ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2015 р. Справа № 909/528/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Кузь В.Л.

суддів Данко Л.С.

ОСОБА_1

При секретарі судового засідання Петрик К.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги б/н від 17.07.15 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (вх. № 01-05/3411/15 від 30.07.15)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 09.07.15

у справі № 909/528/15

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» , м. Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Болехів

про стягнення 15 708, 34 грн.

представники сторін - не зявилися.

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 909/528/15 розподілено до розгляду у складі колегії: головуючий суддя Кузь В.Л., судді Орищин Г.В. та Данко Л.С.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 03.08.15 до складу судової колегії внесено зміни замість судді Орищин Г.В. введено суддю Зварич О.В. з підстав, викладених у розпорядженні.

У звязку з перебуванням судді Зварич О.В. у відпустці розпорядженням голови суду від 07.10.15 внесено зміни у склад судової колегії по справі № 909/528/15, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Кузь В.Л. судді Данко Л.С. та Орищин Г.В.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 09.07.15 у справі № 909/528/15 (суддя Матуляк П.Я.) позов задоволено, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ПАТ «Страхова група «ТАС» 15 708,34 грн. страхового відшкодування, 1827 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 09.07.15 у справі № 909/528/15.

Як на підставу скасування судового рішення відповідач у справі посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не було враховано наступне:

- скаржник про факт дорожньо-транспортної пригоди (надалі по тексту - ДТП) повідомив страховика 20.11.11 за номером телефону, який був зазначений на страховому полісі, а також 14.11.11 звернувся до представництва ПАТ «СГ «ТАС», офіс якої знаходиться за адресою: м. Болехів, площа Малий ринок, 10, із заявою повідомленням про ДТП за участю застрахованого «VOLVO4x2T», номерний знак НОМЕР_1 згідно полісу № АА/7930978 від 11.10.11;

- відповідач заперечує обставину неподання ним заяви-повідомлення про страховий випадок, оскільки процедурою повідомлення ПАТ «Страхова група «ТАС» передбачено подання лише типової заяви, яка не має відривних корінців, а представник страховика не надає жодних письмових документів, які підтверджують факт подання такої заяви, натомість заявнику повідомляють лише номер страхової справи;

- відповідач у справі в повному обсязі виконав усі договірні та встановлені законодавством України зобовязання страхувальника, а саме в повному обсязі сплатив страхову премію та протягом встановленого терміну з моменту ДТП події двічі повідомив страховика - ПАТ «Страхова група «ТАС».

Позивач подав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін з підстав його правомірності та обґрунтованості. Зокрема, в відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що відповідач не звертався до нього із заявою про настання страхового випадку, який мав місце 20.11.11, а не 14.11.11 як вказує апелянт.

Перед початком судового засідання на адресу суду надійшло клопотання від позивача про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідач участі свого уповноваженого представника у судовому засідання не забезпечив, про причини неявки суду не повідомив.

З огляду на те, що ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 23.09.15 розгляд апеляційної скарги відкладався, клопотань від відповідача на розгляд суду не надходили, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 07.10.15 прийнято вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 09.07.15 у справі № 909/528/15- відсутні, з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11.10.11 між ПАТ «Страхова група «ТАС» (страховик) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/7930978, згідно з умовами якого страховик застрахував цивільну відповідальність страхувальника перед третіми особами (забезпечений транспортний засіб - автомобіль «VOLVO4x2T», номерний знак НОМЕР_1).

Як вбачається з матеріалів справи, 20.11.11 на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп сталася ДТП за участю автомобіля «VOLVO4x2T», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3 та власником якого є відповідач у справі, та автомобіля ДЕУ, державний номерний знак НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_4 (потерпілий).

Внаслідок зазначеної ДТП автомобіль ДЕУ, державний номерний знак НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями довідки ДАІ № 024244 та страхового акта № 16774Р/17/2012 від 26.06.12 (а.с.а.с. 13, 43).

На підставі вищезазначеного страхового акта позивачем сплачено СК АТ «АХА страхування» по регресній вимозі суму в розмірі 15708,34 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 69038 від 10.12.12 (а.с. 45). Зазначена сума коштів була відшкодована громадянину ОСОБА_4 за проведений ремонт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля НОМЕР_3, що підтверджено рахунком про оплату № 911 від 02.12.11 та платіжним дорученням № 69038 від 10.12.12 по регресній вимозі (а.с. 25,45).

Вина певної особи у скоєній ДТП пригоді встановлюється у визначеному порядку відповідним судом лише в адміністративному провадженні відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Болехівського міського суду від 08.12.11 у справі № 3-259/11-138 встановлено, що при керуванні автомобілем «VOLVO4x2T», державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_3 на автодорозі Київ-Чоп на 86 км+850 м при здійсненні випередження не вибрав безпечного інтервалу, виїхавши на праву смугу руху здійснив зіткнення з автомобілем DEWOO Lаnos, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в правій смузі руху в попутному напрямку, чим порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху. За вказане порушення ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, ОСОБА_3 завдав шкоду під час виконання ним своїх трудових обовязків та на момент вчинення перебував з відповідачем у трудових відносинах, що підтверджується трудовим договором між працівником та фізичною особою від 01.10.07 (належним чином засвідчена копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 21-22).

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України передбачено, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За приписами підпункту "ґ" пункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Тобто зазначена правова норма передбачає у випадку неповідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди наявність у нього права на пред'явлення регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, а не відсутність такого права.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Згідно з п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Наведеними правовими нормами встановлено обов'язок страховика повідомити письмово страхувальника про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, право страховика подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду регламентовано положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і пов'язується саме із встановленим фактом неповідомлення страховика у встановлені законом строки.

При цьому неузгодженість пунктів статей 33 та 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після внесених змін згідно із Законом України від 17.02.11 № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» (який діє з 19.09.11) не може обмежувати встановлене статтею 38 цього Закону право страховика подати регресний позов у разі недотримання строків і умов повідомлення його про дорожньо-транспортну пригоду, а відтак і не може бути підставою для відмови у позові. (Дана правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду від 22.04.13 № 5011-12/15483-2012).

Судова колегія зазначає, що матеріали справи доказів повідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не місять.

Як під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанціях, відповідач вказує про те, що про факт ДТП ним невідкладно повідомлено страховика за номером телефону 0-800-500-19-5, а 14.11.11 подано відповідну заяву до представництва ПАТ «Страхова група «ТАС», за адресою: м. Болехів, площа Малий ринок, 10. Натомість, як в матеріалах справи, так і до апеляційної скарги відповідачем не подано письмових доказів на підтвердження своїх доводів щодо повідомлення страховика про страхову подію. Разом з тим, як зазначає позивач, в разі подання відповідачем заяви про настання страхової події, така реєструється в Журналі вхідних заяв-повідомлень за відповідним номером та відкривається відповідна справа, до якої таке повідомлення додається. Проте, така заява відповідачем до страховика не подавалася.

Крім того, судова колегія зазначає, що ДТП мала місце 20.11.11, натомість апелянт в апеляційній скарзі та в запереченнях на позов від 28.05.15 зазначає, що про ДТП заява-повідомлення про ДТП була подана до представництва страхової компанії ПАТ «Страхова група «ТАС» - 14.11.11.

Як правильно встановлено місцевим господарським з врахуванням вини відповідача в нанесенні заявленої до відшкодування матеріальної шкоди та причинового звязку між неправомірною бездіяльністю відповідача та завданою шкодою, а також враховуючи факт сплати позивачем по регресній вимозі АТ «АХА Страхування» суми страхового відшкодування в розмірі 15 708,34 грн., до позивача переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки (до фізичної особи підприємця ОСОБА_2), у межах виплаченого страховою компанією відповідача страхового відшкодування на суму 15 708,34 грн.

Доказів оплати страхового відшкодування в розмірі 15 708,34 грн. відповідачем не подано.

Враховуючи вище наведене, місцевий господарський суд підставно дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача 15 708,34 грн. страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, Львівський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Судовий збір слід покласти на скаржника в порядку ст.ст. 49,105 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу б/н від 17.07.15 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (вх. № 01-05/3411/15 від 30.07.15) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 09.07.15 у справі № 909/528/15 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 08.10.15.

Головуючий суддя Кузь В.Л.

Суддя Данко Л.С.

Суддя Орищин Г.В.