ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Справа № 910/706/15-г
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Мележик Н.І.- головуючого(доповідача),

Владимиренко С.В.,

Самусенко С.С.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу Товариства з обмеженою

відповідальністю "Аптекарь"

на рішення господарського суду міста Києва

від 31.03.2015 року

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 року

у справі № 910/706/15-г

господарського суду міста Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства

банк "Київська Русь"

до Товариства з обмеженою

відповідальністю "Аптекарь"

за участю третьої особи, яка не

заявляє самостійних вимог на

предмет спору, на стороні

позивача Приватного акціонерного товариства "Альба Україна"

про стягнення коштів

за участю представників :

позивача - Голиці В.В.

відповідача - не з'явились

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство банк "Київська Русь" звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптекарь" про стягнення 882 915,05 грн. заборгованості (з них: 696 561,11 грн.- основний борг, 82 404,13 грн.- пеня, 13 396,87 грн. - 3% річних, 90 552,94 грн.- збитки від інфляції), у зв'язку із порушенням відповідачем зобов'язання з оплати лікарських засобів і виробів медичного призначення за договором купівлі-продажу № 61-12 від 05.04.2012 року, укладеним між відповідачем та третьою особою, право вимагати виконання якого від відповідача позивач набув, уклавши з третьою особою договір відступлення права вимоги № 70101-20/14-7 від 05.06.2014 року.

Рішенням господарського суду міста Києва від 31.03.2015 року (суддя С.В. Стасюк), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 року (судді: С.А. Пашкіна, О.М. Баранець, Л.Г. Смірнова), позов задоволено у повному обсязі, а саме, стягнуто з ТОВ "Аптекарь" на користь ПАТ банк "Київська Русь" 696 561,11 грн. основного боргу, 82 404,13 грн. пені, 13 396,87 грн. 3% річних, 90 552,94 грн. збитків від інфляції та 17 658,32 грн. судового збору.

В касаційній скарзі ТОВ "Аптекарь" просить скасувати судові акти попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування місцевим та апеляційним господарськими судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку її обставин та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суди попередніх інстанцій встановили, що 05.04.2012 року між Приватним акціонерним товариством "Альба Україна" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю"Аптекарь" (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 61-12, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати (поставляти) лікарські засоби і вироби медичного призначення (товар) у власність покупця, а покупець зобов'язується приймати товар та сплачувати за нього грошові кошти.

За умовами даного договору оплата кожної партії товару проводиться в повному обсязі на умовах, що вказуються у видатковій накладній на поставку партії.

Згідно п.6.1 договору товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем в момент підписання сторонами видаткової накладної на товарну партію.

Господарські суди попередніх інстанцій встановили, що на виконання умов договору продавець поставив покупцю товар на суму 696 561,11 грн., що підтверджується належним чином засвідченими копіями видаткових накладних.

Відповідач не виконав свої зобов'язання по оплаті вказаного товару у строк, встановлений у видаткових накладних, в результаті чого у нього утворилась заборгованість перед продавцем в розмірі 696 561,11 грн.

05.06.2014 року між Приватним акціонерним товариством "Альба Україна", як первісним кредитором, та Публічним акціонерним товариством банк "Київська Русь", як новим кредитором, укладено договір про відступлення прав вимоги №70101-20/14-7, відповідно до пункту 1.1. якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває у порядку та на умовах, визначених цим договором, право вимоги за зобов'язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптекарь" (боржника) у сумі 713 570,27 грн., що випливає з договору купівлі-продажу № 61-12 від 05.06.2014 року, укладеного між боржником та первісним кредитором.

Згідно пункту 3.1 договору відступлення новий кредитор набуває права вимоги, що відступається за цим договором після підписання сторонами зазначеного договору.

Відповідно до пункту 7.2. договору відступлення крім права вимоги, новий кредитор набуває право на стягнення з боржника неустойки, штрафних санкцій і збитків, заподіяних невиконанням чи неналежним виконанням ним зобов'язань за договором купівлі-продажу.

10.06.2014 року ПАТ банк "Київська Русь" повідомив відповідача про заміну кредитора та набуття ним права вимоги виконання зобов'язань за договором купівлі-продажу № 61-12 від 05.04.2012 року, також просив перерахувати на його рахунок суму заборгованості за вказаним договором (претензія №1 від 15.08.2014 року).

Проте, відповідач відповіді на претензію не надав, суму заборгованості не сплатив, що і стало підставою для звернення позивача з позовом у даній справі.

Крім цього, за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання позивач, як новий кредитор, нарахував 3 % річних в розмірі 13 396,87 грн., інфляційних збитків в розмірі 90 552,94 грн., пеню в розмірі 82 404,13 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд, з висновками якого погодилась апеляційна інстанція, дійшов обґрунтованого висновку про порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу № 61-12 від 05.04.2012 року щодо своєчасної оплати за товар, поставлений третьою особою, що підтверджується актами взаєморозрахунків сторін вказаного договору за період з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (ч. 1 ст.512 ЦК України)

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Господарські суди дослідили договір відступлення права вимоги №70101-20/14-7 від 05.06.2014 та дійшли висновку, що при укладенні даного договору сторони досягли взаємної згоди щодо усіх його істотних умов та він відповідає вимогам законодавства і не порушує права боржника.

Отже, суди попередніх інстанцій, дійшли обґрунтованого висновку, що ПАТ банк "Київська Русь", уклавши з ПрАТ "Альба Україна" договір відступлення права вимоги № 70101-20/14-7 від 05.06.2014 року, набув права вимоги виконання зобов'язання за договором купівлі-продажу № 61-12 від 05.04.2012 року.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Таким чином, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов'язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов'язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов'язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Встановивши факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу та факт переходу до позивача права вимоги до відповідача у встановленому обсязі, перевіривши розрахунки позивача, суди дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення боргу, пені, 3% річних та збитків від інфляції в повному обсязі.

Доводи касаційної скарги про те, що зобов'язання відповідача припинилися після надсилалася ним заяви ПрАТ "Альба Україна" про зарахування зустрічних однорідних вимог відхиляється судовою колегією, оскільки ТОВ "Аптекарь" не надало належних та допустимих доказів того, що його вимоги були однорідними, та доказів про наявність заборгованості перед відповідачем. Інші доводи касаційної скарги зводяться до довільного тлумачення скаржником норм законодавства та не спростовують законних і обґрунтованих висновків місцевого й апеляційного господарських судів.

Відтак, на підставі встановлених фактичних обставин, місцевим господарським судом, з висновками якого погодилась апеляційна інстанція, правильно застосовано приписи процесуального законодавства та матеріального закону, що регулюють спірні правовідносини, та правомірно задоволено позовні вимоги.

Таким чином, прийняті рішення суду першої та постанова апеляційної інстанцій відповідають матеріалам справи і вимогам закону, а тому судові акти слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптекарь" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 року у справі № 910/706/15-г залишити без змін.

Головуючий суддя Н.І. Мележик

Судді С.В. Владимиренко

С.С. Самусенко