ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.09.2015 Справа № 905/1252/15

Cуддя Філімонова О.Ю., розглянувши позовну заяву Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» м.Маріуполь Донецька область

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1Г. м.Маріуполь Донецька область

про стягнення суми основного боргу у розмірі 5597,35грн.

Представники сторін:

від позивача: не явився

від відповідача: не явився

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» м.Маріуполь Донецька область звернулось до господарського суду Донецької області з позовними вимогами до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1Г. м.Маріуполь Донецька область про стягнення суми основного боргу у розмірі 5597,35грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов договору про постачання теплової енергії №221 від 01.10.2007р., позивач зобовязався постачати відповідачу теплову енергію, а відповідач зобовязався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в строки, передбачені даним договором.

Відповідач свої зобовязання у повному обсязі не виконав, в результаті чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 5597,35грн.

Нормативно позовні вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 525, 526, 530, 549, 550, 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 49, 61, 64, 82 Господарського процесуального кодексу України, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобовязання»

Розглянувши надані документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

01.10.2007р. між фізичною особою ОСОБА_1 (споживач) та Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (постачальник) в особі заст. Директора по економіці та збуту ОСОБА_2, діючого на підставі довіреності №2660а від 24.09.2007р., укладено договір про постачання теплової енергії №221.

Відповідно до п.1.1. договору, постачальник подає теплову енергію для обєктів споживача, перерахованих в додатку до даного договору.

Згідно з п.3.1. договору, постачальник зобовязується забезпечувати безперебійне постачання теплової енергії обєктів споживача у відповідності з умовами договору.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що споживач зобовязується щомісячно оплачувати послуги теплопостачання у відповідності з обємами теплоспоживання.

Зняття показників приборів обліку теплової енергії, зріз та переоблік діаграм здійснюються споживачем. Результати переобліку передаються теплопостачальній організації. (п.3.7. договору).

Відповідно до п.4.1. договору, споживач за отриману теплову енергію здійснює оплату за фіксованими тарифами, затвердженими Маріупольським виконкомом міської ради, згідно виставленим рахункам, в строк до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, які встановлені із розрахунку споживання теплової енергії протягом всього опалювального періоду.

Пунктом 4.5. договору передбачено, що споживач зобовязаний один раз в місяць направити свого представника для складання акту звірки за теплопостачання. При неявці представника для звірки до оплати виставляються рахунки згідно рахункам постачальника.

Договір укладений строком на 2 роки. Умови договору можуть бути змінені або доповнені за взаємною згодою сторін у письмовий формі. Договір вважається пролонгованим на той же строк та на тих же умовах, якщо за місяць до закінчення строку не надійде заява однієї із сторін про відмову від даного договору або його перегляд (п.5.1. договору).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим ( ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Правовідносини у сфері теплопостачання регулюються Цивільним та Господарським кодексами України, Законом України "Про теплопостачання", «Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж», «Правилами користування тепловою енергією» Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" постачання теплової енергії, теплопостачання, - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії, теплоносія, споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Статтею 714 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона, постачальник, зобов'язується надавати другій стороні, споживачеві, абонентові, енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 275 Господарського кодексу України унормовано, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство, енергопостачальник, відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду, енергію, споживачеві, абоненту, який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно з ч. 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

За приписами статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, виходячи з наведених норм законодавства постачання теплової енергії здійснюється лише на підставі договору

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач виконав свої зобовязання за договором про постачання теплової енергії №221 від 01.10.2007р., про що свідчать акти на включення опалення від 23.10.2014р., 06.10.2013р., 16.10.2012р., 16.10.2011р., 15.10.2009р., 13.10.2010р. за адресою: пр.Леніна, 13 (а.с. 15-17).

На виконання умов договору про постачання теплової енергії №221 від 01.10.2007р., позивач виставив відповідачу для оплати рахунки: №11-263334/01 від 26.11.2014р. на суму 439,92грн., №12-263334/01 від 24.12.2009р. на суму 693,59грн.; №01-263334/01 від 25.01.2010р. на суму 923,2грн.; №02-263334/01 від 23.02.2010р. на суму 1240,99грн.; №03-263334/01 від 24.03.2010р. на суму 850,47грн.; №04-263334/01 від 26.04.2010р. на суму 544,73грн.; №11-263334/01 від 26.11.2010р. на суму 795,06грн.; №12-263334/01 від 23.12.2010р. на суму 641,53грн.; №01-263334/01 від 27.01.2011р. на суму 923,24грн.; №02-263334/01 від 22.02.2010р. на суму 1170,90грн.; №03-263334/01 від 24.03.2015р. на суму 1134,85грн.; №04-263334/01 від 27.04.2011р. на суму 626,17грн.; №12-263334/01 від 23.12.2011р. на суму 1208,05грн.; №01-263334/01 від 26.01.2012р. на суму 1303,16грн.; №02-263334/01 від 23.02.2012р. на суму 2037,60грн.; №03-263334/01 від 26.03.2012р. на суму 1352,19грн.; №04-263334/01 від 26.04.2012р. на суму 911,92грн.; №11-263334/01 від 23.11.2012р. на суму 465,77грн.; №12-263334/01 від 24.12.2012р. на суму 1179,61грн.; №01-263334/01 від 28.01.2013р. на суму 1732,65грн.; №02-263334/01 від 22.02.2013р. на суму 1327,68грн.; №03-263334/01 від 25.03.2013р. на суму 1171,77грн.; №04-263334/01 від 24.04.2013р. на суму 992,33грн.; №11-263334/01 від 26.11.2013р. на суму 680,51грн.; №12-263334/02 від 25.12.2013р. на суму 1425,73грн.; №02-263334/01 від 24.02.2014р. на суму 4919,98грн.; №03-263334/01 від 24.03.2014р. на суму 1716,56грн.; №04-263334/01 від 25.04.2014р. на суму 858,28грн.; №12-263334/01 від 30.12.2014р. на суму 1042,68грн.; №01-263334/01 від 30.01.2015р. на суму 1201,16грн.; №02-263334/01 від 27.02.2015р. на суму 1105,89грн.; №03-263334/01 від 31.03.2015р. на суму 1028,96грн.; №04-263334/01 від 30.04.2015р. на суму 604,18грн., всього на суму 37040,96грн. (а.с.18-51).

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 5597,35грн.

Відповідач доказів повної або часткової оплати заборгованості до матеріалів справи не надав, тому суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 115, 116, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (87500 Донецька область, м.Маріуполь, пр-т Металургів, 48, ІПН НОМЕР_1) на користь Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (87534, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Гризодубової, 1, ) суму основного боргу у розмірі 5597 (пять тисяч пятсот девяносто сім)грн.35коп., судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім)грн.00коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.Ю. Філімонова

Дата складання та підписання повного тексту рішення 01.10.2015р.

Надруковано 3 примірника:

1-до справи;

1-позивачу;

1-відповідачу