РІШЕННЯ

24.09.2015Справа №910/16545/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., при секретарі судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/16545/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бел-Пак», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Лотос-Енергія», м. Київ,

про стягнення 39 558,89 грн.,

за участю представників:

позивача - Кагарлицька В.В. (довіреність від 16.07.2015 № 323);

відповідача - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бел-Пак» (далі - ТОВ «Бел-Пак») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Лотос-Енергія» (далі - ТОВ «Лотос-Енергія»): 21 386,93 грн. заборгованості за договором поставки від 19.02.2014 №КР-25/К (далі - Договір); 10 071,89 грн. втрат від інфляції; 386,72 грн. 3% річних; 5 574,66 грн. пені; 2 138,69 грн. штрафу, а всього 39 558,89 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2015 порушено провадження у справі №910/16545/15 (суддя Літвінова М.Є.) та призначено до розгляду у судовому засіданні на 22.07.2015.

17.07.2015 позивач подав суду документи для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2015 розгляд справи було відкладено на 19.08.2015, у зв'язку з неявкою представників відповідача.

Розпорядженням від 18.08.2015 № 04-23/1219 Керівника апарату Кривенко О.М. було призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/16545/15, у зв'язку з тривалим лікарняним судді Літвінової М.Є.

В результаті повторного автоматичного розподілу справа № 910/16545/15 було передано на розгляд судді Курдельчуку І.Д.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2015 справу № 910/16545/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 08.09.2015.

07.09.2015 позивач подав суду письмові пояснення та документи на виконання вимог ухвали суду від 21.08.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2015 розгляд справи було відкладено на 24.09.2015, у зв'язку з неявкою представників відповідача.

24.09.2015 позивач подав суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 24.09.2015 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суд не виконав, відзив на позов не подав.

Ухвали господарського суду міста Києва було надіслано відповідачу на адресу, зазначену у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал.

До матеріалів справи долучено конверти з копіями ухвал, які повернуті з адреси відповідача з відмітками пошти «за закінченням встановленого строку зберігання».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 24.09.2015 за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України).

У судовому засіданні 24.09.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2014 ТОВ «Лотос-Енергія» (продавець) та ТОВ «Бел-Пак» (покупець) було укладено Договір, за умовами якого:

- продавець протягом строку дії Договору зобов'язується поставляти та передавати через мережу АЗС у власність покупця товар, а покупець зобов'язується приймати товар на АЗС та оплачувати його в порядку та на умовах Договору (пункт 2.1 Договору);

- продавець зобов'язаний поставляти покупцю товар через мережу АЗС при пред'явленні ним старт-картки за умови наявності такого товару на відповідній АЗС та у робочий час, встановлений на такій АЗС (підпункт 3.1.1 пункту 3.1 Договору);

- покупець зобов'язаний своєчасно оплачувати продавцю вартість товару, належним чином виконувати інші умови Договору (підпункт 3.3.1 пункту 3.3 Договору);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та засвідчення печатками сторін (пункт 7.1 Договору);

- строк дії Договору складає 1 рік з дати набрання ним чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Даний Договір автоматично пролонговується на наступні періоди в 1 (один) рік кожен, якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону протягом 30 днів до закінчення кожного однорічного періоду дії Договору про намір припинити його дію (пункт 7.2 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - директором Волконітіним Ю.П., який діяв на підставі статуту, та від відповідача - директором Лосем О.Ф., який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено, не розірвано, не визнано недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеними належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, укладений позивачем і відповідачем Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На виконання умов Договору позивачем було здійснено передоплату на суму 21 386,93 грн., а відповідач, у свою чергу, товар на вказану суму ТОВ «Бел-Пак» не поставив.

31.10.2014 сторонами було оформлено акт звірки взаєморозрахунків, в якому відповідач погодив те, що ним не поставлено товар на передоплату у сумі 21 386,93 грн.

13.02.2015, 05.06.2015 та 14.08.2015 позивач надсилав відповідачу листи (№ 61, № 243, № 394), в яких вимагав повернути передоплату у сумі 21 386,93 грн.

ТОВ «Бел-Пак» подало суду докази, що підтверджують факт надсилання на адресу відповідача листів від 05.06.2015 № 243 та від 14.08.2015 № 394.

ТОВ «Лотос-Енергія» відповіді на вказані листи не надало та грошові кошти не повернуло.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, попередня оплата за непоставлений товар має бути повернута позивачу, а тому позовні вимоги щодо стягнення 21 386,93 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім суми попередньої оплати, позивач просить стягнути з відповідача 5 574,66 грн. пені; 10 071,89 грн. втрат від інфляції; 386,72 грн. 3 % річних та 2 138,69 грн. штрафу.

Позивач визначає періоди прострочення з 01.11.2014 по 08.06.2015.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України (далі - ГК України) і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач не надав доказів, які підтверджують факт надсилання на адресу відповідача першої вимоги, а саме листа від 13.02.2015 № 61 та не пояснив чому період нарахування визначено з 01.11.2014.

З огляду на наведене, з урахуванням приписів статті 530 ЦК України прострочення з повернення попередньої оплати у відповідача почалося з 20.07.2015 (лист від 05.06.2015 № 243 надіслано 11.06.2015; повернуто поштою з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» 13.07.2015, тобто саме цей день вважається врученням до якого додається сім днів на виконання обов'язку з повернення).

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення пені, 3% річних та втрат від інфляції є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Що ж до штрафу за не поставку товару, то слід вказати таке.

Відповідно до частини першої статті 23 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною четвертою статті 231 ГК України, штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пункту 8.5 Договору продавець зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 10% від суми непоставленого та оплаченого товару.

Оскільки відповідач на суму передплати товар не поставив, що підтверджено документально, а доказів протилежного суду не подано, Господарський суд міста Києва прийшов до висновку про задоволення вимог щодо стягнення з відповідача штрафу.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно із статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Лотос-Енергія» (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 52-Б, оф. 204; ідентифікаційний код: 39042048) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бел-Пак» (01103, м. Київ, вул. Драгомирова, 10/10, оф. 61; ідентифікаційний код: 31867211): 21 386 (двадцять одну тисячу триста вісімдесят шість) грн. 93 коп. попередньої оплати; 2 138 (дві тисячі сто тридцять вісім) грн. 69 коп. штрафу та 1 086 (одну тисячу вісімдесят шість) грн. 51 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 29.09.2015.

Суддя І.Д. Курдельчук