ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2015 р. Справа № 909/1168/14

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Деделюк Б. В. , секретар судового засідання Попович Л. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2

до відповідача: Коломийської міської ради, вул. Грушевського,1, м.Коломия,78200

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -ОСОБА_2, АДРЕСА_3

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -

ОСОБА_3, АДРЕСА_1

про визнання недійсними рішень Коломийської міської ради № 1906-46/2014 та № 1907-46/2014 від 18.09.2014року,

за участю:

Від позивача: ОСОБА_4 (довіреність № б/н від 3.10.14) - представник

Від відповідача: Торос В.Я.- спеціаліст, (довіреність №1109/0/01-37/24 від 28.11.10)

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2: не з"явились

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3: не з"явились

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Коломийської міської ради, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень Коломийської міської ради № 1906-46/2014 та № 1907-46/2014 від 18.09.2014.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 16.12.2014 у справі № 909/1168/14 (суддя Калашник В.О.) задоволено позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Коломийської міської ради про скасування рішення Коломийської міської ради народних депутатів № 1907-46/2014 від 18.09.2014 року в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1479,0 м.кв. для ОСОБА_2 та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 4388,0 м.кв. для ОСОБА_3.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 року апеляційну скаргу задоволено, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 16.12.2014 року скасовано та відмовлено в задоволенні позову.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.07.2015 року рішення суду від 16.12.2014 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Згідно автоматизованого розподілу справу № 909/1168/14 скеровано на новий розгляд судді Деделюку Б.В.

Ухвалою суду від 28.07.2015 прийнято справу до розгляду та призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.08.2015.

Ухвалою суду від 11.08.2015 відкладено розгляд справи на 25.08.2015.

Ухвалою суду від 25.08.2015 відкладено розгляд справи на 24.09.2015.

24 вересня 2015 судом оголошено перерву в судовому засіданні до 02.10.2015.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтвердили в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що на підставі Біржової угоди від 09.12.2002 було придбано нежитлове приміщення площею 73,7 кв.м., що складає 572/10000 частки будівель, які знаходяться в АДРЕСА_4 для використання у комерційних цілях.

У вересні 2012 року, позивачем придбано з прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна ще 5410/10000 частки нежитлових приміщень за вказаною вище адресою, загальною площею 699,2 кв.м. Таким чином , позивач стала власником 5982/10000 частки нежитлових приміщень загальною площею 772,90 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_4.

Співвласниками нежитлових приміщень за вказаною адресою є також підприємці ОСОБА_3, яка володіє 3526/10000 частки нежитлових приміщень та ОСОБА_2, який володіє 290/10000 частки нежитлових приміщень.

За нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_4 закріплена в користуванні земельна ділянка площею 10000,9кв.м., що підтверджується зокрема і рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.12.2007 винесеним у цивільній справі №2-151/2007.

У вказаному рішенні зазначено, що з моменту користування до нових співвласників нежитлових будівель по АДРЕСА_4 перейшла земельна ділянка загальною площею 10000,9 кв.м, якою попередній власник, Дирекція №2 Війскторгу ДП МО України "Управління торгівлі Західного оперативного командування". У тому числі 2500,9кв.м. знаходиться під будівлями та 7500,0кв.м. землі для обслуговування приміщень.

Розмір площі земельних ділянок під будівлями підтверджується біржовими угодами від 09.12.2002, та рішенням Коломийської міської ради №243 від 23 березня 1998 року.

Проте, відповідачем визначений законом принцип розподілу між співвласниками будівель по АДРЕСА_4 земельних ділянок не дотримано, що підтверджується прийнятими рішеннями №1906-46/2014 від 18.09.2014 та №1907-46/2014 від 18.09.2014, відповідно до яких ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було надано дозволи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_4 у значно більших розмірах ніж їм належить пропорційно їх частки у будівлях розташованих на цій земельній ділянці.

Зазначеними рішеннями відповідачем порушено право позивача на отримання земельної ділянки для обслуговування придбаного ним частини нежитлового приміщення.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, з підстав викладених в письмових поясненнях, вважає, що провадження у справі слід припинити, оскільки позовні вимоги є безпідставними, а спірні рішення Коломийської міської ради такими, що прийняті відповідно до вимог закону.

Представник третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову , з підстав викладених в відзиві на позов, вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки позивач у своїй позовній заяві невірно трактує положення цивільного та земельного законодавства, вказав на те, що не оформлено право користування майном, ні право власності, ні право оренди до інших власників не передавалось.

Розглянувши документи і матеріали, подані сторонами та витребувані судом, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, із врахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

Судом встановлено, що на підставі Біржової угоди від 09.12.2002 позивачем було придбано нежитлове приміщення площею 73,7 кв.м, що складає 572/10000 частки будівель, які знаходяться в АДРЕСА_4 для використання у комерційних цілях.

У вересні 2012 позивачем придбано з прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна ще 5410/10000 частки нежитлових приміщень за вказаною вище адресою загальною площею 699,2 кв.м. Таким чином, позивач є власником 5982/10000 частки нежитлових приміщень загальною площею 772,90 кв.м., розташованих за адресою АДРЕСА_4.

Співвласниками нежитлових приміщень за вказаною адресою є також підприємця ОСОБА_3, яка володіє 3526/10000 частки нежитлових приміщень та ОСОБА_2, який володіє 290/10000 частки нежитлових приміщень.

За письмовими заявами вказаних осіб Коломийською міською радою були прийняті рішення №1906-46/2014 та №1907-46/2014 від 18.09.2014 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_4 ОСОБА_2, щодо відведення йому 1479 кв.м. земельної ділянки, та ОСОБА_3, щодо відведення їй 4388 кв.м. земельної ділянки.

Загальна площа земельної ділянки, яку використовував попередній власник нежитлових приміщень по АДРЕСА_4, ДП Міністерства оборони України "Управління торгівлі Західного оперативного командування", становила 10000,9 кв.м., що підтверджується, зокрема рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області винесеного 20.12.2007 у цивільній справі №2-151/2007, в якому зазначено, що вказаний розмір площі земельної ділянки підтверджується, як біржовими угодами від 09.12.2002, так і рішенням Коломийської міської ради №243 від 24.03.1998. Зазначеним рішенням міської ради були затверджені матеріали інвентаризації земель у постійному користуванні Дирекції №2 Військторгу.

Вищий господарський суд України скасовуючи рішення господарського суду Івано-Франківської області від 16.12.2014 та постанову ЛАГС від 01.04.2015 вказав на те, що не було дано оцінки матеріалам справи, згідно яких позивач придбав об"єкти нерухомості як громадянин, а не фізична особа-підприємець, звернувся до органу місцевого самоврядування також як громадянин по факту такого придбання.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи документів позивачем, а саме: виписки з ЄДРПОУ від 15.09.15, копії довідки управління Держземагенства у Коломийському районі Івано-Франківської області від 1.04.15 про визначення категорії земель по АДРЕСА_4 та інформаціїї про відсутність кадастрового номеру на земельну ділянку, копії технічного паспорту на нежитлові приміщення по АДРЕСА_4 в цілому, як єдиного майнового комплексу та плану розташування земельної ділянки і об"єктів на ній, копії витягу з реєстру платників єдиного податку від 29.09.15, копії будівлі складу В ОСОБА_2, копії кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_1, план-схеми накладок кадастрових планів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 земельної ділянки по АДРЕСА_4, позивач на час придбання об"єктів нерухомості був зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується договором № 1169 від 14.11.2013 про постачання електричної енергії, договором № 2013/П-Км-415 від 01.01.2013 про постачання природного газу за регульованим тарифом, довідкою № 47 від 10.08.2015 про те, що між Управлінням Державної служби охорони та приватним підприємцем ОСОБА_1 укладено договір № КОЛ-071 від 01.02.2002 на централізовану охорону майна приміщення магазину "Стиль" за адресою АДРЕСА_4.

Статтею 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною 4 цієї ж статті закону визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Таким чином, наведена норма закону передбачає визначення пропорційності частки нежитлових приміщень, які належать новим власникам, частці земельної ділянки на якій вони розміщені та були у користуванні попереднього землекористувача.

За правилами, визначеними ч.4 ст. 120 ЗК України, позивачу , як власнику частини нежитлових приміщень, що становить 5982/10000 (772,90 кв.м.) належала б більша половина площі від загальної, яка складає 10000,9 кв.м.

Однак, без врахування зазначених обставин, Коломийська міська рада прийняла рішення №1906-46/2014 та №1907-46/2014 від 18.09.2014, відповідно до яких ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_4 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площами відповідно 1479,0 кв.м. та 4388,0 кв.м., тобто більшого розміру ніж їм належить.

Зазначеними рішеннями міська рада створила конфліктну ситуацію щодо розподілу земельних ділянок співвласникам нежитлових будівель по АДРЕСА_4, чим порушила права позивача, якому належить відповідно до положень ч.4 ст. 120 ЗК України до розподілу більша площа земельної ділянки необхідної для будівництва та обслуговування придбаних ним нежитлових приміщень, крім того не було проведено кадастрової зйомки.

Відповідно до ст. 198 Земельного кодексу України;

1. Кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

2. Кадастрова зйомка включає:

а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки;

б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами;

в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості;

г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі;

ґ) виготовлення кадастрового плану.

Визначення меж відбувається у випадку, коли таких меж не існувало, тоді як їх відновлення відбувається у випадку повної або часткової втрати на місцевості меж земельних ділянок (межових знаків). Необхідність виконання кадастрових зйомок існує також у випадках, коли земельна ділянка надавалася згідно із чинним раніше законодавством без належного встановлення меж і навіть без складання відповідних планів (див. коментар до ч. ч. 1 та 2 ст. 118 ЗКУ).

Статтею 152 ЗК України визначені способи захисту прав на земельні ділянки, до яких зокрема відноситься визнання недійсним рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Суд вважає, що вказаними рішеннями, відповідач порушив принцип пропорційного розподілу земельних ділянок між співвласниками нежитлових будівель, тим самим порушив права позивача на відведення йому більшої частини земельної ділянки, якою користуються усі співвласники.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За наведених обставин, вимоги позивача є обгрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, на нього відповідно до приписів, встановлених ст. 49 ГПК України, слід покласти витрати в зв"язку з розглядом справи.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 118, 120, 152, 198 ЗК України, ст. 33, 43 , 49, ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Коломийської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень Коломийської міської ради № 1906-46/2014 та № 1907-46/2014 від 18.09.2014, задовольнити.

Визнати недійсними рішення Коломийської міської ради №1906-46/2014 від 18.09.2014 про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1479 кв.м на АДРЕСА_4 та рішення Коломийської міської ради №1907-46/2014 від 18.09.2014 про надання ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 4388кв.м на АДРЕСА_4.

Стягнути з Коломийської міської ради (проспект Грушевського, 1, м. Коломия, 04054334) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, (АДРЕСА_2., код НОМЕР_1) - 1218,00грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили та направити позивачу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.10.15

Суддя Деделюк Б.В.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Попович Л. І. 06.10.15