ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.09.2015 Справа № 907/845/15

Суддя Ващиліна Н.М., розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відділу освіти Іршавської районної державної адміністрації

про стягнення суми 13 498,98 грн. заборгованості за договором про надання послуг з організації харчування учнів №31 від 21.02.2013 в т.ч. 8166,76 грн. - основний борг, 342,33грн. - 3% річних та 4989,89грн. - інфляційних нарахувань,

Представники:

від позивача не зявився;

від відповідача ОСОБА_2, представник по довіреності.

СУТЬ СПОРУ: фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 заявлено позов до відділу освіти Іршавської районної державної адміністрації

про стягнення суми 13 498,98 грн. заборгованості за договором про надання послуг з організації харчування учнів №31 від 21.02.2013 в т.ч. 8166,76 грн. - основний борг, 342,33грн. - 3% річних та 4989,89грн. - інфляційних нарахувань.

У судовому засіданні 29.09.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Позивач у судове засідання не зявився, за його клопотанням (а.с.46) розгляд справи з 14.09.15р. відкладено до 29.09.15р (ухала суду від 14.09.15).

У попередніх судових засіданнях представник позивача настоював на задоволенні позову з мотивів, викладених у позовній заяві та поясненнях, наданих у судових засіданнях. Зокрема, вважає доведеним факт надання ним згідно меню-вимог за період з 03.02.14р. по 25.02.14р. у Довжанську ЗОШ I-II ступенів кухонної продукції на загальну суму 8166,76 грн., а також виставлення ним 05.03.14р. рахунку на оплату відповідача. Як доказ виставлення рахунку надано його копію, на якому проставлено напис «Гол.бух. оплатити».

Представник відповідача заперечує проти задоволення позову з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву та уточнюючого пояснення до позовної заяви. Не заперечуючи факт надання послуг гарячого харчування учнів Довжанскої ЗОШ I-II ступенів, вважає що позивач у відповідності до укладеного договору не надав йому необхідні документи для оплати, а саме рахунку на оплату. Із поданої позивачем копії рахунку не можливо встановити, хто саме написав резолюцію на рахунку та відсутня належна відмітка відповідача, яка б свідчила про отримання такого рахунку тощо.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Між відділом освіти Іршавської РДА (замовник-відповідач) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (постачальник-позивач) укладено договір №3 від 21.02.13р., предметом якого є постачання кухонної продукції у вигляді перших, других, третіх страв, згідно розробленого меню відповідно до постанови КМУ від 21.11.14р. №1591.

Постачальник зобовязався своєчасно надавати послуги з організації гарячого харчування учнів у приміщеннях шкіл їдалень Лучківської ЗОШ I-II ступенів та Довжанської ЗОШ I-II ступенів.

Пунктом 6 вказаного договору передбачено, що він діє до 31.12.13р. і його дія може продовжуватись на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року в обсязі , що не перевищує 20% суми, встановленої в договорі, укладеному в попередньому році.

30.12.13р. сторони уклали додаткову угоду, якою продовжили дію договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початок 2014р.

Матеріалами справи, зокрема зведеним меню, менювимогами, накладною №11 підтверджується надання позивачем у Дожанську ЗОШ I-II ступенів послуг по наданню гарячого харчування в лютому 2014р. на суму 8166,76 грн. Факт наданих цих послуг відповідачем не спростовано.

Пунктом 1.2. вищевказаного договору передбачено, що замовник зобовязується забезпечити своєчасну оплату на умовах договору.

Договір №31 від 21.02.2013 року за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

У відповідності до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (п.1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2.3. договору сторін передбачено, що замовник здійснює оплату на розрахункові рахунки постачальника за надання даних послуг згідно меню та на підставі рахунку та накладної по мірі надходження коштів з місцевого бюджету.

Тобто договором не встановлено конкретного строку (терміну) виконання грошового зобовязання (а обовязки замовника оплатити надання послуг з організації гарячого харчування учнів є грошовим зобовязанням).

Подана позивачем копія рахунку №11 від 05.03.2014 не може служити належним доказом надання цього рахунку відповідачеві для оплати: у ньому відсутня відмітка службової особи відповідача про його одержання; не надано також суду доказів про його надіслання відповідачеві іншим особам, зокрема, органами звязку.

У відповідності до п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобовязання якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України.

Вказаною нормою ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такі обовязки у семиденний термін від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цівільного законодавства.

Оскільки згаданою ст. 530 ЦК України не встановлена форма предявлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслати йому рахунки тощо.

Із поданих відповідачем до уточнюючого пояснення до позовної заяви доказів вбачається, що позивач письмово звернувся до відповідача 06.08.2014 із заявою, в якій фактично вимагав сплату боргу за харчування дітей в Довжанській ЗОШ I-II ступенів за лютий 2014 згідно договору №31 від 21.02.2013р.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 530 ЦК України строк оплати настав 15.08.2014р. Таким чином, з 15.08.2014р. у відповідача виникло грошове зобовязання щодо сплати суми 8166,76грн. вартості послуг з організації дитячого харчування учнів Довжанської ЗОШ I-II ступенів у лютому 2014р.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

За період прострочення оплати суми 8166,78 з 15.08.2014р. по 28.07.2015р. 3 % річних складають 233,59 грн., а інфляційні нарахування - 4540,71грн.

Виходячи з вищенаведеного позовні вимоги підлягають задовленню частково, в сумі 12 941,06грн. в т.ч. 8166,76грн. заборгованості за надані послуги з організації дитячого харчування учнів Довжанської ЗОШ I-II ступенів, 233,59грн.- 3% річних та 4540,71грн. інфляційних нарахувань.

В решті вимоги задоволенню не підлягають у звязку з вищевикладеним; позивач помилково посилається на обовязок відповідача негайно оплатити товар після його прийняття у відповідності до ст. 692 ЦК України; дана норма регламентує відносини по договору купівлі-продажу (глава 54 ЦК України), предметом договору сторін №31 від 21.02.2013р. є надання послуг (глава 63 ЦК України).

Заперечення відповідача відхиляються у звязку з вищевикладеним; його уточнюючі пояснення щодо переплати за харчування учнів в інших термінах судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд розглядає справу в межах заявлених вимог; питання переплати в інший період можливо вирішити в окремому порядку.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у розмірі 1751,48 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85

Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з відділу освіти Іршавської районної державної адміністрації (90100, м.Іршава, вул. Шкілька, 17, код 36990540) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (90154, Іршавський район, смт. Довге, вул. Матросова, 56, код НОМЕР_1) суму 12 941,06грн. (дванадцять тися девятсот сорок одна гривня 06 коп.) в т.ч. 8166,76грн. заборгованості за надані послуги з організації дитячого харчування учнів Довжанської ЗОШ I-II ступенів, 233,59грн.- 3% річних та 4540,71грн. інфляційних нарахувань., а також суму 1751,48 грн. (одна тисяча сімсот пятдесят одна гривня 48 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обовязковому виконанню на території України в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 02.10.2015.

Суддя Н.М. Ващиліна