РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2015Справа №911/1534/15
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., судідв - Мельника В.І., Мудрого С.М., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент»
до про Публічного акціонерного товариства «Златобанк» визнання договору іпотеки недійсним
Представники:

від Позивача: Сподар А.В. (представник за довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» (надалі також - «Відповідач») про визнання договору іпотеки недійсним.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 18.05.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» (Іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент» (Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., зареєстрований в реєстрі за № 466, який забезпечує виконання зобов»язань, що випливають з укладеного між Боржником та Іпотекодержателем Кредитного договору №211/12-KL від 17.09.2012 року та додаткових угод до нього. Як зазначає Позивач, вказаний Договір був підписаний від імені Позивача директором Штойко К.О. на підставі статуту та протоколу №20-07/12 від 20.07.2012 року, проте жодного документу, який би підтверджував рішення загальних зборів товариства на укладання вказаного договору відсутні. За таких підстав, Позивач просить Суд визнати недійсним Договір іпотеки від 18.05.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., зареєстрований в реєстрі за № 466.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.04.2015 року порушено провадження у справі №911/1534/15 та призначено розгляд справи на 18.05.2015 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.05.2015 року справу №911/1534/15 передано за підсудністю до господарського суду міста Києва.

Відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва, справу № 911/1534/15 передано до розгляду судді Чинчин О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 року справу № 911/1534/15 прийнято до провадження суддею Чинчин О.В., судове засідання призначено на 18.06.2015 року.

18.06.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача надати Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо Публічного акціонерного товариства "Златобанк".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2015 року відкладено розгляд справи на 02.07.2015 року, , у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, витребуванням додаткових доказів по справі.

02.07.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить Суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

02.07.2015 року в судове засідання з'явились представники сторін. В судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, якими заперечив проти задоволення позовних вимог.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням Відзиву Публічного акціонерного товариства "Златобанк".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2015 року відкладено розгляд справи на 22.07.2015 року, у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі.

22.07.2015 року в судове засідання з'явились представники сторін.

В судовому засіданні представник позивача подав додаткові пояснення та клопотання про витребування у Відповідача оригіналів протоколів Товариства з обмеженою відповідальністю "Респект Інвестмен" за №25-04/13 від 25.04.2013 року та №130401 від 04.09.2013 року, щодо надання дозволу ТОВ "Респект Інвестмен" укласти договір застави нерухомого майна. Також подав клопотання про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить доповнити позовні вимоги шляхом викладення їх в наступній редакції : " 5. Визнати недійсним договір поруки №211/12KL/P від 07.03.2013 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Респект Інвестмент" та Публічним акціонерним товариством "Златобанк".

Представник відповідача в судовому засіданні подав документи для долучення до матеріалів справи та зазначив, що не має оригіналів протоколів, які просить витребувати Позивач.

Суд на місці ухвалив - відмовити в задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів по справі, а заяву про збільшення розміру позовних вимог повернути на підставі ст. 63 ГПК України.

Крім того, представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи та розгляд справи колегією суддів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що дана справа є складною, що є підставою призначити колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2015 року суд призначив колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва від 23.07.2015 року, справу № 911/1534/15 передано до розгляду колегії суддів у складі: суддя Чинчин О.В. (головуючий), судді - Мельник В.І., Мудрий С.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2015 року прийнято до провадження справу №911/1534/15 колегією суддів у складі: суддя Чинчин О.В. (головуючий), судді - Мельник В.І., Мудрий С.М. та призначено розгляд справи на 07.09.2015 року.

07.09.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначене на 07.09.2015 року.

07.09.2015 року судове засідання не відбулось, у зв'язку із перебуванням судді Чинчин О.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2015 року призначено розгляд справи на 22.09.2015 року, з метою недопущення порушення процесуальних прав сторін на участь у судовому засіданні, повного та всебічного з'ясування обставин справи.

22.09.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення.

В судовому засіданні 22 вересня 2015 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив Суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, заявив усне клопотання про витребування у Відповідача оригіналу Протоколу №25-04/13 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент» від 25.04.2013 року. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується надсиланням телефонограми на адресу Відповідача від 18.09.2015 року.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд, розглянувши усне клопотання Позивача про витребування у Відповідача оригіналу Протоколу №25-04/13 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент» від 25.04.2013 року, прийшов до висновку про відмову в його задоволенні, як безпідставне з огляду на наступне. Рішення Загальних зборів, оформлене протоколом №25-04/13 від 25.04.2013 року, приймалось Товариством з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент», і всі оригінали документів знаходяться саме у Позивача. Крім того, Суд зауважує, що відповідно до статті 38 Господарського процесуального кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів, у якому повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ. Заявлене представником Позивача усне клопотання про витребування доказів по справі загалі не відповідає вимогам, викладеним у статті 38 Господарського процесуального кодексу України.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 22 вересня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» (Іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент» (Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., зареєстрований в реєстрі за № 466, який забезпечує виконання зобов»язань, що випливають з укладеного між Боржником та Іпотекодержателем Кредитного договору №211/12-KL від 17.09.2012 року та додаткових угод до нього.

Згідно пункту 1.2 Договору предметом іпотеки за цим договором є наступне нерухоме майно:

Склад ПММ, що знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, с.Забуяння, вулиця Жовтнева, буд. 171, який складається з наступних будівель та споруд:

Адмінбудівля, загальною площею 74,3 кв.м., Літера А;

Продуктова насосна, загальною площею 31,7 кв.м., Літера Б;

Естакада палива, загальною площею 80,6 кв.м., Літера В;

Склад, загальною площею 6,2 кв.м., Літера Г;

Вольєр, Літера К;

Вольєр, Літера Л;

Вольєр, Літера М;

Вольєр, Літера Н;

Огорожа, 1-8 за планом земельної ділянки;

Цистерна, 9-24 за планом земельної ділянки;

Естакада, 25 за планом земельної ділянки;

Тротуар, 1 за планом земельної ділянки.

Згідно з п. 1.2.1.1 Договору предмет іпотеки належить Іпотекодержателю на праві приватної власності на підставі Договору купівлі - продажу нерухомого майна, посвідченого Щелковим Д.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 08 грудня 2008 року за р. №1702. Реєстрація права власності на предмет іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.05.2013 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 7.

В обґрунтування заявлених позовних вимог про визнання Договору недійсним, Позивач посилається на те, що вказаний Договір був підписаний від імені Позивача директором Штойко К.О. на підставі статуту та протоколу №20-07/12 від 20.07.2012 року, проте жодного документу, який би підтверджував рішення загальних зборів товариства на укладання вказаного договору відсутні. За таких підстав, Позивач просить Суд визнати недійсним Договір іпотеки від 18.05.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., зареєстрований в реєстрі за № 466.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Аналогічні положення містить статті 20 Господарського кодексу України.

За приписом статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Пунктом 2.1. Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За змістом п.2.9 Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Одночасно, за змістом п.2.5.2 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України необхідно з урахуванням приписів ст.215 Цивільного кодексу України та ст.207 Господарського кодексу України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, ч.1 ст.220, ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.207 Господарського кодексу України), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора.

Такої саме позиції дотримується Вищий господарський суд України і у п.18 Інформаційного листа №01-8/211 від 07.04.2008р. «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України», за змістом вимога про визнання недійсним правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Цивільний кодекс України не дає визначення поняття «заінтересована особа». Тому коло заінтересованих осіб має з'ясовуватись в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

Крім того, виходячи зі змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Як встановлено Судом, 18.05.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» (Іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент» (Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., зареєстрований в реєстрі за № 466, який забезпечує виконання зобов»язань, що випливають з укладеного між Боржником та Іпотекодержателем Кредитного договору №211/12-KL від 17.09.2012 року та додаткових угод до нього.

У відповідності до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права і обов'язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням).

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 42 Господарського кодексу України передбачено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єкта ми господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 42 Господарського кодексу України передбачено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єкта ми господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це скріплюється печаткою.

Статтею 97 Цивільного кодексу України визначено, що управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.3 ст.237 Цивільного кодексу України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

За положеннями ч.1 ст.58 Закону України «Про господарські товариства» вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників.

Відповідно до ч.1 ст.98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Правові наслідки вчинення правочинів з перевищенням повноважень визначено частиною першою статті 241 ЦК України: правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Таким чином, із змісту норми частини першої статті 241 ЦК України випливає, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу).

Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір від імені Іпотекодержателя - Публічного акціонерного товариства «Златобанк» було укладено Боровською Наталією Вікторівною, яка діяла на підставі довіреності, з одного боку та від імені Іпотекодавця - Товариства з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент» було укладено директором Штойко Костянтином Олександровичем, який діяв на підставі Статуту та Протоколу №20-07/12 від 20 липня 2012 року, з іншого боку.

Пунктом 9.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент», затвердженого протоколом загальних зборів від 07.09.2011 року, встановлено, що Загальні збори учасників товариства є вищим органом товариства, який складається з учасників або призначених ними представниками.

До компетенції Зборів учасників товариства належить, зокрема, прийняття рішень про відчуження та/або придбання товариством нерухомого майна, прийняття рішень про укладання угод (договорів, контрактів) на суму, що становить 50 і більше відсотків вартості майна товариства. (пп.9.7.18, 9.7.19 Статуту)

Відповідно до п.10.1 Статуту виконавчим одноособовим органом Товариства, який здійснює поточне керівництво діяльністю Товариства, є директор.

Згідно з пп.10.10.2 Статуту до компетенції Директора належить укладання угод (договорів, контрактів) з урахуванням обмежень, встановлених п.п.9.7.19 даного Статуту.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що при укладанні Договору іпотеки не приймалось рішення загальних зборів щодо надання повноважень директору Штойко К.О. з цього приводу, а тому останній діяв з перевищенням повноважень, що є підставою для визнання угоди недійсною.

Проте, Суд не приймає до уваги вказані доводи Позивача, оскільки матеріали справи містять Протокол №25-04/13 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент» від 25.04.2013 року, яким вирішено надати згоду на укладання із Банком договору застави/іпотеки майна за адресою: Макарівський район, с. Забуяння, вул. Жовтнева, 171, ринковою вартістю 12 500 000 грн., що належить Товариству на праві власності (договір купівлі - продажу нерухомого майна від 08.12.2012 року, що посвідчений приватним нотаріусом Щелковим Д.М. за реєстровим №1702 та договір купівлі - продажу майна від 08.12.2012 року); а також надати повноваження директору Товариства Штойко Костянтину Олександровичу на укладання та підписання від імені Товариства договору застави/іпотеки та додаткової угоди/змін до договору поруки з визначенням решти істотних умов вищевказаних договорів на власний розсуд.

Таким чином, під час укладення Договору іпотеки від 18.05.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., зареєстрований в реєстрі за № 466, директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент» Штойко Костянтин Олександрович діяв у межах наданих повноважень, а посилання Позивача на відсутність згоди зборів учасників та перевищення повноважень директора спростовується долученим до матеріалів справи Протоколом №25-04/13 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент» від 25.04.2013 року.

У п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» роз'яснено, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» (Іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент» (Іпотекодавець) було укладено Договір про внесення змін до Договору іпотеки, посвідченого 18.05.2013 року Щелковим Д.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за р. №466, яким Сторони домовились викласти п.1.1 Договору іпотеки в новій редакції, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., зареєстрований в реєстрі за № 888. Крім того, в матеріалах справи наявний Протокол №130401 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент» від 04.09.2013 року, яким вирішено надати згоду на укладання із Банком договору про внесення змін до договору іпотеки б/н від 18.05.2013 р., надати директору Товариства Салазнікову Олександру Олександровичу повноважень на підписання від імені Товариства договорів про внесення змін до договору поруки та договору іпотеки з визначенням решти істотних умов вищевказаних договорів на власний розсуд.

За таких підстав, Суд приходить до висновку, що сторони своїми конклюдентними діями підтвердили дійсність укладеного між сторонами договору, що виключає можливість визнання даного договору недійсним з мотивів вчинення його представником товариства з перевищенням повноважень.

Таким чином, Суд зазначає, що крім установленої Судом наявності у представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент» Штойко Костянтина Олександровича повноважень на укладання Договору іпотеки від 18.05.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., зареєстрований в реєстрі за № 466, від імені Позивача, останнім були вчинені дії з виконання спірного договору, що свідчать про схвалення правочину особою, на користь якої його було укладено (укладання Договору про внесення змін до Договору іпотеки, посвідченого 18.05.2013 року Щелковим Д.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за р. №466).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19.08.2014 року по справі №5013/492/12, від 19.08.2014 року по справі №5011-31/17917-2012, від 19.08.2014 року по справі №924/905/13.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, Позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання Договору іпотеки від 18.05.2013 року недійсним не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент» до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про визнання договору іпотеки недійсним є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Респект Інвестмент» до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про визнання договору іпотеки недійсним - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 25 вересня 2015 року.

Головуючий суддя О.В. Чинчин

Суддя С.М. Мудрий

Суддя В.І. Мельник