ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 р. Справа № 909/853/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводі С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпаття-Танталіт", вул. Гетьмана Мазепи, буд. 141, м. Івано-Франківськ, 76018,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "МС Девелопмент", вул. Сєрова, буд. 4, м. Дніпропетровськ, 49000,

про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном площею 124,5 кв.м., яке розташоване за адресою: вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ шляхом його звільнення

за участю:

від позивача: представник не з"явився

від відповідача: ОСОБА_1 - представник, (довіреність № 72 від 04.09.2015 року; паспорт серія СС № 780439 від 15.06.1999 року)

встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Прикарпаття-Танталіт" звернулось до господарського суду Івано-Франківської області із вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "МС Девелопмент" про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном площею 124,5 кв.м., яке розташоване за адресою: вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ шляхом його звільнення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач чинить перешкоду позивачу щодо права власності своїм майном (частину нерухомого майна - 71/100 частки нежитлових приміщень площею 124,5 кв.м, розташованих за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців (вул. Чапаєва), буд.15), переданого йому попереднім власником ТзОВ "Берегиня-ІФ".

08 вересня 2015 року відповідачем по справі подано клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення спору по справі №909/797/15 за позовом ТОВ "Берегиня-ІФ" до ТОВ "МС Девелопмент" про розірвання договору оренди спірного приміщення від 15.03.2012 року. Дане клопотання обгрунтоване тим, що вирішення спору по даній справі залежить від вирішення спору по справі, що розглядається господарським судом Дніпропетровської області.

За приписами частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі факти, які мають преюдиціальне значення.

У свою чергу під неможливістю розгляду справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи розуміється неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Оскільки на момент розгляду справи спірний договір є чинним, то розгляд справи №909/797/15 не впливає на можливість вирішення даного спору. В разі розірвання в подальшому договору оренди дана обставина може бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами. А тому підстави для зупинення провадження у справі відсутні і в задоволенні даного клопотання слід відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, згідно підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх. №14810/15 від 29.09.2015 року).В обгрунтування заперечень відповідач посилається на првомірність користування спірною нерухомістю, відповідно до укладеного з попереднім власником договору оренди.Одночасно відповідач вказує ,що сумлінно виконує свій обов`язок по сплаті орендної плати позивачу на доказ чого подав копії платіжних доручень.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, ухвали суду від 22.09.15 не виконав, причин неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце судового слухання справи був належним чином повідомлений, що підтверджується відміткою на зворотньому боці ухвали суду від 22.09.15.

Відповідно до ч.3 ст.22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п.3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пунктом 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення позивача належним чином про розгляд судової справи і забезпечення його явки в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи без його участі.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, вислухавши представника відповідача, всебічно і повно з"ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

15 березня 2012 року між ТОВ "Берегиня-ІФ" та ТОВ "МС Девелопмент" був укладений договір оренди частини нежитлових приміщень, відповідно до якого ТОВ "Берегиня-ІФ" передало в тимчасове платне володіння і користування, а ТОВ "МС Девелопмент" прийняло частину нежитлових приміщень площею 124,5 кв.м., розташованих за адресою вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ для розміщення офісу, об"єкту надання послуг , об"єктів торгівлі (в тому числі аптечними та іншими товарами).

Термін дії договору відповідно до п.2.5 становить 10 (десять) років з моменту підписання Акту приймання-передачі об"єкту, тобто з 22.02.2012року по 22.02.2022 року.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.06.2015 року, індексний номер 39072939, зареєстроване службою Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.06.2015 року, індексний номер 39073017 до позивача перейшло право власності на частину об"єкту вище зазначеного нерухомого майна, зокрема 71/100 частини нежитлових приміщень площею 24,5 кв.м., розташованих за адресою вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ .

Листом №07/1 від 03 липня 2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпаття-Танталіт" звернулось до відповідача з пропозицією про переукладання договору оренди з новим власником нерухомого майна.

Листом №88 від 10.07.2015 року відповідач намагався врегулювати суперечності, зокрема висловив свою готовність сплачувати орендну плату новому власнику за умови надання останнім банківських реквізитів.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, частиною 1 якої передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов).

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Для подання негаторного позову достатньо, щоб дії та/або бездіяльність порушували права власника і були протиправними, тобто необхідною умовою для застосування статті 391 ЦК України є доведеність факту здійснення відповідачем перешкод у реалізації позивачем права користування та розпоряджання своїм майном, а також, обґрунтування в чому полягають такі перешкоди.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України (надалі за текстом - ГПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В спірному випадку, позивач не обґрунтував та не довів перед судом в чому саме полягають дії відповідача щодо чинення перешкод у користуванні та розпорядженні спірним нерухомим майном.

Щодо твердження позивача про перехід до нього права власності на спірне орендоване відповідачем майно від іншого власника, то слід зазначити наступне.

Статтею 770 Цивільного кодексу України, яка є спеціальною по відношенню до статті 346 цього ж кодексу, передбачено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов"язки наймодавця.

Те саме передбачено і Договором оренди частини нежитлових приміщень від 15.03.2012 року, зокрема п. 2.2.

З наведеного випливає про правомірність користування відповідачем спірним нерухомим майном.

Отже, позивач, звернувшись до господарського суду не довів наявність факту порушення відповідачем прав позивача.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального Кодексу доказами у справі є будь-які

фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи, що позивачем не представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, суд прийшов до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст124 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 386, 387, 391, 396, 770 Цивільного кодексу України, ст.ст. 32, 33, 43, 49, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпаття-Танталіт" (вул. Гетьмана Мазепи, буд. 141, м. Івано-Франківськ, 76018, код 37581388) до Товариства з обмеженою відповідальністю "МС Девелопмент" (вул. Сєрова, буд. 4, м. Дніпропетровськ, 49000, код 35861700) про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном площею 124,5 кв.м. (сто двадцять чотири цілих п"ять десятих квадратних метра), яке розташоване за адресою: вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ шляхом його звільнення

Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.10.15

Суддя Фанда О. М.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ ОСОБА_2 05.10.15