ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.10.2015 р. Справа №914/4319/14

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., при секретарі судового засідання Білан О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви: Товариства з обмеженою відповідальністю Енергія-Новий Розділ, м.Новий Розділ Львівської області

про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Львівської області від 25.02.2015р.

у справі №914/4319/14

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Енергія-Новий Розділ, м.Новий Розділ Львівської області

до відповідача: Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів

про визнання недійсним та скасування рішення.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- представник

від відповідача: ОСОБА_2 - представник.

На розгляд господарського суду Львівської області поступила заява Товариства з обмеженою відповідальністю Енергія-Новий Розділ про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.2015р. у справі №914/4319/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Енергія-Новий Розділ до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення.

Ухвалою суду від 07.08.2015р. заяву призначено до судового розгляду на 07.09.2015р.

В звязку з перебуванням на навчанні судді Бортник О.Ю, 07.09.2015р. за розпорядженням заступника керівника апарату господарського суду Львівської області протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи №914/4319/14, в результаті якого визначено суддю Іванчук С.В.

Ухвалою суду від 07.09.2015р., з метою повного і всестороннього зясування всіх обставин спору, для забезпечення принципу змагальності, враховуючи неявку в судове засідання представника позивача та подане клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд заяви відкладався до 06.10.2015р.

В судове засідання 06.10.2015р. заявник (позивач) явку повноважного представника забезпечив, заяву підтримав в повному обсязі.

В судове засідання 06.10.2015р. представник відповідача явку забезпечив, проти поданої заявником (позивачем) заяви про перегляд рішення господарського суду Львівської області від 25.02.2015р. у справі №914/4319/14 за нововиявленими обставинами заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх.№37327/15 від 07.09.2015р.) і просить суд залишити дане рішення без змін.

За умовами ст.33 ГПК України на сторони покладається обовязок доводити їх вимоги чи заперечення. Згідно вимог ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України, сторони мають рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів, заявленні клопотань та здійсненні інших процесуальних прав.

Дослідивши подані суду документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, сукупно оцінивши докази, які мають значення для заяви, господарський суд Львівської області, в с т а н о в и в:

Рішенням адміністративної колегії від 07.11.2014 року №79р/к у справі 1-02-283/2013 постановлено: визнати, що відповідно до ст..12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» позивач за результатами діяльності у період 2012 року та 1-го півріччя 2013 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з видачі технічних умов на приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж в межах території на якій пролягають локальні (місцеві) електричні мережі із часткою 100%; визнати, що ТзОВ «Енергія Новий Розділ» вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене п.2 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» », а саме зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з видачі технічних умов на приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж у вигляді встановлення таких умов: включення в договір на підготовку та виготовлення технічних умов приєднання умови, за якої мережі, мережі збудовані чи реконструйовані за кошти Замовника належатимуть Товариству; встановлення неправомірних вимог у технічних умовах в частині: монтажу приладу обліку активної електричної енергії прямого ввімкнення класу точності не гірше 1 та встановлення засобів обліку електроенергії з числа тих, що внесенні до Державного реєстру засобів вимірювання, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (п.1 ч.2 ст.13 Закону України «Про захист економічної конкуренції»). За вказані порушення відповідно до ст..52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за вчинене правопорушення на ТзОВ «Енергія Новий Розділ» накладено штраф у розмірі 60 000,00 грн. Зокрема, встановлено, що протягом 2011 2013 років ТзОВ «Енергія Новий Розділ» (за договором Власник) уклало з субєктами підприємницької діяльності (за договором Замовник) договори на підготовку та виготовлення технічних умов приєднання, у п.1.3. яких встановлено, що електроустановки, що будуть побудовані та/або реконструйовані за кошти Замовника до межі балансової належності Замовника згідно вимог технічних умов приєднання, для створення технічної можливості здійснення передачі електричної енергії до електроустановки Замовника належатимуть власнику. Відтак, ТзОВ «Енергія Новий Розділ» включило в договір обов»язкову умову, відповідно до якої набувало неправомірного права на мережі та обладнання, які були збудовані чи реконструйовані за кошти Замовників, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів.

Рішенням господарського суду Львівської області від 25.02.2014р. у справі №914/4319/14 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Енергія-Новий Розділ до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії від 07.11.2014 року №79р/к у справі 1-02-283/2013 відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.04.2015р. у справі №914/4319/14 апеляційну скаргу б/н від 06.03.15 ТОВ Енергія-Новий Розділ залишено без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 25.02.2015р. без змін.

Рішенням господарського суду Львівської області від 25.02.2014р. у справі №914/4319/14 встановлено, що ТзОВ "Енергія - Новий Розділ" ТзОВ «Енергія Новий Розділ» у період 2012 року та першого півріччя 2013 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з видачі технічних умов на приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж, в межах території на якій пролягають локальні (місцеві) електричні мережі з часткою 100%. Зазначена обставина заперечень у сторін не викликає.

У рішенні від 25.02.2014р. у справі №914/4319/14 зазначено, що Львівським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України у спірному рішенні встановлено, що ТзОВ «Енергія Новий Розділ» вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке полягало в тому, що займаючи монопольне (домінуюче) становище на ринку з видачі технічних умов на приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж включило в договір на підготовку та виготовлення технічних умов приєднання умови, за якої мережі, збудовані чи реконструйовані за кошти Замовника належатимуть Товариству; встановлення неправомірних вимог у технічних умовах в частині: монтажу приладу обліку активної електричної енергії прямого ввімкнення класу точності не гірше 1 та встановлення засобів обліку електроенергії з числа тих, що внесенні до Державного реєстру засобів вимірювання, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

При цьому суд зазначає, що відповідно до частин 1 та 3 статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" технічні умови комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об'єкта будівництва, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам, зокрема щодо водо-, тепло-, енерго- і газопостачання, каналізації, радіофікації, зовнішнього освітлення, відведення зливових вод, телефонізації, телекомунікації, диспетчеризації, пожежної та техногенної безпеки. Технічні умови повинні відповідати законодавству, містити достовірну інформацію та обґрунтовані вимоги до об'єктів будівництва, а також відповідати намірам заявника щодо забудови земельної ділянки. Статтею 1 Закону України "Про стандартизацію" передбачено, що технічні умови - документ, що встановлює технічні вимоги, яким повинні відповідати продукція, процеси чи послуги.Таким чином, технічними умовами встановлюються такі вимоги, тобто обовязкові до виконання правила, без дотримання яких надання чи споживання послуг, виконання робіт буде неможливим. Зокрема, енергопостачання обєкта споживача буде неможливим без виконання визначених такими технічними умовами вимог.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Суд у справі №914/4319/14 дійшов висновку про те, що позивачем не підтверджено обґрунтованості своїх позовних вимог, та відмовив у задоволенні позову.

Частиною 3 статті 42 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності. Не допускаються зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісна конкуренція. Види і межі монополії визначаються законом.

Частиною 1 статті 25 Господарського кодексу України визначено, що держава підтримує конкуренцію як змагання між суб'єктами господарювання, що забезпечує завдяки їх власним досягненням здобуття ними певних економічних переваг, внаслідок чого споживачі та суб'єкти господарювання отримують можливість вибору необхідного товару і при цьому окремі суб'єкти господарювання не визначають умов реалізації товару на ринку. Аналогічне за своєю суттю поняття відображено і в статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Згідно з частиною 1 статті 27, частиною 1 статті 28 Господарського кодексу України монопольним визнається домінуюче становище суб'єкта господарювання, яке дає йому можливість самостійно або разом з іншими суб'єктами обмежувати конкуренцію на ринку певного товару (робіт, послуг). Стан товарного ринку, за якого задоволення попиту на цьому ринку є більш ефективним за умови відсутності конкуренції внаслідок технологічних особливостей виробництва (у зв'язку з істотним зменшенням витрат виробництва на одиницю продукції в міру збільшення обсягів виробництва), а товари (послуги), що виробляються суб'єктами господарювання, не можуть бути замінені у споживанні іншими, у зв'язку з чим попит на цьому товарному ринку менше залежить від зміни цін на такі товари, ніж попит на інші товари (послуги), - вважається природною монополією. Аналогічне положення передбачено і статтею 1 Закону України "Про природні монополії".

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Як убачається з пункту 14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" для кваліфікації дій суб'єктів господарювання як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку не є обов'язковим з'ясування настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків. Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем (ч.2 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Стаття 29 Господарського кодексу України визначає такі форми зловживання монопольним становищем на ринку зокрема є нав'язування таких умов договору, які ставлять контрагентів у нерівне становище, або додаткових умов, що не стосуються предмета договору, включаючи нав'язування товару, не потрібного контрагенту.

Товариство з обмеженою відповідальністю Енергія Новий Розділ, нововиявленою обставиною вважає прийняте рішення Миколаївським районним судом Львівської області від 24.06.2015р., яким встановлено, що ТзОВ «Енергія-Новий Розділ» займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг тепловодопостачання, видачі технічних умов на приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж, в межах території на якій пролягають локальні (місцеві) електричні мережі, з часткою 100%. ТзОВ «Енергія-Новий Розділ» також здійснює монтаж приладів обліку активної електричної енергії. За час такого становища ТзОВ «Енергія-Новий Розділ» належним чином дотримувалось вимог чинного законодавства України в частині надання зазначених послуг. У даній заяві заявник також зазначає, що дане рішення Миколаївського районного суду Львівської області отримав в липні 2015 року.

Статтею 112 ГПК України передбачено, що підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за ново виявленими обставинами» від 26.12.2011р. №17 до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є, одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними та допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались господарським судом у процесі розгляду справи. Перевіряючи обґрунтованість заяви чи подання про перегляд судових рішень, суд виходить із загальних положень про докази, у тому числі про належність і допустимість засобів доказування, обовязку доказування і подання доказів.

Як вбачається із встановлених обставин, з яких виходив суд при прийнятті оспорюваного рішення від 25.02.2015р. у справі №914/4319/14, а також обставин, як зазначає заявник, встановлених у рішенні Миколаївського районного суду Львівської області від 24.06.2015р. у справі №447/1334/15-ц, то обома даними рішеннями встановлено, що ТзОВ «Енергія-Новий Розділ» займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг тепловодопостачання, видачі технічних умов на приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж, в межах території на якій пролягають локальні (місцеві) електричні мережі, з часткою 100%. ТзОВ «Енергія-Новий Розділ» також здійснює монтаж приладів обліку активної електричної енергії. Відтак, подана заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами із зазначених у ній підстав, ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи №914/4319/14.

Щодо вказівки у рішенні Миколаївського районного суду Львівської області від 24.06.2015р. у справі №447/1334/15-ц, про те, що: «за час такого становища відповідачем належним чином дотримано вимог чинного законодавства України в частині надання зазначених послуг», належить зазначити таке. У справі №447/1334/15-ц Миколаївського районного суду Львівської області, предметом дослідження було визнання недійсними рахунків на оплату послуг теплопостачання. При прийнятті рішення адміністративної колегії ЛОТВ АМК України від 07.11.2014р. №79р/к у справі 1-02-283/2013 та предметом дослідження у справі №914/4319/14 Господарського суду Львівської області було встановлення обставин, щодо зазначення ТзОВ «Енергія-Новий Розділ» у договорах обовязкової умови, відповідно до якої товариство могло набувати неправомірного права на мережі та обладнання, які були збудовані чи реконструйовані за кошти замовників, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів. Відтак, як вбачається із вищенаведеного, підстави, обставини та предмети дослідження були різними та не повязані між собою. Тому встановлені за результатами таких досліджень обставини, стосуються конкретних правовідносин сторін, зокрема які виникли між сторонами спору у справі №447/1334/15-ц Миколаївського районного суду Львівської області .

Враховуючи вищевикладене, зазначені заявником у поданій заяві, обставини не є тими фактичними даними, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу прийнятого судового рішення від 25.02.2015р. у справі №914/4319/14, не є тими обставинами які суд не враховував у прийнятому рішенні, про які не було відомо на час прийняття судом рішення, а також не є тими обставинами із врахуванням яких, наслідком було б прийняття іншого судового рішення.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю Енергія-Новий Розділ про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.2015р. у справі №914/4319/14 є необґрунтованою, не підтвердженою, тому задоволенню не підлягає.

Згідно із ч.5 ст.114 ГПК України за результатами перегляду судового рішення приймаються: 1) рішення - у разі зміни або скасування рішення; 2) постанова - у разі зміни або скасування постанови; 3) ухвала - у разі зміни чи скасування ухвали або залишення рішення, ухвали, постанови без змін.

Оскільки, спір щодо перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами виник з вини позивача (заявника), судовий збір по розгляду справи щодо перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, відповідно до ст. 49 ГПК України, необхідно покласти на заявника.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 22, 33, 34, 49, 112, 113, 114 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні заяви б/н від 05.08.2015р. (вх.№3444/15 від 05.08.2015р.) Товариства з обмеженою відповідальністю Енергія-Новий Розділ про перегляд рішення господарського суду Львівської області від 25.02.2015р. у справі №914/4319/14 за нововиявленими обставинами відмовити.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 25.02.2015р. у справі №914/4319/14 залишити без змін.

Суддя Іванчук С.В.