ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2015 р. Справа № 11/Б-1106

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Михалюк О.В.

суддів Плотніцький Б.Д.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Борщівському районі

на ухвалу господарського суду Тернопільської області від 07.08.2015р.

у справі № 11/Б-1106

за заявою Борщівського районного центру зайнятості Тернопільської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривчанка», с.Кривче Борщівського району Тернопільської області

про визнання банкрутом,

з участю представників :

від скаржника не з»явився

від боржника не з»явився

арбітражний керуючий не з»явився

Сторони належним чином були повідомлені про день та час слухання справи, однак повноважних представників в засідання не скерували, в звязку з чим колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 07.08.2015р. у справі № 11/Б-1106 (суддя Сидорук А.М.) про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривчанка», с.Кривче Борщівського району Тернопільської області задоволено клопотання ліквідатора банкрута ОСОБА_2 та затверджено оплату праці ліквідатора банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_2 за здійснення ним своїх повноважень в розмірі двох мінімальних заробітних плат з 19.08.2014р. за кожен місяць роботи.

Не погоджуючись з даною ухвалою кредитор Управління Пенсійного фонду України в Борщівському районі Тернопільської області подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадану ухвалу, посилаючись, зокрема, на те, що вона є незаконна, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, в порушення статті 43 ГПК України господарський суд не вжив заходів, спрямованих на всебічне, повне і об»єктивне встановлення всіх обставин справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та суперечать вимогам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки, як зазначає скаржник, процедура щодо визнання боржника банкрутом проводиться відповідно до статті 52 Закону, яка не передбачає обов»язку ліквідатора щодо скликання зборів кредиторів та утворення комітету кредиторів, а тому виникає сумнів щодо документальної обгрунтованості оплати праці арбітражного керуючого. Крім того, скаржник зазначає, що не може проводити будь-яку іншу діяльність, окрім визначеної Законом України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», і використовувати кошти на цілі, не пов»язані з цією діяльністю, а в кошторисі видатків Фонду не передбачено коштів на оплату послуг арбітражного керуючого-ліквідатора.

Наводить скаржник і інші доводи, що є на його думку підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривчанка» порушено 15.09.2008 р. за заявою Борщівського районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття Тернопільської області на підставі статті 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Постановою господарського суду Тернопільської області від 29.09.2008 р. по справі № 11/Б-1106 Товариство з обмеженою відповідальністю «Кривчанка» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою суду від 19.08.2014 р. ліквідатором ТОВ «Кривчанка» призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2.

Докази виконання арбітражним керуючим ОСОБА_2 дій у ліквідаційній процедурі містяться у матеріалах справи. Жодним із кредиторів боржника у судовому порядку не подавалось заперечень стосовно цих дій, шляхом подання скарги на дії ліквідатора на підставі ч. 4 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», або клопотань про припинення повноважень ОСОБА_2 як ліквідатора ТОВ «Кривчанка».

30 червня 2015 р. ліквідатором банкрута було подано до суду клопотання №02-05/14 від 30.06.2015р. про затвердження оплати послуг ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривчанка» за кожен місяць здійснення повноважень в розмірі двох мінімальних заробітних плат, починаючи з 19.08.2014 р.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражний керуючий має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Враховуючи, що оплата послуг є винагородою за виконання обов'язків арбітражного керуючого, а надання послуг професійного (ліцензованого) арбітражного керуючого відбувається на платній, основі, тому такі послуги у будь-якому випадку повинні бути оплачені (правова позиція Вищого господарського суду, викладена у постанові від 13.02.2013р. № 5021/586/12).

Згідно із ч. 14 ст. 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності борясника або визнання його банкрутом» оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство.

Тобто, розмір оплати послуг арбітражного керуючого встановлюється комітетом кредиторів, а потім затверджується господарським судом.

Втім, провадження у даній справі порушено та здійснюється судом згідно зі статтею 52 Закону, якою встановлені особливості банкрутства відсутнього боржника і якою, зокрема, не передабачено скликання зборів кредиторів, створення комітету кредиторів тощо.

Відтак, заявлений ліквідатором до затвердження розмір оплати послуг складає передбачений та встановлений Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мінімальний розмір оплати послуг арбітражного керуючого, зокрема ліквідатора.

Поряд з цим варто зазначити, що ліквідаційна процедура стосовно боржника ще не завершена, а тому правомірним на даному етапі провадження у справі є лише затвердження (а не стягнення) у мінімально встановленому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» розмірі оплати послуг ліквідатора боржника за період з моменту призначення. При цьому, питання щодо розподілу та стягнення затвердженої суми з покладенням цих витрат на кредиторів у справі, враховуючи приписи статей 31,32,52 Закону, відбувається по завершенні ліквідаційної процедури у справі про банкрутство при вирішенні питання щодо затвердження складених звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу боржника.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржник не надав належних та допустимих доказів на спростування висновків місцевого господарського суду, викладених в ухвалі господарського суду Тернопільської області від 07.08.2015р. у даній справі.

З огляду на все викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Тернопільської області від 07.08.2015 року у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для її скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст.33,34,43,91,99,101-106 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Борщівському районі Тернопільської області - залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Тернопільської області від 07.08.2015р. у справі № 11/Б-1106 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Матеріали справи повернути господарському суду Тернопільської області.

6. Повний текст постанови складено « 06» жовтня 2015р.

Головуючий суддя Михалюк О.В.

суддя Мельник Г.І.

суддя Плотніцький Б.Д.