ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

06 жовтня 2015 р. Справа № 902/1115/15

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Василишеній Н.О.

За участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1 - представник за довіреністю;

відповідача : не зявилися;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт" (84206, Донецька обл., м. Дружківка, вул. Театральна, 5)

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "Будпак-Постач" (21036, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 2, к. 104)

про стягнення заборгованості 87 440,63 грн.

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Моноліт» (далі позивач) звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпак-Постач» (далі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача 87 440,63 грн. заборгованості з якої 50 542,40 грн. основна заборгованість; 7 142,34 грн. пеня; 1 467,61 грн. 3% річних та 28 288,28 грн. індекс інфляції.

Ухвалою від 14 серпня 2015 року порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 27 серпня 2015 року.

Ухвалою від 27 серпня 2015 року відкладено розгляд справи, в звязку з неявкою представників сторін.

В судове засідання 06.10.2015 р. зявився представник позивача, який підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, відзиву на позов та витребуваних документів не надав. Однак 06 жовтня 2015 року через канцелярію суду надійшла заява відповідача про неможливість прибуття в судове засідання в звязку з відрядженням представника, крім того в даній заяві відповідач заперечує проти позову, просить суд відмовити в задоволені позовних вимог та закрити провадження у справі надавши сторонам можливість вирішити всі спори між собою шляхом переговорів.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

З огляду на подані в справу докази, суд приходить до висновку про те, що неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору у його відсутність. Спір відповідно положень ст. 69 ГПК України має бути розглянутий в межах двомісячного строку та відповідно до ст. 75 ГПК України підлягає вирішенню за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно і обєктивно дослідивши в сукупності надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку суд встановив наступне.

16.10.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 1610-14 (в подальшому Договір), відповідно до умов якого, продавець (позивач) зобовязується поставити, а покупець прийняти та оплатити вугілля на умовах цього договору. Кількість, якість, ціна та марка, поставленого вугілля зазначаються в специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно п. 1.4. Договору загальна сума договору складається з сум усіх специфікацій, які є невід'ємною частиною даного договору.

Продавець постачає вугілля залізничним транспортом на підставі «Інкотермс- 2000» (п.2.1 Договору).

Відповідно до п. 3.2 Договору покупець зобовязується оплатити кожну партію вугілля шляхом банківського переказу грошових коштів на рахунок продавця: - заліз. тариф передоплата 100%; - вугілля 50% сплата по факту відвантаження, що підтверджуються накладними, наступні 50% вартості вугілля сплачуються в продовж одного банківського дня з моменту отримання покупцем.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що на підставі первісних документів сторони щомісячно, до 5 числа, наступного місяця за розрахунковим, проводять звірку взаєморозрахунків за даним договором, яка оформлюється двохстороннім актом.

Згідно з накладними підписаними обопільно та скріпленими печатками стороні № 171001 від 17.10.2014 р. та № 241001 від 24.10.2014 року позивач поставив, а відповідач прийняв 99,840 тонн вугілля на загальну суму 285 542,40 грн. Крім того згідно накладної № 301001 від 30.10.2014 р. також обопільно підписаної та скріпленої печатками сторін позивач поніс залізничні витрати на загальну суму 9 232,80 грн.

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково. 01.12.2014 року сторонами підписано Акт звірки взаєморозрахунків на суму 90 542,40 грн. Однак 09.04.2015 року відповідач провів часків розрахунок на суму 40 000,00 грн. Станом на день слухання справи за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем в сумі 50 542,40 грн.

Дослідивши і оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини щодо поставки товару, за якими згідно зі ст. 712 ЦК України одна сторона продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

У ст. 33-34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

В судовому засіданні позивачем доведено суду, що на день розгляду справи у відповідача перед ним існує заборгованість у сумі 50 542,40 грн., а тому суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення основної заборгованості.

Окрім основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 7 142,34 грн. пеня; 1 467,61 грн. 3% річних та 28 288,28 грн. індекс інфляції.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням

встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При перевірці правильності нарахування позивачем 3% річних та індексу інфляції за період з 11.11.2014 року по 01.07.2015 року, судом не виявлено помилок, а тому 1 467,61 грн. 3% річних та 28 288,28 грн. індекс інфляції за порушення строків оплати підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 6.1 Договору в разі недотримання строків оплати продукції вказаних в п. 3.2 договору покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості не оплаченої суми.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд провівши перерахунок пені відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України за період з 11.11.2014р. по 11.05.2015 р. (182 дні прострочення) встановив що позовні вимоги в частині стягнення 7142,34 грн. пені є обґрунтованими, закріпленими договором та не суперечать законодавству, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82-84, 115 Господарського процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпак-Постач» (21036, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, б. 2, к. 104, код 38717605) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт» (84206, Донецька обл., м. Дружківка, вул. Театральна, 5, код 31959396) 50 542,40 грн. - основного боргу; 7 142,34 грн. пені; 1 467,61 грн. 3% річних; 28 288,28 грн. індексу інфляції та 1827,00 грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Копію рішення направити згідно переліку рекомендованим листом.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 12 жовтня 2015 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (84206, Донецька обл., м. Дружківка, вул. Театральна, 5)

3 - відповідачу (21036, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 2, к. 104)