ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" вересня 2015 р.Справа № 916/3004/15

Господарський суд Одеської області у складі:

Судді Зайцева Ю.О.

при секретарі судового засідання Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №3060 від 18.09.2014р.);

Від відповідача-1: не зявився;

Від відповідача-2: ОСОБА_2А.(довіреність № 69 від 25.12.2014р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України до відповідачів ОСОБА_3 підприємства Камея та Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт про стягнення 3 624,09 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

СУТЬ СПОРУ: 17.07.2015р. Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України звернулося до господарського суду з позовом до ОСОБА_3 підприємства Камея та Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт про стягнення основної заборгованості у розмірі 2 790,07 грн., пені у розмірі 273,64 грн., 3% річних у розмірі 23,09 грн., інфляційних витрат у розмірі 537,29 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.07.2015р. було порушено провадження по справі №916/3004/15 із призначенням її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

19.08.2015р. у судовому засіданні представником відповідача було надане клопотання (вх. № 21006/ 15 від 19.08.2015р.) про залишення позову без розгляду.

14.09.2015р. у судовому засіданні представником позивача були надані письмові пояснення (вх. № 22782/15 від 14.09.2015р.)

14.09.2015р. у судовому засіданні представником відповідача було надане клопотання (вх. № 2-5039/15 від 14.09.2015р.) про продовження строку розгляду справи на 15 днів в порядку ст. 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.09.2015р. було продовжено строк розгляду справи № 916/3004/15 на 15 днів в порядку ст. 69 ГПК України.

28.09.2015р. у судовому засіданні представником відповідача був наданий відзив на позовну заяву (вх. № 23989/15 від 28.09.2015р.) про відмову представнику позивача у задоволені позовних вимог.

У судовому засіданні 28.09.2015р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

08.04.2011р. між Державним підприємством Іллічівський морський торговельний порт та ОСОБА_3 підприємством Камея, яке виступало як уповноважена особа за Договором про спільну діяльність (договір простого товариства) в Іллічівськом морському торговельному порту за № 609-0 від 20.09.2007 року за довіреністю № 50 від 09.11.2007р. був укладений Договір про надання послуг електрозвязку № 291-О від 08.04.2011 року., відповідно до якого ДПІллічівський морський торговельний порт надає послуги електрозвязку за номерами телефонів зазначених у розділу 1 Договору за розрахунком Додатку №1, а ПП „Камея оплачує вартість послуг визначену Договором №291-О від 08.04.2011 року.

У звязку з реорганізацією ДП Іллічівський морський торговельний порт та утворення внаслідок виділу ДП Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України, до Договору була укладена угода про заміну сторони у зобовязанні від 14.06.2013р., відповідно до якої стороною Договору стало ДПАдміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України.

ДПАдміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України відповідно до укладеної Додаткової Угоди до Договору, надає ОСОБА_3 підприємству Камея керуючий особі послуги фіксованого місцевого телефонного звязку за номерами телефонів зазначених у розділі 1 Договору за розрахунком Додатку №1, а Приватне підприємство Камея оплачує вартість послуг визначену Договором.

Розділом 4 Договору №291-О від 08.04.2011 року були встановлені ціна та порядок проведення розрахунків за договором. Відповідно до пункту 4.2 Додаткової угоди до Договору від 08.04.2011р № 291-О Приватне підприємство Камея зобовязане своєчасно сплатити ДПАдміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України вартість послуг щомісячно, до 20 числа поточного місяця, оплати послуг, наданих у попередньому розрахунковому періоді.

У відповідності до умов Договору та на підставі актів виконаних робіт за грудень 2014р., січень, лютий та березень 2015р. ДПАдміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України були виставлені ОСОБА_3 підприємству Камея рахунки від 31.12.2014р. № Пр/31 980, від 31.01.2015р. № Пр/ 1 901, від 28.02.2015р. № Пр/ 4 418 та від 31.03.2015р. № Пр/6 161 на загальну суму 2 790,07 грн.

Договір укладено між Державним підприємством Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України із ОСОБА_3 підприємством Камея, яке діяло від свого імені і від імені Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт на підставі договору про спільну діяльність № 609-0 від 20.09.2007р., у звязку із чим позовні вимоги щодо стягнення спірної заборгованості заявляються до стягнення з ОСОБА_3 підприємства Камея та Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт.

Відповідно до пункту 3.2. Договору, Приватне підприємство Камея та Державне підприємство Іллічівський морський торговельний порт зобовязані у випадку порушення строків оплати сплатити ДПАдміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати, від суми заборгованості.

Відповідно до пункту 3.6. Договору, Приватне підприємство Камея зобовязане своєчасно вносити плату за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефонні розмови, та інші послуги, надані по телефону.

Відповідно до п.4.4 Додаткової угоди до договору від 08.04.2011р. №291-0, «споживач» для одержання послуг електрозвязку проводить щомісячно, до 20 числа поточного місяця, оплату послуг, наданих у попередньому розрахунковому періоді.

За приписами п. 5.5 Додаткової угоди до договору від 08.04.2011р. №291-0, у разі несплати за надані послуги електрозвязку понад установлений термін (з 21 числа місяця, що настає після розрахункового періоду ) «споживач» сплачує пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми затриманого платежу за кожну добу затримки.

Посилаючись на порушення відповідачами своїх грошових зобовязань за договором про надання послуг електрозвязку Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України звернулося до господарського суду з позовом до ОСОБА_3 підприємства Камея та Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт про стягнення основної заборгованості у розмірі 2 790,07 грн., пені у розмірі 273,64 грн., 3% річних у розмірі 23,09 грн., інфляційних витрат у розмірі 537,29 грн.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства суд дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

08.04.2011р. між Державним підприємством Іллічівський морський торговельний порт та ОСОБА_3 підприємством Камея, яке виступало як уповноважена особа за Договором про спільну діяльність (договір простого товариства) в Іллічівськом морському торговельному порту за № 609-0 від 20.09.2007 року за довіреністю № 50 від 09.11.2007р. був укладений Договір про надання послуг електрозвязку № 291-О від 08.04.2011 року., відповідно до якого ДПІллічівський морський торговельний порт надає послуги електрозвязку за номерами телефонів зазначених у розділу 1 Договору за розрахунком Додатку №1, а ПП „Камея оплачує вартість послуг визначену Договором №291-О від 08.04.2011 року.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 Цивільного Кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до умов Договору та на підставі актів виконаних робіт за грудень 2014р., січень, лютий та березень 2015р. ДПАдміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України були виставлені ОСОБА_3 підприємству Камея рахунки від 31.12.2014р. № Пр/31 980, від 31.01.2015р. № Пр/ 1 901, від 28.02.2015р. № Пр/ 4 418 та від 31.03.2015р. № Пр/6 161 на загальну суму 2 790,07 грн.

Відповідно до п.4.4 Додаткової угоди до договору від 08.04.2011р. №291-0, «споживач» для одержання послуг електрозвязку проводить щомісячно, до 20 числа поточного місяця, оплату послуг, наданих у попередньому розрахунковому періоді.

Проте в порушення умов договору та вимог чинного законодавства, відповідачами погашено заборгованість не було.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що рішенням суду від 04.02.2015р. було припинено дію Договору про спільну діяльність (договір простого товариства) в Іллічівськом морському торговельному порту за № 609-0 від 20.09.2007 року.

Згідно пункту 4 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 28.04.1995 року N 02-5/302 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з укладанням та виконанням договорів про сумісну діяльність», укладаючи договір про сумісну діяльність сторони повинні вирішити питання про порядок ведення спільних справ. Чинне законодавство не обмежує їх у виборі форми цього порядку. Наприклад, сторонами може бути створена рада з числа їх працівників, яка приймає рішення не більшістю голосів, а за загальною згодою. Якщо договором про сумісну діяльність передбачена така форма ведення спільних справ, то у випадку необхідності укладання договорів для досягнення мети сумісної діяльності (договори підряду, оренди, поставки тощо) такі договори укладаються всіма учасниками сумісної діяльності або за їх дорученням одним з них.

Якщо керівництво сумісною діяльністю сторони доручили одному з учасників договору, то на останнього покладається і ведення спільних справ усіх учасників договору. Крім умови договору про покладення ведення спільних справ на одного з учасників договору інші учасники договору видають довіреність про надання йому повноважень для представництва перед третіми особами.

Така довіреність повинна бути оформлена відповідно до глави 4 Цивільного кодексу України.

За таких обставин особа, на яку покладено ведення спільних справ, укладає договори, пов'язані з забезпеченням сумісної діяльності, від свого імені і сама набуває цивільних прав і несе обов'язки за договорами.

В процесі їх виконання ця особа не з її вини і вини контрагента може мати певні витрати (збитки). У таких випадках вона має право, у тому числі шляхом пред'явлення позову, вимагати їх покриття усіма учасниками сумісної діяльності (наприклад, витрати по орендній платі, експлуатаційні витрати, сплата мита, збитки у зв'язку з інфляційним процесом тощо).

Враховуючи вищезазначене, дослідивши докази у їх сукупності, судом здійснено власний розрахунок суми основної заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачів, а саме з ОСОБА_3 підприємства Камея заборгованість у сумі - 2 094,89 грн. та з Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт заборгованість у сумі - 695,18 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів, за прострочення зобовязанння 273,64 грн. - пені, 537,29 грн. - інфляційних збитків та 23,09 грн. 3% річних., суд зазначає наступне.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є господарські санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Якщо за невиконання або неналежне виконання зобов'язання встановлено штрафні санкції, то збитки відшкодовуються в частині, не покритій цими санкціями. Законом або договором можуть бути передбачені випадки, коли: допускається стягнення тільки штрафних санкцій; збитки можуть бути стягнуті у повній сумі понад штрафні санкції; за вибором кредитора можуть бути стягнуті або збитки, або штрафні санкції. Вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською компетенцією.

Право на неустойку, як зазначено у ст. 550 Цивільного кодексу України, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

За приписами п. 5.5 Додаткової угоди до договору від 08.04.2011р. №291-0, у разі несплати за надані послуги електрозвязку понад установлений термін (з 21 числа місяця, що настає після розрахункового періоду ) «споживач» сплачує пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми затриманого платежу за кожну добу затримки.

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, на думку суду, право позивача вимагати від відповідача сплатити 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами, належним до сплати за договором про надання послуг.

Інфляційні збитки є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, стягнення яких передбачене статтею 625 Цивільного кодексу України. Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Враховуючи те, що рішенням суду від 04.02.2015р. було припинено дію Договору про спільну діяльність (договір простого товариства) в Іллічівськом морському торговельному порту за № 609-0 від 20.09.2007 року, пеня, що нарахована до припинення дії договору підлягає солідарному стягненню з відповідачів, а пеня, що нарахована після припинення дії договору покладається на Приватне підприємство Камея. Таким чином, судом, за допомогою системи Ліга-Закон здійснено власний розрахунок суми пені, що підлягає стягненню з відповідачів, за порушення зобовязання по своєчасності оплати за договором та встановлено їх належний розмір, а саме з ОСОБА_3 підприємства Камея у сумі 418,81грн. та з Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт у сумі - 3,15 грн. Проте, враховуючи те позивач у позові просив суд стягнути з відповідачів солідарно пеню у сумі 273,64 грн., та те, що в даному випадку у суду відсутні правові підстави для виходу за межі позовних вимог, суд доходить до висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення суми пені з відповідачів у повному обсязі, за наступним розподілом: з ОСОБА_3 підприємства Камея у сумі 270,49 грн. та з Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт у сумі - 3,15 грн.

Крім того, з урахуванням припинення договору про спільну діяльність, судом, за допомогою системи Ліга-Закон здійснено власний розрахунок суми, індексу інфляції та 3% річних, що підлягають стягненню з відповідачів за порушення зобовязання по своєчасності оплати за договором та встановлено їх належний розмір, а саме: з ОСОБА_3 підприємства Камея 3% річних у сумі 21,85 грн. та інфляційні витрати у сумі 537,29 грн. та з Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт 3% річних у сумі - 0,34 грн.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Згідно статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України до відповідачів ОСОБА_3 підприємства Камея та Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт про стягнення 3 624,09 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_3 підприємства Камея (68001, Одеська обл., м. Іллічівськ, б-р. Гайдара, 3/80; 8) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (68001, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Праці, буд. 6; ) суму основного боргу у розмірі 2 094 /дві тисячі девяносто чотири/ грн. 89 коп., пеню у розмірі 270 /двісті сімдесят/ грн. 49 коп., 3% річних у сумі 21 /двадцять одна/ грн. 85 коп., інфляційні витрати у сумі 537 /пятсот тридцять сім/ грн. 29 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 474 /одна тисяча чотириста сімдесят чотири/ грн. 33 коп.

3. Стягнути з Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт (68001, Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Праці, буд. 6; ) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (68001, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Праці, буд. 6; ) суму основного боргу у розмірі 695 /шістсот девяносто пять/ грн. 18 коп., пеню у розмірі 3 /три/ грн. 15 коп., 3% річних у сумі 0 /нуль/ грн. 34 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 352 /триста пятдесят дві/ грн. 22 коп.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної cкарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено та підписано 05 жовтня 2015 р.

Суддя Ю.О. Зайцев