витрат балансоутримувача, згідно яких загальна сума витрат позивача на послуги, яку повинен був оплатити відповідач становить 19 140,47 грн.

Позивач, з метою врегулювання спору в досудовому порядку неодноразово повідомляв відповідача про розмір допущеної ним заборгованості та про необхідність її погашення, що вбачається з наявних у справі Претензій від 06.03.2014 р. №296, від 08.08.2014 р. №1003, від 20.01.2015 р. №134 (докази направлення, вручення претензій відповідачу додаються).

Також в матеріалах справи наявний акт звіряння розрахунків за надані комунальні послуги станом на 01.05.2015 р., який вручено представнику відповідача 27.05.2015 р., про що свідчить відповідна відмітка на акті, згідно якого кінцеве сальдо станом на 01.05.2015 р. складає 15 691,67 грн.

Як вбачається з наявного у справі розрахунку заборгованості та штрафних санкцій №935 від 21.07.2015 р., відповідачу за надані комунальні послуги в період з грудня 2013 р. по червень 2015 р. нараховано 19 140,47 грн., з яких оплачено 11 246,68 грн., та станом на 30.06.2015 р. основна заборгованість (з врахуванням боргу який існував станом на 01.12.2013 р.) складала 15 794,09 грн.

Причиною виникнення спору є неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором по своєчасній оплаті наданих послуг, відтак позивач звернувся до господарського суду Львівської області із вимогою стягнути з відповідача 13 994 грн. 09 коп. основного боргу, 428,45 грн. 3% річних, 633,72 грн. інфляційних втрат та 4 198,23 грн. штрафу (згідно заяви про зменшення позовних вимог).

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст.174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав та обоязків (господарських зобовязань).

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку.

Відповідно до ст.526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 2.4 договору, користувач зобовязався своєчасно і у повному обсязі відшкодовувати витрати балансоутримувача за надані послуги.

Відповідач жодних пояснень по суті позовних вимог суду не надав, проти заявленої позивачем суми основного боргу не заперечив, таким чином суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на дату подання позову до суду складала 13 994,09 грн. (з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Проте, позивач із супровідним листом від 24.09.2015 р. №1191 долучив до матеріалів справи копію банківської виписки від 26.08.2015 р. про оплату відповідачем комунальних послуг в розмірі 1 600,00 грн. та копію банківської виписки від 17.08.2015 р. про оплату відповідачем комунальних послуг в розмірі 2 900, 00 грн., тобто після подання позову до суду відповідачем погашено частину основного боргу в сумі 4 500,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтвердив факт часткового погашення відповідачем основного боргу, який було здійснено після подання позову до суду, таким чином провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 4 500 грн. 00 коп. підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч. 1 ст.80 ГПК України (відсутній предмет спору).

Таким чином, сума основного боргу відповідача перед позивачем підлягає стягненню в розмірі 9 494,09 грн.

У відповідості до п. 5.1. договору, за невиконання або неналежне виконання зобовязань за договором сторони несуть відповідальність згідно чинним законодавством України.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п.1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 4. ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 2.6 договору встановлено, що при несвоєчасному внесенні плати користувач сплачує штраф в розмірі 30 відсотків від суми заборгованості.

Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідача у відповідності до п. 2.6 договору 30% штраф в розмірі 4 198,23 грн. (згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог) є обґрунтованою.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В частині позовних вимог про стягнення 3% річних, які відповідно до розрахунку, здійсненого позивачем за період з грудня 2013 р. по червень 2015 р. складають 428,45 грн., та стягнення інфляційних втрат, які відповідно до розрахунку, здійсненого позивачем за період з грудня 2013 р. по червень 2015 р. складають 633,72 грн., то дані суми розраховані відповідно до ст.625 ЦК України, і позовні вимоги про їх стягнення є обґрунтованими.

Судовий збір покладається на відповідача, так як спір виник з його вини.

Виходячи із вищенаведеного, керуючись ст.ст. 174, 193, 230, 231 ГК України, ст.ст. 509, 526, 546, 549, 610, 611, 612, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82 - 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Громадської організації Опілля (79000, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 3/50, ідентифікаційний код 26170751) на користь Комунального підприємства Львівської обласної ради Нерухомість та майно (79008, м. Львів, вул. Винниченка, 8, ідентифікаційний код 33358550) 9 494 грн. 09 коп. основного боргу, 428 грн. 45 коп. 3% річних, 633 грн. 72 коп. інфляційних втрат, 4 198 грн. 23 коп. штрафу та 1 827 грн. 00 коп. судового збору.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 4 500 грн. 00 коп.

4. Наказ, відповідно до ст. 116 ГПК України, видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.10.2015 року.

Суддя Морозюк А.Я.