ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 вересня 2015 р. Справа № 903/792/15

за позовом приватного акціонерного товариства "Шацьке ремонтно - транспортне підприємство"

до відповідача: фізичної особи - підприємця Корпач Світлани Аркадіївни

про визнання недійсним договору

Суддя Кравчук В.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Багіров Р.А., Максимчук Ю.В. довіреність б/н від 18.03.2015 р.,

від відповідача: Корпач В.К. довіреність №220 від17.04.2015р.

Відповідно до ст.20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) роз'яснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст.22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки сторін.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу від представників сторін не поступало.

В судовому засіданні 30.09.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: приватне акціонерне товариство "Шацьке ремонтно-транспортне підприємство" звернулось з позовом до фізичної особи підприємця Корпач Світлани Аркадіївни про визнання недійсним договору комісії №2 від 18.02.2014р.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 16.07.2015р. було порушено провадження у справі, а справу призначено до розгляду на 05.08.2015р.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 05.08.2015р. розгляд справи відкладено на 02.09.2015р. у зв'язку з нез'явленням представника відповідача в судове засідання, неподання витребуваних ухвалою суду від 16.07.2015р. доказів.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 02.09.2015р. розгляд справи відкладено на 23.09.2015р. у зв'язку з необхідністю витребування нових доказів та для з'ясування всіх істотних обставин справи.

23.09.2015р. представником відповідача Голошвою В.Л. подано клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні для надання нових доказів, а саме письмового спростування відомостей викладених в додатках до Договору комісії №2 від 18.02.2014р..

У судовому засіданні 23.09.2015р. судом оголошено перерву до 30.09.2015р. для надання додаткових пояснень по справі.

29.09.2015р. через канцелярію суду від представника позивача поступило клопотання від 25.09.2015р. про повернення оригіналів договору комісії №2 від 18.02.2014р. з додатками.

30.09.2015р. представником відповідача - Корпачем В.К. подано клопотання про долучення до матеріалів справи заяви від 28.09.2015р. та копії позовної заяви від 24.04.2015р.

У судовому засіданні 30.09.2015р. представники позивача позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 30.09.2015р. заявлені позовні вимоги заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову. Вважає заявлені позовні вимоги безпідставними, оскільки в позовній заяві не зазначено у чому саме полягає порушення у невизнанні чи оспорюванні прав позивача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

встановив:

Між ФОП Корпач С.А.(далі - Комісіонер) та ПрАТ "Шацьке ремонтно-транспортне підприємство"(далі - Комітент) в особі директора Шепелі Олександра Сергійовича, котрий діє на підставі статуту ПрАТ "Шацьке ремонтно-транспортне підприємство" та Контракту від 20.12.2013р. був укладений договір комісії №2 від 18.02.2014р. з додатками до нього №2, №8 від 27.02.2014р., №14 від 18.03.2014р., №22 від 21.03.2014р., №30 від 27.03.2014р., №41 від 15.04.2014р., №66 від 27.05.2014р., №77 від 23.06.2014р., №95 від 22.07.2014р., №120 від 28.08.2014р., №138 від 22.09.2014р., №141 від 29.09.2014р. Даними додатками до договору комісії зафіксовані перераховані суми коштів, які були проведені ФОП Копач С.А. та призначення платежів.

Згідно п.1.1 договору комісії, у зв'язку із блокуванням усіх банківських рахунків Комітента, Комісіонер зобов'язується здійснювати від свого імені сплату орендної плати за земельну ділянку, орендовану Комітентом, у місцевий бюджет Шацької селищної ради Волинської області.

Згідно п.1.2 договору комісії, виконання послуг по даному договору комісії здійснюється на безоплатній основі.

Згідно п.2.2. договору комісії, у разі не забезпечення Комісіонера необхідними коштами на виконання доручення, визначеного даним договором, останній має право залучити власні кошти. При цьому, Комітент зобов'язується на протязі 5 банківських днів провести взаєморозрахунки і зарахувати комісіонеру суму згідно додатку до договору у рахунок погашення боргу за суборенду земельної ділянки.

Згідно п.5.1 Договору, останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами.

Згідно п.5.2 Договору, умови даного Договору вважатимуться завершеними після виконання взаємних зобов'язань в урегулювання всіх розрахунків між сторонами.

Вищевказаний договір комісії з додатками до них підписані сторонами, підписи скріплені відтиском їх печаток.

Згідно підпункту 2 п.6.24 статуту ПрАТ "Шацьке ремонтно-транспортне підприємство" (далі - Статут) директор має право вчиняти правочини від імені товариства на суму, що не перевищує 10000 грн.

Згідно підпункту 6 п.6.24 Статуту директор має право укладати від імені товариства без довіреності господарські та цивільно-правові договори, контракти , видавати доручення, підписувати фінансово-господарські документи підприємства. Укладення директором договорів застави(іпотеки), позики, поруки, кредитних договорів, договорів фінансової оренди(лізингу), про спільну діяльність, довірче управління, видача (авалювання) векселів та інших боргових зобов'язань, а також укладення правочинів на суму договору, що не перевищує 10000 грн., здійснюється виключно після отримання письмової згоди на це від наглядової ради товариства.

Розглянувши матеріали справи та додатково представлені документи, заслухавши пояснення, доводи та заперечення представників сторін, господарський суд, оцінюючи подані докази за своїм переконанням, що ґрунтується на повному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до такого висновку:

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06 листопада 2009 року, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Рішенням господарського суду Волинської області від 19.08.2015р. у справі 903/469/15, яке набрало законної сили (подане представником позивача 29.09.2015р.) та з пояснень представника відповідача слідує, що між сторонами були укладені і інші договори комісії, на виконання цих договорів комісії (серед яких і договір комісії №2 від 18.02.2014р.), між сторонами були підписані та скріплені відтиском їх печаток акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000932 від 28.02.2014р., згідно якого слідує, що виконавцем, тобто ФОП Корпач С.А. було здійснено перерахування коштів по договорах комісії в розмірі 46358,26 грн., №ОУ-0000933 від 20.03.2014р., згідно якого слідує, що виконавцем, тобто ФОП Корпач С.А. було здійснено перерахування коштів по договорах комісії в розмірі 45990,76 грн., №ОУ-0000934 від 30.04.2014р., згідно якого слідує, що виконавцем, тобто ФОП Корпач С.А. було здійснено перерахування коштів по договорах комісії в розмірі 53436,09грн., №ОУ-0000935 від 30.05.2014р., згідно якого слідує, що виконавцем, тобто ФОП Корпач С.А. було здійснено перерахування коштів по договорах комісії в розмірі 60092,73 грн., №ОУ-0001170 від 30.06.2014р., згідно якого слідує, що виконавцем, тобто ФОП Корпач С.А. було здійснено перерахування коштів по договорах комісії в розмірі 55932,78 грн., №ОУ-0001639 від 31.07.2014р., згідно якого слідує, що виконавцем, тобто ФОП Корпач С.А. було здійснено перерахування коштів по договорах комісії в розмірі 94047,18 грн., №ОУ-0001701 від 31.08.2014р., згідно якого слідує, що виконавцем, тобто ФОП Корпач С.А. було здійснено перерахування коштів по договорах комісії в розмірі 75537,39 грн., №ОУ-0001761 від 30.09.2014р., згідно якого вбачається, що слідує, що виконавцем, тобто ФОП Корпач С.А. було здійснено перерахування коштів по договорах комісії в розмірі 64106,90 грн. Даним рішенням приватному акціонерному товариству "Шацьке ремонтно - транспортне підприємство" відмовлено у задоволенні позову про стягнення вищезазначених сум з відповідача - ФОП Корпач С.А.

Згідно ч.2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду(іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі особи.

Отже факти, які відповідно до закону вважаються встановленими, не доводяться при розгляді справи. Таке припущення може бути спростовано в загальному порядку.

Факт укладання Договору, проведення відповідачем коштів по ньому також встановлено в рішенні господарського суду Волинської області від 19.08.2015р. у справі 903/469/15, у відповідності до умов ч.5 ст.35 ГПК України не доводяться при розгляді даної справи.

Отже, ПраТ "Шацьке РТП" здійснювало дії, які свідчили про схвалення спірного договору, наявністю фактів щомісячного підписання актів здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг), актів звірки взаєморозрахунків і проведення бухгалтерського та податкового обліку платежів по ньому.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України по справі №3-60гс14 від 19 серпня 2014 року та у постанові Вищого господарського суду України по справі №4-133/10-20 від 06 червня 2011 року.

Також слід зазначити, що згідно Статуту підприємства директор має право укладати від імені товариства без довіреності господарські та цивільно-правові договори, контракти , видавати доручення, підписувати фінансово-господарські документи підприємства (п.п.6 пунту 6.24), спірний договір не містить умови щодо суми останнього (що не перевищує 10000 грн.). Тому, посилання позивача на п.п.2 пунту 6.24 Статуту є необгрунтованим.

Інші твердження викладені у поясненнях представників позивача, також не знайшли свого підтвердження під час їх розгляду, а тому відхиляються судом як необґрунтовані.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що пред'являються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, докази та пояснення сторін, господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, позбавлені фактичного та правового обґрунтування, а також такі, що не відповідають, як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв'язку з чим прийшов до переконання, що право чи інтерес позивача не порушені, суд відмовляє в позові з підстав необґрунтованості позовних вимог.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України при відмові в позові покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

В позові відмовити.

Повний текст рішення складено

05.10.2015

Суддя В. О. Кравчук