ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2015 Справа №917/1807/15

м. Полтава

за позовом Державного підприємства «Дослідне господарство «Тахтаулово» Інституту сільського господарства північного сходу НААНУ, вул. Центральна, буд.5, с. Тахтаулове, Полтавський район, Полтавська область, 38720

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна фінансова інспекція в Полтавській області, 36011, м. Полтава, вул. Шевченка, 1

до Приватного підприємства «Альфа-Капітал», вул. Леніна, 15, с. Рунівщина, Полтавський район, Полтавська область, 38730

про стягнення 670 424,85 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 03.08.2015 року;

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 06.10.2014 року;

Від третьої особи: ОСОБА_3, довіреність від 05.01.2015 року №1;

ОСОБА_4, довіреність від 28.09.2015 року № 30.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача матеріальних збитків на суму 670 424,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані завищенням, на думку позивача, відповідачем вартості виконаних робіт по Договору №7 від 24.02.2014 року про надання сільськогосподарських послуг та збиранню врожаю на загальну суму 670 424,85 грн., чим порушено умови пп. 1.2.1., 1.2.2., 1.5., 2.4. Договору.

Позивач посилається, що дане порушення призвело до завищення витрат у звітності форми 2 «Звіт про фінансові результати» за 2014 рік по рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)», чим порушено вимоги частини 1 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV щодо відображення у фінансовій звітності недостовірної інформації. Позивач стверджує, що внаслідок допущеного порушення відповідачем завдано позивачу матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 670 424,85 грн. Крім цього, вказане порушення встановлено Державною фінансовою інспекцією України в Полтавській області в ході проведення планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.2014 р. по 31.03.2015 року.

Відповідач поти позову заперечує. У відзиві на позов від 14.09.2015 року (а.с. 104-106), зокрема, посилається на те, що у Договорі сторони погодили обсяг та вартість виконаних робіт та матеріалів, погодили та підписали Кошторис витрат з надання комплексних послуг по вирощуванню сільськогосподарських культур та збору врожаю з використанням свого матеріалу та своїми засобами, тому вартість послуг є остаточною і зміні не підлягає. Також відповідач посилається на те, що Договором не передбачено окреме включення до актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) вартості дизельного палива. Вартість палива включається до собівартості наданих послуг, до собівартості, яка формується в обліку виконавця і не стосується як замовника, так і власне суми Договору; відсутній зв'язок між собівартістю наданих послуг (робіт) і сумою Договору; що вартість палива не є базою чи однією з баз встановлення ціни Договору; що згідно п. 1.5, п. 4.1 Договору остаточна вартість договору при необхідності визначається сторонами при підписанні акту приймання-передачі робіт, а такі акти були сторонами підписані, остаточна вартість договору погоджена в підписаних сторонами Актах здачі-прийняття робіт (надання послуг), і вона нижче початкової ціни договору на 283 437,93 грн.

Третя особа письмових пояснень суду не надала, проте її представники в судовому засіданні усно зазначили, що позовні вимоги вважають правомірними та такими, що підлягають задоволенню, оскільки актом №07-21/34 від 29.05.2015 року планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Дослідне господарство «Тахтаулово» Інституту сільського господарства північного сходу НААНУ за період з 01.01.2014 р. по 31.03.2015 року встановлено ряд порушень, що полягають у завищенні вартості виконаних робіт ПП «Альфа-Капітал» за договором №7 від 24.02.2014 року, що завдало збитків позивачу.

Резолютивна частина рішення оголошена згідно ст. 85 ГПК України 01.10.2015 року.

Повне рішення складено та підписано 05.10.2015 року.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

24.02.2014 року між Державним підприємством «Дослідне господарство «Тахтаулово» ІСГПС Національної академії аграрних наук України» (замовник) та Приватним підприємством «Альфа-Капітал» (виконавець) укладено Договір № 7 про надання сільськогосподарських послуг та збиранню врожаю (далі - Договір).

За умовами Договору виконавець зобов'язується на свій ризик надати послуги по вирощуванню сільськогосподарських культур та збору врожаю на землях замовника зі свого матеріалу та інших матеріально-технічних засобів, а замовник зобов'язується прийняти та оплати виконані послуги (п. 1.1. Договору).

Комплекс послуг визначено п. 1.2.1. Договору та включає в себе: культивацію під кукурудзу в три сліди на площі 2714,1 га, культивація під соняшник в два сліди на площі 1166 га, коткування посіву кукурудзи на площі 904,7 га, коткування посіву соняшнику на площі 583 га, посів кукурудзи на площі 904,7 га, посів соняшника на площі 583 га, внесення мінеральних добрив під кукурудзу на площі 904,7 га, внесення мінеральних добрив під соняшник на площі 583 га, внесення гербіцидів під кукурудзу на площі 904,7 га, внесення гербіцидів під соняшник на площі 583 га, міжрядний обробіток кукурудзи з підживленням на площі 904,7 га, міжрядний обробіток соняшнику з підживленням на площі 583 га, збирання врожаю кукурудзи на площі 904,7 га, збирання врожаю соняшника на площі 583 га; матеріал: соняшник насіння, міндобрива, гербіциди, кукурудза - насіння, міндобрива, гербіциди.

Загальна вартість послуг згідно п. 1.2.1. та 1.2.2. Договору та Кошторису складає 9 611 730,00 грн. Остаточна вартість договору при необхідності буде визначена при підписанні сторонами акту приймання-передачі робіт за додатковою угодою, згідно п. 1.5. Договору (п. 4.1. Договору).

Місце надання послуг: земельні угіддя (рілля) на території Тахтаулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (п. 1.3. Договору).

Строк виконання: лютий 2014 року грудень 2014 року.

Надані згідно умов даного Договору послуги (виконані роботи) вважаються виконаними в повному обсязі з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі робіт та відсутності при цьому взаємних претензій. Акт приймання-передачі робіт складається сторонами після надання всього комплексу послуг по вирощуванню сільськогосподарських культур та збиранню врожаю (п. 3.1. Договору).

На виконання умов договору виконавець виконав, а замовник прийняв роботи на загальну суму 9 328 292,07 грн., що підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт №а-00000012 від 08.07.2014 року, №а-00000013 від 08.07.2014 року, №а-00000015 від 30.09.2014 року, №а-00000016 від 24.10.2014 року (копії в матеріалах справи, а.с. 51-54, оригінали оглянуті в судовому засіданні), та оплатив їх (а.с. 32-44).

Будь-яких претензій щодо невиконання або неналежного виконання відповідачем умов договору по виконанню робіт, недоліків з приводу виконаних робіт, вартості виконаних робіт сторонами не заявлялось.

Державною фінансовою інспекцією України в Полтавській області в період з 01.04.2015 р. по 29.05.2015 р. проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Дослідне господарство «Тахтаулово» Інституту сільського господарства північного сходу НААНУ за період з 01.01.2014 р. по 31.03.2015 року за результатами якої складено акт ревізії від 29.05.2015 р. № 07-21/34 (а.с. 21-31).

Згідно акту в результаті перевірки були виявлені порушення виконання умов Договору №7 від 24.02.2014 року про надання сільськогосподарських послуг та збиранню врожаю.

Так, перевіркою було встановлено, що ПП «Альфа-Капітал» було завищено вартість виконаних робіт по Договору №7 від 24.02.2014 року на загальну суму 670424,85 грн., чим порушено умови пп. 1.2.1., 1.2.2., 1.5., 2.4. Договору. Вказане порушення призвело до завищення витрат у звітності форми 2 «Звіт про фінансові результати» за 2014 рік по рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)», чим порушено вимоги частини 1 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV щодо відображеним у фінансовій звітності недостовірної інформації. Внаслідок допущеного порушення ПП «Альфа-Капітал» завдано ДП «Дослідне господарство «Тахтаулово» Інституту сільського господарства північного сходу НААНУ матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 670424,85 грн.

04.06.2015 Державна фінансова інспекція в Полтавській області звернулася до позивача листом № 16-07-3-14/3949 з вимогою про усунення виявлених ревізією порушень, зокрема зобов'язала стягнути завищену вартість виконаних робіт з ПП «Альфа-Капітал».

На виконання вказаної вимоги позивач надіслав на адресу відповідача претензію про повернення коштів у сумі 670 424,85 грн.

У відповіді на претензію (вих. № 08/07-1 від 08.07.2015 року, а.с. 17-20) ПП «Альфа-Капітал» повідомило, що претензійні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відмова відповідача відшкодувати вартість завищення виконаних робіт стала підставою звернення позивача до суду із позовом про стягнення завданих збитків в 670424,85 грн.

При вирішенні спору суд враховує наступне.

Згідно зі статтею 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Так, на запитання суду сторони пояснили, що Договір №7 від 24.02.2014 року про надання сільськогосподарських послуг та збиранню врожаю недійсним в повному обсязі або в частині в судовому порядку не визнавався (див. протокол судового засідання від 01.10.2015 року).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Із встановлених обставин справи вбачається, що правовідносини сторін виникли на підставі Договору № 7 від 24.02.2014 року, який містить ознаки договору про надання послуг та договору підряду.

Так, роботи виконуються, згідно зі ст. 837 ЦК України, за договором підряду, за яким одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Послуги ж, згідно ст. 901 ЦК, надаються за договором надання послуг, за яким одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Найголовніша відмінність цих договорів у результаті. Так, в результаті виконання договору підряду замовник отримає певний матеріальний результат. В результаті ж виконання договору про надання послуг замовник отримує цю саму послугу, споживаючи її в процесі отримання.

Укладений між сторонами по справі договір називається «Договір про надання сільськогосподарських послуг та збиранню врожаю», предметом цього договору є послуги по вирощуванню сільськогосподарських культур та збору врожаю на землях замовника зі свого матеріалу та інших матеріально-технічних засобів за узгоджену плату, тобто послуга, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності згідно ст. 901 ЦК України; сторонами Договору є «замовник» та «виконавець»; сторонами узгоджено кошторис витрат з надання комплексних послуг по вирощуванню сільськогосподарських культур та збору врожаю з використанням свого матеріалу і своїми засобами (додаток №1 до Договору). На запитання суду сторони повідомили, що наявний у справі кошторис (а.с. 48-49) відноситься саме до Договору №7 від 24.02.2014 року (див. протокол судового засідання від 01.10.2015 року); документом, який підтверджує прийняття виконаних робіт, тобто виконання відповідачем своїх обов'язків є акти приймання-передачі. При цьому визначення ціни договору в кошторисі та приймання робіт за актом передбачена параграфом 1 ЦК України «Загальні положення про підряд» глави 61 (ст.ст. 844, 853).

За змістом ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Статтею 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно із ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

На виконання умов договору виконавець виконав, а замовник прийняв та оплатив роботи на загальну суму 9328292,07 грн.; претензій щодо невиконання або неналежного виконання відповідачем умов договору по виконанню робіт з вирощування сільськогосподарських культур та збору врожаю на землях замовника зі свого матеріалу та інших матеріально-технічних засобів, недоліків з приводу виконаних робіт, вартості виконаних робіт сторонами не заявлялось.

Згідно письмових пояснень сторін (а.с. 117, 123) додаткові угоди до Договору №7 від 24.02.2014 року про надання сільськогосподарських послуг та збиранню врожаю сторонами не укладались.

Таким чином, вимагаючи повернення частини виконаного за договором, позивач фактично вимагає перегляду ціни договору після його виконання, що є порушенням вказаних вимог чинного законодавства.

Частиною 1 статті 224 ГК України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно із ст. 22 ЦК України під збитками розуміються:

- втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Підставами для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, що полягає у порушенні зобов'язання (невиконання або виконання його з порушенням умов), та завдання у зв'язку з цим збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

За умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання позивача на висновки перевірки Державної фінансової інспекції, як на беззаперечний доказ завдання збитків та підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними, оскільки встановлені органами державної контрольно-ревізійної служби при проведенні контрольних заходів факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним ГПК України, тобто сам лише акт перевірки не є підставою для застосування цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення збитків та не звільняє сторону від процесуального обов'язку доводити свої вимоги іншими належними та допустимими доказами.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України, зокрема, у своїх постановах від 05 серпня 2015 року по справа № 909/55/15, від 28 квітня 2015 року по справі № 922/553/14, тощо.

У той же час, виявлення вказаних порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 року (з наступними змінами) законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Довідка контрольно-ревізійного управління чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності (ст. 4-3 ГПК України).

Згідно ст. 33, ст. 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що сторони вільно на власний розсуд визначили ціну договору, та виконали Договір, а позивачем не доведено порушення відповідачем своїх зобов'язань, передбачених договором, та спричинення у зв'язку з цим збитків у розумінні ст. 22 ЦК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення заявленої суми з відповідача у якості збитків, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають в зв'язку з необґрунтованістю.

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст. 44, частини 5 ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49 (ч.5), 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено 05.10.2015 року.

Суддя І.І.Пушко