КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2015 р. Справа№ 910/1904/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: Борисенко Н.М.

від відповідача: Харченко С.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2015р.

у справі №910/1904/15-г (головуючий суддя Картавцева Ю.В., судді Мельник В.І., Пукшин Л.Г.)

за позовом Комунальної установи «Центр фінансово-статистичного аналізу та матеріально-технічного забезпечення освітніх закладів» Полтавської обласної ради

до Антимонопольного комітету України

про визнання розпорядження недійсним (скасування) та зобов'язання прийняти рішення

ВСТАНОВИВ:

Комунальна установа «Центр фінансово-статистичного аналізу та матеріально-технічного забезпечення освітніх закладів» Полтавської обласної ради звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Антимонопольного комітету України про скасування (визнання недійсним) розпорядження Антимонопольного комітету України №06/258-р від 13.11.2014р., зобов'язання відповідача прийняти рішення відповідно до подання №8-01/2946/125-зв від 19.06.2014р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.07.2105р. позовні вимоги задоволені частково, визнано розпорядження державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 13.11.2014р. №06/258-р недійсним; стягнуто з Антимонопольного комітету України на користь Комунальної установи «Центр фінансово-статистичного аналізу та матеріально-технічного забезпечення світних закладів» Полтавської обласної ради суму судового збору у розмірі 1 28,00 грн.; провадження у справі в частині вимоги про зобов'язання Антимонопольного комітету України прийняти рішення відповідно до подання №8-01/2946/125-зв від 19.06.2014р. припинено

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Антимонопольний комітет України звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2105р. у справі №910/1904/15-г та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм матеріального і процесуального права, а саме пунктів 43, 44 та 45 Правил розгляду заяв і справ та статті 57 Закону України «Про захист економічної конкуренції», ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України.

Апелянт зазначає, що після набрання рішення Господарського суду Полтавської області, яке залишене без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду, у справі про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.03.2014р. №02/96-р., відповідач не може прийняти будь-яке рішення, передбачене статтею 57 Закону України «Про захист економічної конкуренції», оскільки рішення комітету, щодо якого здійснювалась перевірки, визнане судом недійсним.

Позивач - Комунальна установа «Центр фінансово-статистичного аналізу та матеріально-технічного забезпечення освітніх закладів» Полтавської обласної ради, надав до матеріалів письмовий відзив на апеляційну скаргу, за яким просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2015р. у справі №910/1904/15-г залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2015р. колегією суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Ткаченко Б.О. було прийнято до провадження апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України та призначено її до розгляду на 17.08.2015р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2015р. розгляд справи було відкладено відповідно до ст. 77 ГПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника позивача та його клопотанням про відкладення розгляду справи.

Справа слухалась з оголошеною в судовому засіданні 14.09.2015р. перервою на підставі ст. 77 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Згідно з ч. 1 ст. 22 цього Закону розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 3 зазначеного Закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Пунктом 11 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Комітету від 23.02.2001р. № 32-р, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30.03.2001р. за №129/5482, передбачено, що діяльність щодо виявлення, попередження та припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції здійснюється територіальним відділенням з додержанням процесуальних засад, визначених законодавчими актами України, а також Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що затверджуються Комітетом.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; накладення штрафу тощо.

Як визначено статтею 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначено і у п. 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5 (в редакції Розпорядження Антимонопольного комітету № 169-р від 14.03.2012 р.), доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Судовою колегією апеляційного господарського суду встановлено, що 28.03.2014р. Адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у справі №02-03-50/29-2014 прийнято рішення №02/96-рш, за яким визнано дії комунальної установи "Центр фінансово-статистичного аналізу та матеріально-технічного забезпечення освітніх закладів" Полтавської обласної ради, які полягали у прийнятті рішення щодо допущення до участі у процедурі відкритих торгів на закупівлю машин обчислювальних, частин та приладдя до них (25 навчальних комп'ютерних комплексів для кабінетів інформатики та 45 інтерактивних комплексів) пропозицій конкурсних торгів ТОВ "БМС Техно" та ТОВ "Фолгат ФТК", які не відповідали вимогам замовника, викладеним у документації конкурсних торгів і підлягали відхиленню, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 3 ст. 50 та ч. 1 ст. 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних дій органу адміністративно-господарського управління та контролю шляхом прийняття рішення, яке призвело до створення конкуренції; зобов'язано комунальну установу "Центр фінансово-статистичного аналізу та матеріально-технічного забезпечення освітніх закладів" Полтавської обласної ради в 15-денний строк з дня одержання рішення провести заходи, спрямовані на запобігання порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 3 ст. 50 та ч. 1 ст. 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

За змістом ст. 57 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення, прийняті адміністративною колегією територіального відділення Антимонопольного комітету України, державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, адміністративною колегією Антимонопольного комітету України у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у заявах, справах про узгоджені дії, можуть бути перевірені за заявою осіб, які брали участь у справі, або за власною ініціативою у порядку, встановленому Антимонопольним комітетом України.

Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України перевіряються адміністративною колегією Антимонопольного комітету України чи Антимонопольним комітетом України, рішення державного уповноваженого Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України - Антимонопольним комітетом України.

Комунальна установа "Центр фінансово-статистичного аналізу та матеріально-технічного забезпечення освітніх закладів" Полтавської обласної ради в порядку ст. 57 Закону України "Про захист економічної конкуренції" подала до Антимонопольного комітету України заяву про перевірку рішення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 02/96-рш.

Розпорядженням Антимонопольного комітету України від 22.04.2014 р. № 216-р вказану заяву прийнято до розгляду та зупинено виконання рішення до закінчення його перевірки.

19.06.2014р. державним уповноваженим Антимонопольного комітету України було складено подання № 8-01/2946/125-зв про перевірку рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 02/96-рш.

Листом від 23.06.2014р. відповідач надіслав позивачеві подання про перевірку рішення та про розгляд справи.

Разом з цим, Комунальною установою "Центр фінансово-статистичного аналізу та матеріально-технічного забезпечення освітніх закладів" Полтавської обласної ради одночасно із заявою про перевірку рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.03.2014р. № 02/96-р було подано позовну заяву про визнання недійсним вищезазначеного рішення до господарського суду Полтавської області.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.04.2014р. порушено провадження у справі №917/696/14 за позовом Комунальної установи "Центр фінансово-статистичного аналізу та матеріально-технічного забезпечення освітніх закладів" Полтавської обласної ради до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійним від 28.03.2014р. №02/96-р.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 16.06.2014р. у справі №917/696/14 позов Центру задоволено та Рішення визнано недійсним.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2014р. у справі №917/696/14 апеляційну скаргу Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 16.06.2014р. у справі №917/696/14 - без змін.

Розпорядженням державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 13.11.2014р. №06/258-р припинено розгляд заяви Комунальної установи "Центр фінансово-статистичного аналізу та матеріально-технічного забезпечення освітніх закладів" Полтавської обласної ради, про що відповідач надіслав позивачеві листа від 14.11.2014р. №300-20.6/06-10249, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 180.

Судом також встановлено, що ухвалою Вищого господарського суду України від 28.11.2014р. у справі №917/696/14 прийнято до провадження касаційну скаргу Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2014р. у справі №917/696/14 .

Постановою Вищого господарського суду України від 16.12.2014р. у справі №917/696/14 касаційну скаргу Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задоволено, рішення господарського суду Полтавської області від 16.06.2014 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2014р. у справі №917/696/14 скасовано.

Предметом розгляду у даній справі є вимоги про скасування (визнання недійсним) розпорядження Антимонопольного комітету України №06/258-р. від 13.11.2014р. та зобов'язання відповідача прийняти рішення відповідно до подання №8-01/2946/125-зв від 19.06.2014р.

Так відповідно до ст. 57 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення, прийняті адміністративною колегією територіального відділення Антимонопольного комітету України, державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, адміністративною колегією Антимонопольного комітету України у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у заявах, справах про узгоджені дії, можуть бути перевірені за заявою осіб, які брали участь у справі, або за власною ініціативою у порядку, встановленому Антимонопольним комітетом України. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України перевіряються адміністративною колегією Антимонопольного комітету України чи Антимонопольним комітетом України, рішення державного уповноваженого Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України - Антимонопольним комітетом України.

Порядок перевірки та перегляду рішень органів Комітету в справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про захист від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19 квітня 1994р. № 5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 6 травня 1994р. за № 90/299 (із змінами).

За змістом п. 38 Правил розгляду заяв і справ, відповідно до частини другої статті 57 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заява особи, яка брала участь у справі, про перевірку рішення може бути подана до Комітету у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Якщо заява про перевірку відповідає вимогам, установленим у пункті 38 цих Правил, державний уповноважений приймає розпорядження про прийняття заяви до розгляду, про що протягом трьох робочих днів письмово повідомляються особи, які брали участь у справі (п. 40 Правил розгляду заяв і справ).

Судом встановлено, що розпорядженням Антимонопольного комітету України від 22.04.2014р. №216-р вказану заяву позивача прийнято до розгляду та зупинено виконання рішення до закінчення його перевірки.

За змістом п. 44 Правил розгляду заяв і справ за результатами розгляду заяви про перевірку, а також у разі виявлення з власної ініціативи підстав для зміни чи скасування рішення, передбачених статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", Голова Комітету чи державний уповноважений Комітету складають подання про перевірку рішення та вносять його на розгляд Комітету або адміністративної колегії Комітету, яка здійснює перевірку.

Таким чином, етап розгляду заяви про перевірку, поданої в порядку ст. 57 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особою, яка брала участь у справі Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення, завершується складанням Головою Комітету чи державним уповноваженим Комітету подання про перевірку рішення та внесенням його на розгляд Комітету або адміністративної колегії Комітету, яка здійснює перевірку

Апеляційним господарським судом встановлено, що 19.06.2014р. державним уповноваженим Антимонопольного комітету України було складено подання №8-01/2946/125-зв про перевірку рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №02/96-рш.

За результатами перевірки рішення Комітет чи адміністративна колегія Комітету приймають рішення відповідно до частини п'ятої статті 57 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (п. 45 Правил розгляду заяв і справ).

За результатами перевірки рішення відповідно до ст. 57 Закону України "Про захист економічної конкуренції" органи Антимонопольного комітету мають право:

залишити рішення без змін; змінити рішення;

скасувати рішення частково і направити справу на новий розгляд у цій частині;

скасувати рішення і прийняти нове рішення або передати справу на новий розгляд чи припинити провадження у справі.

Відтак, на основі сукупного аналізу вищенаведених норм законодавства, суд приходить до висновку, що після складання відповідного подання про перевірку рішення, розгляд заяви про перевірку є таким, що завершений, а отже, починаючи з цього моменту в порядку ст. 57 Закону України "Про захист економічної конкуренції" перевірка рішення Антимонопольного комітету чи його територіальних відділень знаходиться на стадії розгляду по суті, тобто на стадії розгляду справи про перевірку.

В свою чергу, із врахуванням того, що Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2014р. у справі №917/696/14, яка набрала законної сили, апеляційну скаргу Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 16.06.2014р. у справі №917/696/14 без змін, державним уповноваженим Антимонопольного комітету України прийнято оскаржуване Розпорядження від 13.11.2014р. №06/258-р про припинення розгляду заяви.

Дійсно, за змістом п. 43 Правил розгляду заяв і справ, розгляд заяви про перевірку припиняється, якщо: особа відмовилася від поданої нею заяви про перевірку; юридичну особу, що подала заяву про перевірку, ліквідовано; рішення органу Комітету, що перевіряється, змінене, скасоване чи визнане недійсним у встановленому законом порядку в частині, що стосується вимог заявника.

Про припинення розгляду заяви державний уповноважений приймає розпорядження та протягом трьох робочих днів письмово повідомляє про це осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, оскільки відповідач разом з прийняттям подання про перевірку Рішення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України розпочав стадію перевірки такого Рішення по суті, яка відповідно до п. 45 Правил розгляду заяв і справ та ст. 57 Закону України "Про захист економічної конкуренції" може завершуватись виключно прийняттям рішення, то прийняття на цій стадії розпорядження про припинення розгляду заяви, етап розгляду якої фактично закінчений, є таким, що не відповідає вимогам вищевказаного законодавства.

Частиною 1 ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи про перевірку Рішення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, суд приходить до висновку про невідповідність оскаржуваного Розпорядження вимогам чинного законодавства та порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів підприємства позивача, у зв'язку з чим вимоги про визнання недійсним спірного Розпорядження № 06/258-р від 13.11.2014р. судом задовольняються.

Разом з тим, щодо вимоги про зобов'язання Антимонопольного комітету України прийняти рішення відповідно до подання № 8-01/2946/125-зв від 19.06.2014р., апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Комітет є державним органом зі спеціальним статусом, мета діяльності якого полягає в забезпеченні державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель, що у розумінні положень ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України відповідає ознакам суб'єкта владних повноважень (орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень).

За змістом ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (прийняти рішення певного змісту - п. 10.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013р. № 7).

З огляду на вищенаведене, вимога про зобов'язання Антимонопольного комітету України прийняти рішення відповідно до подання № 8-01/2946/125-зв від 19.06.2015р. підлягає розглядові в порядку адміністративного судочинства.

За змістом ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів.

Таким чином, вимога про зобов'язання Антимонопольного комітету України прийняти рішення відповідно до подання № 8-01/2946/125-зв від 19.06.2014р. є такою, що не підлягає розгляду порядку господарського судочинства.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

За таких обставин, необхідно припинити провадження у справі в частині вимоги про зобов'язання Антимонопольного комітету України прийняти рішення відповідно до подання № 8-01/2946/125-зв від 19.06.2014р.

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, і встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК України. Розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить відомий процесуальному праву принцип допустимості доказів (засобів доказування). Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2015р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2015р. у справі №910/1904/15-г залишити без змін.

3. Справу №910/1904/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Е.О. Шевченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця