Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "29" вересня 2015 р. Справа № 906/1325/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 1.20/б-1464 від 22.06.2015;

від відповідача: ОСОБА_2О - довіреність № 59 від 28.09.2015,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕкономКомфорт"

про стягнення 108000,00грн. та зобов'язання виконати п.3 рішення від 22.09.2014 №1.16/-37р.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 108000,00 грн. та зобов'язання виконати п.3 рішення від 22.09.2014 №1.16/-37р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 3.4.-41/2014, шляхом припинення поширення Товариством невизначеному колу осіб в рекламі неповних відомостей, зокрема, внаслідок замовчування окремих фактів, що можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання товарів (придбання (замовлення) послуг з надання позик) цього суб'єкта господарювання.

Представник позивача в судовому засіданні подав заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої, у зв'язку зі сплатою відповідачем штрафу у сумі 20000,00грн., просить зменшити позовні вимоги до 88000,00грн.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи, що зменшення розміру позовних вимог не суперечить чинному законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд приймає заяву позивача про зменшення позовних вимог до розгляду.

При цьому, суд враховує, що згідно п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду № 18, ... у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. За абз. 4 п. 4.6 цієї ж постанови, зменшення позивачем суми позову, не є відмовою від позову. В такому випадку припинення провадження в частині зменшення відповідної суми не здійснюється, - про таке зменшення зазначається в описовій частині судового рішення, а предметом спору стає вимога про стягнення суми в зменшеному розмірі.

За таких обставин, спір вирішується з урахуванням вказаної заяви.

Представник позивача зменшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Подав клопотання, яке було задоволено судом, про долучення до матеріалів справи документів (а.с. 46-47).

Представник відповідача підтвердив здійснення часткового погашення штрафу в розмірі 20000,00грн., позовні вимоги, з урахуванням здійсненої проплати, не заперечив. Подав клопотання, яке було задоволено судом, про долучення до матеріалів справи документів (а.с. 50-52).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані до справи документи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вказує позивач у позовній заяві та вбачається з матеріалів справи, відповідно до статей 7, 12, 12-1, 14 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції-", пункту 11 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001 №32-р та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.03.2001 за № 291/5482, зі змінами та доповненнями, пункту 33 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правила розгляду справ), затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 №5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.05.1994 за № 90/299, зі змінами та доповненнями, адміністративна колегія Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийняла рішення від 22.09.2014 №1.16/-37р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення) у справі № 3.4.-41/2014.

Згідно прийнятого 22.09.2014 адміністративною колегією Рішення, вирішено:

1. Визнати дії Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕкономКомфорт", які полягають у повідомленні суб'єктом господарювання невизначеному колу осіб в рекламі неповних відомостей, зокрема, внаслідок замовчування окремих фактів, що можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання товарів (придбання (замовлення) послуг з надання позик) цього суб'єкта господарювання, порушенням законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченим статтею 15-1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", у вигляді поширення інформації, що вводить в оману.

2. За вчинення порушення, зазначеного в пункті 1 цього рішення, накласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕкономКомфорт" штраф відповідно до абзацу 1 статті 21 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" у розмірі 68000,00 грн.

3. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕкономКомфорт" у двомісячний строк з дня одержання рішення припинити порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, вказане у пункті 1 цього рішення (а.с. 9-12).

Позивач вказує, що наведене Рішення було отримане ТОВ "ЕкономКомфорт" 24.09.2014, тому останнє, згідно положень ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", мало виконати Рішення та сплатити штраф до 24.11.2014.

Натомість, Рішення було оскаржено відповідачем та 06.10.2014 господарським судом Житомирської області прийнята ухвала про порушення провадження у справі №906/1321/14.

Справа №906/1321/14 розглядалась у такі строки:

- господарським судом Житомирської області з 06.10.2014 по 18.02.2015 (залишено рішення Відділення без змін);

- Рівненським апеляційним господарським судом з 16.03.2015 по 06.04.2015 (залишено рішення Відділення без змін);

- Вищим господарським судом України з 20.07.2015 по 28.07.2015 (залишено рішення Відділення без змін).

На виконання Рішення Відділення, відповідачем частково сплачено штраф у розмірі 28000,00грн. 30.07.2015.

Разом з тим, станом на день подання позовної заяви, штраф у розмірі 40000,00грн. відповідач не сплатив, та допустив прострочення його сплати у повному обсязі, що стало підставою для звернення з позовом до суду. Під час розгляду справи в суді відповідачем було додатково сплачено 20000,00грн. штрафу (а.с. 51) 24.09.2015, що враховано позивачем при зменшенні розміру позовних вимог.

За вказаного, зсилаючись на ч.ч. 5, 7, 9 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", позивач нарахував до стягнення з відповідача пеню у розмірі 166260,00грн., однак враховуючи приписи ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" просить стягнути 68000,00грн.

Також позивач вказує, що Товариством не виконано п. 3 Рішення, оскільки відповідач не припинив поширювати невизначеному колу осіб в рекламі неповні відомості, зокрема, внаслідок замовчування окремих фактів, що можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання товарів (придбання (замовлення) послуг з надання позик) цього суб'єкта господарювання.

Відповідач позов за підставами пред'явлення та предметом не оспорив, доказів проведення повних розрахунків з позивачем не надав.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Згідно ст.1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства...

Згідно статті 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції", розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі, зокрема, про: - визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; - припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; - накладення штрафу.

За приписами ч. 1 ст. 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", органи Антимонопольного комітету України у справах про недобросовісну конкуренцію приймають обов'язкові для виконання рішення, у тому числі про: визнання факту недобросовісної конкуренції; припинення недобросовісної конкуренції; офіційне спростування за рахунок порушника поширених ним неправдивих, неточних або неповних відомостей; накладання штрафів.

Так, згідно рішення №1.16/-37 р від 22.09.2014 зазначено, що відповідачем порушено законодавство про захист від недобросовісної конкуренції, зокрема визначеного статтею 15-1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції".

Нормами ч. 1 ст. 15-1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" поширенням інформації, що вводить в оману, є повідомлення суб'єктом господарювання, безпосередньо або через іншу особу, одній, кільком особам або невизначеному колу осіб, у тому числі в рекламі, неповних, неточних, неправдивих відомостей, зокрема внаслідок обраного способу їх викладення, замовчування окремих фактів чи нечіткості формулювань, що вплинули або можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання (замовлення) чи реалізації (продажу, поставки, виконання, надання) товарів, робіт, послуг цього суб'єкта господарювання.

Інформацією, що вводить в оману, є, зокрема, відомості, які:

- містять неповні, неточні або неправдиві дані про походження товару, виробника, продавця, спосіб виготовлення, джерела та спосіб придбання, реалізації, кількість, споживчі властивості, якість, комплектність, придатність до застосування, стандарти, характеристики, особливості реалізації товарів, робіт, послуг, ціну і знижки на них, а також про істотні умови договору;

- містять неповні, неточні або неправдиві дані про фінансовий стан чи господарську діяльність суб'єкта господарювання;

- приписують повноваження та права, яких не мають, або відносини, в яких не перебувають;

- містять посилання на обсяги виробництва, придбання, продажу чи поставки товарів, виконання робіт, надання послуг, яких фактично не було на день поширення інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", вчинення суб'єктами господарювання дій, визначених цим Законом як недобросовісна конкуренція, тягне за собою накладення штрафу у розмірі до п'яти відсотків доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) суб'єкта господарювання за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Накладення штрафу здійснюється відповідно до частин третьої - сьомої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (ч. 3 ст. 21 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції").

Згідно з п. 29 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, при доведенні вчинення порушення залежно від обставин у справі може бути прийнято одне чи декілька рішень згідно зі статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Відповідно до п. 32 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення.

Під час вирішення питання про накладення штрафу, у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов'язань, передбачених статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

Статтею 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами мають право подавати заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що 22.09.2014, за результатами розгляду справи №3.4 - 41/2014 "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу", Антимонопольним Комітетом України винесено рішення №1.16-37 р (а.с. 9-12).

Поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.13) підтверджено, що вказане рішення було отримане ТОВ "ЕкономКомфорт" 24.09.2014.

Рішенням господарського суду від 18.02.2015 у справі №906/1321/14, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 28.07.2015 в задоволенні позову ТОВ "ЕкономКомфорт" про визнання недійсним Рішення, відмовлено.

Таким чином, як на час звернення позивача до суду, так і на час вирішення спору, рішення Антимонопольного комітету України від 22.09.2014 №1.16/-37 р у справі №3.4. - 41/2014 є чинним.

Відповідно до ст.22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність. Аналогічна норма міститься в ч.2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Приписами ч.3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Як встановлено судом, відповідач у визначений ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" строк штраф у добровільному порядку в повному обсязі не сплатив, що також не спростовано останнім. З наявних у матеріалах справи платіжних доручень №625 від 30.07.2015 на суму 28000,00грн. (а.с. 38) та №762 від 24.09.2015 на суму 20000,00грн. (а.с. 51) вбачається, що відповідачем частково сплачено штраф у розмірі 48000,00грн.

Таким чином, заявлена позивачем вимога про стягнення штрафу у розмірі 20000,00грн. є обґрунтованою.

У зв'язку з несплатою відповідачем штрафу, позивачем нарахована пеня в розмірі 1,5% від суми штрафу в розмірі 68000,00грн. (а.с. 4).

Підстави та умови нарахування пені в даному випадку визначаються статтею 56 Закону, яка встановлює як обов'язковість пені в разі несплати штрафу, так і правила обчислення її розміру та строки нарахування.

Згідно ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Умовами п. 20 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №15 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства", визначено, що у застосуванні приписів статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (щодо стягнення з суб'єктів господарювання штрафу та пені у зв'язку з порушенням ними законодавства про захист економічної конкуренції) господарським судам необхідно враховувати таке.

ОСОБА_3 не містить норм, які надавали б господарському суду право зменшувати розмір (а відтак і суму) стягуваних штрафу та/або пені (у разі їх правомірного нарахування). Тому, зокрема, до відповідних правовідносин не може застосовуватись припис пункту 3 статті 83 ГПК, який передбачає право господарського суду у прийнятті рішення зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню.

Абзацами третім - п'ятим частини п'ятої зазначеної статті Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Як вбачається з розрахунку позивача (а.с. 4), пеня останнім нарахована з 19.02.2015 по 15.03.2015, з 07.04.2015. по 19.07.2015 та з 29.07.2015 по 31.08.2015, тобто, з урахуванням часу оскарження рішення Антимонопольного комітету України в господарському суді Житомирської області та перегляду рішення суду в апеляційній та касаційній інстанції.

Перевіривши розрахунок пені, враховуючи положення ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", суд вважає розрахунок пені обґрунтованим та вірним, а вимогу про її стягнення такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача виконати п.3 рішення від 22.09.2014 №1.16/-37р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 3.4.-41/2014, господарський суд враховує, що пунктом 3 вказаного рішення зобов'язано відповідача у двомісячний строк з дня одержання рішення припинити порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, вказане у пункті 1 цього рішення.

В процесі розгляду справи відповідачем не надано доказів в підтвердження припинення порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції. Не заперечувався факт невиконання Рішення відповідачем і на час вирішення спору. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Приписами ч. 1 ст. 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" визначено, що органи Антимонопольного комітету України у справах про недобросовісну конкуренцію приймають обов'язкові для виконання рішення.

Оскільки відповідачем у встановлений строк рішення від 22.09.2014 №1.16/-37р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 3.4.-41/2014 не виконано, господарський суд вважає вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача виконати п.3 вказаного рішення обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними та допустимими у справі доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 32 ГПК, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін.

Відповідач доказів на спростування позовних вимог суду не надав. При цьому позивач довів суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.

Отже, позов обґрунтований, заявлений відповідно до чинного законодавства та підлягає задоволенню.

Судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕкономКомфорт" (10002, Житомирська обл., м. Житомир, майдан Путятинський, буд. 2, офіс 618, ід. код 37482421)

на користь Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (10014, Житомирська обл., м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, буд. 12, ід. код 20403042)

- 88000,00 грн. штрафу та пені.

3. Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕкономКомфорт" (10002, Житомирська обл., м. Житомир, майдан Путятинський, буд. 2, офіс 618, ід. код 37482421) виконати пункт 3 рішення від 22.09.2014 №1.16/-37р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 3.4. - 41/2014, шляхом припинення поширення невизначеному колу осіб в рекламі неповних відомостей, зокрема, внаслідок замовчування окремих фактів, що можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання товарів (придбання (замовлення) послуг з надання позик) цього суб'єкта господарювання.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕкономКомфорт" (10002, Житомирська обл., м. Житомир, майдан Путятинський, буд. 2, офіс 618, ід. код 37482421) в дохід державного бюджету 3378,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 05.10.15

Суддя Вельмакіна Т.М.

Віддрукувати:

1- до справи

2- відповідачу (рек. з пов.)