ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2015 р. Справа № 911/3108/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О. Д.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 15.05.2015 р.);

від відповідача: не зявились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІДІСІ УКРАЇНА", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Укравтобуд Сервіс", м. Бровари, Київська область

про стягнення 52 492, 96 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ "ТІДІСІ УКРАЇНА" звернулось в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ "Компанія Укравтобуд Сервіс" про стягнення 28 444, 00 грн основної заборгованості, 21 830, 33 грн інфляційних збитків, 2 218, 63 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем свого обовязку щодо оплати поставки товару згідно видаткових накладних № ЕБК 1214180 від 11.12.2012 р. та № ЕБК1108150 від 05.11.2012 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.07.2015 р. порушено провадження у справі № 911/3108/15 за позовом ТОВ "ТІДІСІ УКРАЇНА" до ТОВ "Компанія Укравтобуд Сервіс" про стягнення 52 492, 96 грн і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 05.08.2015 р.

05.08.2015 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 09.09.2015 р.

09.09.2015 р. у судовому засіданні представник позивача надав документи, витребувані судом, та усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про судове засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву та інші документи, витребувані судом, не надав.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за відсутності відзиву на позовну заяву за наявними у ній матеріалами.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

05.11.2012 р. та 11.12.2012 р. позивачем було здійснено відповідачу поставку товарів, а саме шин вантажних (у кількості 6 штук) на загальну вартість 28 444, 00 грн, що підтверджується рахунком-фактурою № ЕБК-1101109 від 01.11.2012 р., рахунком-фактурою № ЕБК-1207148 від 07.12.2012 р., видатковою накладною № ЕБК 1108150 від 05.11.2012 р. на суму 19 332, 00 грн та відповідною довіреністю № 210050 від 05.11.2012 р. відповідача, виданою на свого представника гр. ОСОБА_2 на отримання товару та видатковою накладною № ЕБК 1214180 від 11.12.2012 р. на суму 9 112, 00 грн та відповідною довіреністю № 210045 від 11.12.2012 р. відповідача, виданою на свого представника гр. ОСОБА_2 на отримання товару, наявними в матеріалах справи.

02.07.2015 р. позивач звернувся до відповідача з претензією вих. № 27/06 від 26.06.2015 р., в якій вимагав погасити заборгованість у розмірі 28 444, 00 грн в строк до 10.07.2015 р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист № 906 від 02.07.2015 р. та копією фіскального чеку № 4060 від 02.07.2015 р..

Регулювання відносин, що виникають у звязку із купівлею-продажем здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи договір купівлі-продажу товару у письмовій формі між сторонами не підписувався.

Отже, виходячи із вищевказаних норм, прострочення виконання обовязку відповідачем щодо оплати товару виникло з наступного дня після підписання видаткових накладних, а саме з 06.11.2012 р. та 12.12.2012 р. відповідно.

У встановлений законом строк та станом на час розгляду справи відповідач обовязок щодо оплати товару не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 28 444, 00 грн, що підтверджується рахунком-фактурою № ЕБК-1101109 від 01.11.2012 р., рахунком-фактурою № ЕБК-1207148 від 07.12.2012 р., видатковою накладною № ЕБК 1108150 від 05.11.2012 р. на суму 19 332, 00 грн та відповідною довіреністю № 210050 від 05.11.2012 р. відповідача, виданою на свого представника гр. ОСОБА_2 на отримання товару та видатковою накладною № ЕБК 1214180 від 11.12.2012 р. на суму 9 112, 00 грн та відповідною довіреністю № 210045 від 11.12.2012 р. відповідача, виданою на свого представника гр. ОСОБА_2 на отримання товару, наявними в матеріалах справи.

Отже, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача основної заборгованості за поставку товару у розмірі 28 444, 00 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача інфляційні збитки та 3 % річних від суми основної заборгованості за період прострочення відповідачем виконання обовязку по оплаті товару з 09.12.2012 р. по 15.07.2015 р. всього на загальну суму 21 830, 33 грн та 2 218, 63 грн відповідно у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок інфляційних збитків від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є невірним.

Правильний розрахунок інфляційних збитків від суми основної заборгованості наступний:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
09.12.2012 - 15.07..76914866.3134198.31
19 332, 00 грн х 1, 769 = 34 198, 31 грн; 34 198, 31 грн 19 332, 00 грн = 14 866, 31 грн.

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
12.12.2012 - 15.07.201591121.7697007.1316119.13
9 112, 00 грн х 1, 769 = 16 119, 13 грн; 16 119, 13 грн 9 112, 00 грн = 7 007, 13 грн.

Отже, загальний розмір інфляційних збитків від суми основної заборгованості згідно видаткових накладних у вищевказаний період становить 21 873, 44 грн.

Отже, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача інфляційних збитків від суми основної заборгованості у вищевказаний період у розмірі 21 830, 33 грн.

Розрахунок 3 % річних від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є невірним.

Правильний розрахунок 3 % річних від суми основної заборгованості наступний:

період заборгованості - з 09.12.2012 р. по 15.07.2015 р., сума основної заборгованості 19 332, 00 грн, кількість днів заборгованості 949 днів.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
1933209.12.2012 - 15.07.20159493 %1507.90
19 332, 00 грн х 0, 03 % х 949/365 = 1 507, 90 грн.

період заборгованості - з 12.12.2012 р. по 15.07.2015 р., сума основної заборгованості 9 112, 00 грн, кількість днів заборгованості 946 днів.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
911212.12.2012 - 15.07.20159463 %708.49
9 112, 00 грн х 0, 03 % х 946/365 = 708, 49 грн.

Отже, загальний розмір 3 % річних від суми основної заборгованості за видатковими накладними у вищевказаний період становить 2 216, 39 грн.

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача 3 % річних від суми основної заборгованості у вищевказаний період у розмірі 2 216, 39 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог .

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Укравтобуд Сервіс" (ідентифікаційний код 35612361) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІДІСІ УКРАЇНА" (ідентифікаційний код 33780248) 28 444 (двадцять вісім тисяч чотириста сорок чотири) грн 00 (нуль) коп. основної заборгованості, 21 830 (двадцять одна тисяча вісімсот тридцять) грн 33 (тридцять три) коп. інфляційних збитків, 2 216 (дві тисячі двісті шістнадцять) грн 39 (тридцять девять) коп. 3 % річних та судові витрати 1 826 (одна тисяча вісімсот двадцять шість) грн 92 (дев'яносто дві) коп. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні інших позовних вимог.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

02 жовтня 2015 р.