КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2015 р. Справа№ 911/4526/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Тарасенко К.В.

Власова Ю.Л.

при секретарі судового засідання - Киниці А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія"

на рішення господарського суду Київської області від 01.07.2015

у справі № 911/4526/14(суддя Грабець С.Ю.)

за позовом Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія"

до Броварської районної ради Київської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2

про стягнення заборгованості у сумі 7 101,84 грн.

за участю представників:

від позивача: Коваленко О.М.,

від відповідача: Швець О.Г.,

від третьої особи: не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" (далі - КП "Броваритепловодоенергія") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Броварської районної ради Київської області про стягнення заборгованості у сумі 7 101,84 грн. за надані за період з 07.10.2010 по 01.01.2013 послуги з централізованого опалення належного відповідачу гаража, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням господарського суду Київської області від 10.12.2014 у задоволенні позову про стягнення заборгованості у сумі 7 101,84 грн. відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2015 рішення суду від 10.12.2014 скасовано, позов задоволено.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.04.2015 рішення від 10.12.2014 та постанову від 24.02.2015 скасовано, а справу передано на новий судовий розгляд.

Направляючи справу на новий розгляд до господарського суду Київської області, Вищий господарський суд України вказав, що поза увагою судів залишилось те, що договір № 594 від 01.07.2009 був укладений між позивачем та фізичною особою ОСОБА_2 щодо надання послуг з теплопостачання у гараж, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 25,0 кв.м., тоді як позивач просив стягнути заборгованість за надані послуги з теплопостачання у гараж, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, який згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно зареєстрований за Броварською міською радою та має загальну площу 46,8 кв.м., не з'ясовано місцезнаходження цього гаража.

Також, Вищий господарський суд України звернув увагу на те, що судами не надано оцінку посиланню позивача на приписи ст. 322 ЦК України як на підставу позову, а також не встановлено період фактичного опалення гаража, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що було предметом позовної заяви.

За результатами нового розгляду рішенням господарського суду Київської області від 01.07.2015 в задоволенні позову відмовлено з огляду на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись з судовим рішенням, КП "Броваритепловодоенергія" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Київської області від 01.07.2015 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги КП "Броваритепловодоенергія" про стягнення 7 101,84 грн. за надані послуги з централізованого опалення в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права та неповним з'ясуванням обставин справи. За твердженням скаржника, відповідач є власником гаражного приміщення по АДРЕСА_2, яке знаходилось у користуванні ОСОБА_2 Після розірвання договору про надання послуг з теплопостачання від 01.07.2009 № 594, укладеного позивачем з ОСОБА_2, зобов'язання з утримання цього майна в розумінні ст. 322 ЦК України, в тому числі з оплати централізованого опалення до моменту відключення, перейшло до власника - Броварської районної ради.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2015 апеляційну скаргу КП "Броваритепловодоенергія" на рішення господарського суду Київської області від 01.07.2015 у справі № 911/4526/14 прийнято до провадження у складі колегії: Хрипун О.О. (головуючий), судді - Тарасенко К.В. та Корсакова Г.В., розгляд справи призначено на 23.09.2015.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2015 у зв'язку з перебуванням судді Корсакової Г.В. у відпустці для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді Хрипуна О.О., суддів Власова Ю.Л. та Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2015 апеляційну скаргу КП "Броваритепловодоенергія" у справі № 911/4526/14 прийнято до провадження новим складом колегії та ухвалено здійснювати розгляд в раніше призначеному судовому засіданні.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2015 розгляд апеляційної скарги КП "Броваритепловодоенергія" у справі № 911/4526/14 було відкладено на 30.09.2015.

В судове засідання 30.09.2015 представники третьої особи повторно не з'явились, хоч третя особа належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду.

Беручи до уваги суть спору та матеріали справи, встановлені ст. 102 ГПК України строки розгляду апеляційних скарг, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності представників третьої особи.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечив, вказавши на її безпідставність.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Дана стаття встановлює презумпцію обов'язку власника нести всі витрати, пов'язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, пов'язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов'язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном.

Договором або законом обов'язок з утримання майна власника може бути покладено на іншу особу. Зокрема, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" зобов'язує оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, споживача, особа якого може не співпадати з особою власника приміщення, в якому надаються житлово-комунальні послуги.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до п. п. 1, 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Стаття 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначає споживача як фізичну чи юридичну особу, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. У затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 Правилах користування тепловою енергією термін "споживач теплової енергії" вживається у значенні фізичної особи, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридичної особи, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що чинне законодавство покладає обов'язок оплатити надані виконавцем послуги на фактичного споживача теплової енергії, яким може бути власник приміщення, підключеного до системи централізованого опалення.

Місцевим господарським судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у комунальній власності Броварської районної ради перебуває гараж, загальною площею 46,8 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19.07.2007.

Також, місцевим господарським судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 01.07.2009 між КП "Броваритепловодоенергія" як теплогенеруючою організацією та фізичною особою ОСОБА_2 як споживачем був укладений договір про надання послуг з теплопостачання № 594, згідно з умовами якого позивач взяв на себе зобов'язання постачати ОСОБА_2 теплову енергію (опалення та/або підігрів води), а ОСОБА_2 зобов'язувався оплачувати послуги з теплопостачання за встановленими тарифами та в терміни, передбачені цим договором. Додаток № 1 до договору № 594 від 01.07.2009 свідчить, що позивач взяв на себе зобов'язання надавати послугу з опалення гаража, площею 25 кв.м., що знаходиться на АДРЕСА_1.

12.05.2010 ОСОБА_2 звернувся до позивача з листом, у якому просив позивача припинити надання послуг з теплопостачання гаража, розташованого у АДРЕСА_1, згідно з договором № 594 від 01.07.2009, а договір про надання послуг з теплопостачання № 594 від 01.07.2009 розірвати.

19.04.2011 представниками позивача в присутності ОСОБА_2, якого в акті вказано власником гаражного приміщення, був складений акт, з якого вбачається, що під час обстеження на підставі листа № 227 системи теплопостачання гаражів за адресою: АДРЕСА_2, виявлено можливість відключення від опалення при умові видимого розриву в сусідньому гаражі та утеплення трубопроводу.

На думку колегії суддів, даний акт не дає можливості дійти висновку, що представники КП "Броваритепловодоенергія" обстежили систему теплопостачання саме того гаража, який хоч і знаходяться за адресою АДРЕСА_2, але належить до комунальної власності Броварської районної ради. Даний акт не дає можливості для беззаперечного висновку, що гараж, про надання позивачем послуг з теплопостачання якого з ОСОБА_2 був укладений договір № 594 від 01.07.2009, знаходиться саме за адресою АДРЕСА_2.

В листі від 19.09.2012 ОСОБА_2 повідомив позивача, що не є власником гаража, щодо опалення якого ним був укладений договір № 594 від 01.07.2009, та просив його не турбувати з приводу предоплати теплопостачання.

Як встановлено місцевим господарським судом, фактично позивач припинив надання послуг з теплопостачання за договором № 594 від 01.07.2009 у грудні 2012 року. Відповідно до рахунку № 1947 від 04.09.2014 вартість послуг з централізованого опалення в приміщення гаража за період з 07.10.2010 до 01.01.2013 становить 7 101,84 грн.

Звернувшись з позовною заявою до Броварського міськрайонного суду Київської області, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 борг у сумі 7 101,84 грн. за період з 07.10.2010 до 01.01.2013. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/10254/13-ц від 01.04.2014, з урахуванням ухвали суду про виправлення описки в рішенні у справі № 361/10254/13-ц від 27.04.2015, у задоволенні позову відмовлено, у зв'язку з належним повідомленням ОСОБА_2 про припинення дії договору № 594 від 01.07.2009 з 01.07.2010.

Як встановлено місцевим господарським судом з письмових пояснень представника позивача № 01-1355 від 22.06.2015, гараж, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та має загальну площу 46,8 кв.м., поділений на дві кімнати. Площа, вказана у договорі, а саме 25,0 кв.м., є площею однієї кімнати в гаражі, яку використовував ОСОБА_2 Виходячи з цієї площі, позивачем нарахована оплата за послуги з теплопостачання. Різниця в нумерації виникла у зв'язку з тим, що договір № 594 від 01.07.2009 укладався без наявності будь-яких документів, зі слів "орендаря" нежитлового приміщення (гаража) ОСОБА_2

Дійсно, при укладенні договору могли помилково зазначити адресу, але ж наданий позивачем наряд № 87 від 19.09.2012 свідчить про відключення 07.12.2012 у зв'язку із заборгованістю в сумі 6 252,92 грн. споживача ОСОБА_2, саме гаража по АДРЕСА_1.

Критично оцінивши пояснення представника позивача, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що наявні у справі докази не доводять факт надання послуг з централізованого опалення нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та належить до комунальній власності Броварської районної ради.

В листі від 01.11.2010 (вх. № 227) Броварська районна державна адміністрація Київської області просить про відключення від теплопостачання з 05.11.2010 гаражів за адресою АДРЕСА_2, що належать Броварській районній державній адміністрації.

Як пояснив відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, відповідно до рішення сесії Броварської районної ради Київської області V скликання від 31.08.2010 № 527-40-V "Про управління об'єктами (майном) спільної власності територіальних громад сіл, селищ району" Броварській районній державній адміністрації були делеговані повноваження з управління об'єктами (майном) спільної власності територіальних громад сіл, селищ Броварського району. В межах делегованих повноважень Броварська районна державна адміністрація після звернення ОСОБА_2 та повідомлення про звільнення ним займаного приміщення гаража, направила офіційного листа про відключення від теплопостачання гаражів за адресою АДРЕСА_2.

Проте, з самого листа не вбачається, що до цих гаражів належить і той, з приводу централізованого опалення якого позивач укладав договір з ОСОБА_2, та/або той, що належить до комунальної власності Броварської районної ради згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19.07.2007. Доказів відключення від централізованого опалення гаража, що належить до комунальної власності Броварської районної ради згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19.07.2007, як і доказів підключення, позивач суду не надав

Позивач не спростував твердження відповідача з приводу того, що Броварська районна рада не зверталась до позивача з проханням надавати послуги з теплопостачання, договір між позивачем та відповідачем про надання таких послуг не укладався, відповідач не отримував платіжних документів на оплату послуг з теплопостачання, наданих позивачем, а також ніколи їх не оплачував. Позивач взагалі не надав жодного доказу, який би свідчив про підключення у спірний період до системи теплопостачання нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та належить до комунальній власності Броварської районної ради.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Позивач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заперечення відповідача та доводили факт надання ним у спірний період послуг з теплопостачання нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та належить до комунальній власності Броварської районної ради.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" на рішення господарського суду Київської області від 01.07.2015 у справі № 911/4526/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Київської області від 01.07.2015 у справі № 911/4526/14 залишити без змін.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді К.В. Тарасенко

Ю.Л. Власов