ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

"29" вересня 2015 р. Справа № 911/3511/15

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства «Автоком-Сервіс», м. Чернігів
до Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей», м. Сквира
про стягнення 7118,45 грн.
за участю представників:

позивача:ОСОБА_1 дов. від 10.12.2014
відповідача:не зявились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного підприємства «Автоком-Сервіс» (далі позивач) до Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» (далі відповідач) про стягнення 7118,45 грн., з яких 4236,60 грн. інфляційні втрати, 136,45 грн. 3% річних та 2718,40 грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів від 01.12.2014 № 340 щодо здійснення розрахунку за надані послуги у строк визначений договором.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ст. 75 ГПК України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів від 01.12.2014 № 340 (далі договір), відповідно до умов якого відповідач замовник доручає, а позивач виконавець приймає на себе зобовязання протягом строку дії даного договору надавати комплекс послуг з технічного обслуговування та ремонту (в подальшому послуги) транспортних засобів (в подальшому ТЗ) з встановленням запчастин і використанням супутніх товарів, необхідних при наданні вищевказаних послуг, на станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів (в подальшому СТО) за місцезнаходженням виконавця: м. Чернігів, вул. Інструментальна, 34 (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.4 договору загальна сума даного договору складає 100000 грн. За згодою сторін сума договору може бути змінена, про що складається додаткова угода, яка є невідємною частиною даного договору.

Згідно п. 3.1 договору вартість наданих послуг та запчастин визначається на підставі тарифів та розцінок, встановлених виконавцем за погодженням з замовником.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що замовник здійснює оплату наданих послуг виконавцем шляхом перерахування грошових коштів у безготівковому порядку на поточний рахунок виконавця, в строк 5 робочих днів на підставі виставленого виконавцем рахунку.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє по 31.12.2016 (включно), а в частині взятих на себе зобовязань, до повного їх виконання (п. 8.1 договору).

На виконання умов договору позивач надав відповідачу передбачені договором послуги з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів на суму 12920 грн., що підтверджується наступними актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 02.01.2015 № С-00000005 на суму 9696 грн., від 22.01.2015 № С-00000157 на суму 2394 грн., від 02.02.2015 № С-00000196 на суму 830, які підписані в двохсторонньому порядку повноваженими представниками сторін та скріплений печатками сторін, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідач всупереч умов укладеного між сторонами договору не виконав належним чином взяті на себе договірні зобовязання щодо здійснення розрахунку за надані послуги по вищепереліченим актам здачі-прийняття робіт (надання послуг) в строки визначені договором.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобовязання щодо здійснення розрахунку за надані послуги у строк визначений договором, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних з прострочених сум грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати з прострочених сум за загальний період прострочення з 16.01.2015 по 28.05.2015 складають 4263,60 грн., 3% річних з прострочених сум за загальний період прострочення з 16.01.2015 по 28.05.2015 складають 136,45 грн.

Здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат є арифметично вірним, відповідає вказаним вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині підлягає задоволенню.

Згідно з правильним арифметичним розрахунком, який зроблений судом з врахуванням періоду нарахування 3% річних заявленого позивачем, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 134,85 грн. В решті вимог щодо стягнення 3% річних в розмірі 1,60 грн. суд відмовляє, з огляду на їх безпідставність.

На підставі п. 5.1 договору позивач просить стягнути з відповідача за порушення строків оплати наданих послуг, пеню, що нараховується на несплачену суму в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочки оплати, за кожний день прострочення оплати, яка за розрахунком позивача за загальний період прострочення з 16.01.2015 по 28.05.2015 складає 2718,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Крім того, відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17 грудня 2013 року № 14 (далі постанова) день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені.

При нарахуванні пені за прострочення виконання грошових зобовязань, позивач включає день фактичної сплати суми заборгованості в період часу, за який здійснюється стягнення пені, що суперечить п. 1.9 вказаної постанови, у звязку з чим суд здійснив власний розрахунок пені.

Згідно з правильним арифметичним розрахунком, який був зроблений судом, з врахуванням п. 1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17 грудня 2013 року № 14 та зазначених позивачем періодів нарахування пені, стягненню підлягає пеня з прострочених сум в розмірі 2321,46 грн. В решті вимоги щодо стягнення пені в розмірі 396,94 грн. суд відмовляє, з огляду на її безпідставність.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача і4236,60 грн. інфляційних втрат, 134,85 грн. 3% річних та 2321,46 грн. пені є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню. В решті вимог суд відмовляє, з огляду на їх безпідставність

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» (09000, Київська обл., Сквирський район, м. Сквира, вул. Р. Люксембург, 14, ідентифікаційний код 30668980) на користь Приватного підприємства «Автоком-Сервіс» (14031, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Інструментальна, 34, ідентифікаційний код 35956320) 4236 (чотири тисячі двісті тридцять шість) грн. 60 коп. інфляційних втрат, 134 (сто тридцять чотири) грн. 85 коп. 3% річних, 2321 (дві тисячі триста двадцять одну) грн. 46 коп. пені, 1724 (одну тисячу сімсот двадцять три) грн. 32 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 05.10.2015.