РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2015Справа №910/21914/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаетон-дистриб'юшн"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Гермес- Запоріжжя"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Арма Факторинг"

про стягнення 64 933,26 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Воробойва В.В. (дов. від 10.03.2015)

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

В судовому засіданні 07.10.2015 відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25.08.2015 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява від 17.08.2015 Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаетон-дистриб'юшн" (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Гермес-Запоріжжя" (відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Арма Факторинг" (відповідач-2) про стягнення 64 933,26 грн.

Позовні вимоги ограновані тим, що на думку позивача відповідач-1 неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання за дистриб'юторським договором № 11-09/14 від 11.09.2015. внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 64 933,26 грн. та заборгованість у відповідача-2 в сумі 500 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2014 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/21914/15, розгляд справи призначено на 16.09.2015.

В судове засідання, призначене на 16.09.2015, представник позивача з'явився, надав пояснення та подав документи на виконання вимог ухвали про порушення провадження по справі, які долучені до матеріалів справи.

В судове засідання, призначене на 16.09.2015, представник відповідача-1 та відповідача-2 не з'явились, причин не явки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи, були належним чином повідомлені, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення за номером 012, та зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення за номером 010, згідно якого представник відповідача-2 отримав 04.09.2015 ухвалу про порушення провадження по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2015 розгляд справи відкладено на 07.10.2015.

06.10.2015 представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог і подальший розгляд справи відбуватиметься з урахуванням положень вказаної заяви.

В судове засідання, призначене на 07.10.2015, представник позивача з'явився, надав пояснення та подав документи на виконання вимог ухвали про порушення провадження по справі, які долучені до матеріалів справи.

В судове засідання, призначене на 07.10.2015, представник відповідача-1 та відповідача-2 не з'явились, причин не явки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи, були належним чином повідомлені.

Ухвала суду, позовна заява надсилались відповідачам на юридичну адресу підприємств згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах справи). У відповідності з положеннями п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" від 18.09.1997 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб -учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідачі були належним чином повідомленні, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі повідомленні про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фаетон-дистриб'юшн" (далі - Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Гермес-Запоріжжя" (далі - Відповідач-1, Дистриб'ютор) був укладений Дистриб'юторський договір № 11-09/14 (надалі - Договір-1, належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

Відповідно до умов п.1.1 Договору Постачальник надає Дистриб'ютору право купувати товари в постачальника для перепродажу товарів на території всім покупцям через торгівельну мережу, яка може включати в себе склади, оптові магазини, роздрібні магазини, інші канали, через які розповсюджувати та продавати Товар на умовах, зазначених в даному Договорі.

За своєю правовою природою правовідносини, що виникли між сторонами є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 названого кодексу).

На виконання умов Договору, Позивач поставив Продукцію Відповідачеві-1 на загальну суму 38 788,30 грн., що підтверджується видатковими накладними (належним чином засвідчені копії містяться в матеріалах справи).

Відповідно до п. 5.1 Договору-1 Відповідач-1 здійснює оплату вартості товару протягом 45 календарних днів від дати поставки Товару.

Відповідачем не було сплачено отриманий товар на загальну суму 35 920,25 грн.

В забезпечення виконання Договору-1, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фаетон-дистриб'юшн" (далі-Кредитор) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Арма Факторинг" (далі - Відповідач 2, поручитель) підписаний договір поруки 03-11/2014-П від 03.11.2014.

В порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель поручається перед кредитором за виконання Відповідачем-1 свого обов'язку за договором №11-09/14 від 11.09.2014.

У разі порушення боржником зобов'язання, що визначене у п.2.1. цього договору, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Обсяг відповідальності поручителя перед кредитором за зобов'язання боржника за основним договором обмежується 500 грн. (п.п. 1.3 договору поруки).

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою і заставою. Відповідно до ч. 1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до 4.1,2 ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч. 1 ст.559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, свого обов'язку щодо оплати товару відповідачем-1 не виконано, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість у розмірі 35 920,25 грн.

З урахуванням наведених положень укладеного сторонами Договору, виходячи з факту отримання товару покупцем за видатковими накладними, строк виконання зобов'язання щодо оплати поставленого і отриманого товару станом на час вирішення спору є таким, що настав.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача-1 заборгованість в сумі 35 420,25 грн. та солідарного стягнення з відповідачів 1 та 2 заборгованості в сумі 500 грн. підлягають задоволенню.

Окрім того позивач просить стягнути з відповідача-1 8 539,71 грн. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки, що встановлено п. 7.2 Договору.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій передбачений ст. 231 Господарського кодексу України. Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню сума пені в розмірі 8 539,71 грн.

Крім того, позивач на підставі п. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України та п. 7.2 Договору просить суд стягнути з відповідача на свою користь 2 835,88 грн. 12 відсотків річних та 14 478,05 грн. індексу інфляції нарахованого на суму боргу за весь час прострочення.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу України та ст.625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Гермес-Запоріжжя" (69081, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Боженка, будинок 19; ідентифікаційний код: 37941232) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаетон-дистриб'юшн" (03680, м. Київ, вулиця Димитрова, будинок 5-Б, офіс № 203; ідентифікаційний код 38749972) 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. - основного боргу.

3. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арма Факторинг" (03680, м. Київ, вулиця Димитрова, будинок 5-Б; ідентифікаційний номер: 32487273) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаетон-дистриб'юшн" (03680, м. Київ, вулиця Димитрова, будинок 5-Б, офіс № 203; ідентифікаційний код 38749972) 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. - основного боргу.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Гермес-Запоріжжя" (69081, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Боженка, будинок 19; ідентифікаційний код: 37941232) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаетон-дистриб'юшн" (03680, м. Київ, вулиця Димитрова, будинок 5-Б, офіс № 203; ідентифікаційний код 38749972) 35 420 (тридцять п'ять тисяч чотириста двадцять) грн. 25 коп. - основного боргу, 8 539 (вісім тисяч п'ятсот тридцять дев'ять) грн. 71 коп. - пені, 2 835 (дві тисячі вісімсот тридцять п'ять) грн. 88 коп. - 12 % річних, 14 478 (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 05 коп. - інфляційних втрат та 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору за подання позовної заяви.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 08.10.2015

Суддя М.О. Лиськов