ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2015 р.Справа № 922/4569/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Шевляковій К.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма "Хелп - Агро", м. Харків
до Комунального підприємства "Соломахи", с. Стрілеча
про стягнення 25287,22 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року до господарського суду Харківської області з позовом до КП "Соломахи" (далі - відповідач) звернулось ТОВ НВФ "Хелп-Агро" (далі - позивач). У позові останній просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу у розмірі 9450,00 грн., 3% річних від суми заборгованості у розмірі 530,49 грн., інфляційні у розмірі 7333,20 грн., пеню у розмірі 5138,53 грн. та штраф у розмірі 2835,00 грн. Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по договору поставки №0405п1, укладеного між сторонами 04.05.2011 року. Витрати по оплаті судового збору позивач просив суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 11.08.2015 року було порушено провадження у справі та її розгляд був призначений на 26.08.2015 року об 11:15 год. 26.08.2015 року ухвалою суду розгляд справи був відкладений до 28.09.2015 року до 10:45 год.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві та повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обовязку по доведенню своєї правової позиції. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. На думку суду, обставини справи свідчать про наявність у ній матеріалів достатніх для розгляду справи по суті та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Присутній в судовому засіданні 28.09.2015 року представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджено фактичними даними, 04 травня 2011 року між ТОВ НВФ Хелп-Агро (далі - Продавець, Позивач) та КГІ Соломахи (далі - Покупець, Відповідач) був укладений договір поставки № 0405п1 (далі - договір).

Відповідно до умов договору Продавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у договорі, передати у власність Покупцю насіння соняшника у кількості та по ціні, які обумовлені у договорі, а Покупець зобов'язується сплатити належну грошову суму та прийняти зазначений товар в порядку, в термін та на умовах, визначених у договорі.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Пунктом 1.2.1. було визначено, що товаром є насіння соняшника Ясон у кількості 350,00 кг. по ціні 27,00 грн. за 1 кг. на загальну суму 9450,00 грн.

Згідно пункту 2.3.1. договору оплата за отриманий Покупцем товар повинна бути здійснена в строк до 01.09.2011 року.

Строк дії договору, відповідно до п. 4.1., був визначений до 31 грудня 2011 року. 01 вересня 2011 року між Сторонами договору було укладено Додаткову угоду № 1 до договору поставки № 0405п1 від 04.05.2011 року якою строк повного розрахунку між сторонами був визначений не пізніше 15 вересня 2013 року.

Позивач на виконання умов договору поставив відповідачу товар, а саме: насіння соняшника "Ясон" у кількості 350,00 кг., що підтверджується товарною накладною №497 від 04.05.2011 року на загальну суму 9450,00 грн.

Підписання Покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Додатковим фактом виконання умов договору з боку Продавця є податкова накладна № 6/2 від 04.05.2011 року, виписана Продавцем.

Відповідно до п. 201.4. Податкового Кодексу України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Згідно приписів ст. 187 Податкового Кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Втім, Покупець не виконав свої зобов'язання щодо оплати товару у строки, передбачені умовами договору та приписами діючого законодавства, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 9450,00 грн.

Факт наявності заборгованості Відповідача перед Позивачем також підтверджується актами звіряння взаємних розрахунків, складених за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року та з 01.01.2014 року по 09.07.2015 року.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати поставленого товару на суму 9450,00 грн.

Розглядаючи позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 530,49 грн. 3% річних, 7333,20 грн. інфляційних, 5138,53 грн. пені та 2835,00 грн. штрафу, суд виходив з наступного.

Правові наслідки порушення зобовязання встановлені статтею 611 Кодексу. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Умовами договору (п.п. З.4., З.5., З.6., 3.7.) передбачено, стягнення пені із Замовника у разі несвоєчасної сплати за надані послуги в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, стягнення 3% річних, інфляційних, 30% штрафу від суми невиконаного зобов'язання та визначено, що нарахування пені за прострочення виконання зобов'язання триває по день його виконання. Тобто, передбачений ст. 258 ЦК України річний строк позовної давності сторонами договору було збільшено відповідно до ст. 259 ЦК України та визначено строк нарахування відповідно до умов ч. 6 ст. 232 ГК України.

Відповідно до статті 625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що позивачем розрахунок пені, штрафу, 3% річних та інфляційних здійснено з урахуванням положень зазначених норм законодавства, та суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 530,49 грн. 3% річних, 7333,20 грн. інфляційних, 5138,53 грн. пені та 2835,00 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 179, 181 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Соломахи" (62411, Харківська область, Харківський район, с. Стрілеча, вул. Підгоспна, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма "Хелп-Агро" (64801, Харківська область, Близнюківський район, смт. Близнюки, в-д Механізаторів, 1/9, (поштова адреса: 61128, м. Харків, пр. Московський, 142/2) ) - 9450,00 грн. основного боргу, 530,49 грн. 3% річних, 7333,20 грн. інфляційних, 5138,53 грн. пені, 2835,00 грн. штрафу та 1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.09.2015 р.

Суддя ОСОБА_2