ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2015 р.Справа № 922/4232/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 ворота", м. Харків
до Приватного підприємства "Авазіс Плюс", м. Харків
про звернення стягнення на предмет іпотеки
за участю представників:

позивача - ОСОБА_3 за довіреністю № б/н від 13.01.2015 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_2 ворота" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного підприємства "Авазіс Плюс" (відповідач) згідно якого просило суд:

- надати право Публічному акціонерному товариству "ОСОБА_2 ворота" () продажу від свого і будь-якій особі-покупцю на умовах та в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України Про іпотеку, за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на час продажу, встановленої на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, нерухомого майна, разом з усіма його приналежностями, а саме: нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-8-;-1-18, загальною площею 117,1 кв. метрів, в житловому будинку літ. А-14, які розташовані за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 173-В;

- дозволити Публічному акціонерному товариству "ОСОБА_2 ворота" () отримувати витяги, оригінали та дублікати документів, необхідних для/ реалізації прав власника нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-8-;-1-18, загальною площею 117,1 кв. метрів, в житловому будинку літ. А-14, які розташовані за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 173-В.

- зобов'язати відповідача передати Публічному акціонерному товариству "ОСОБА_2 ворота" нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-8-;-1-18, загальною площею 117,1 кв. метрів, в житловому будинку літ. А-14, які розташовані за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 173-В за актом прийому передачі;

- зобов'язати відповідача передати Публічному акціонерному товариству "ОСОБА_2 ворота" () засоби та знаряддя доступу до нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-8-;-1-18, загальною площею 117,1 кв. метрів, в житловому будинку літ. А-14, які розташовані за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 173-В.

В процесі розгляду справи позивачем була прийнята до розгляду заява позивача про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 37837 від 21.09.2015 р.) у звязку з чим справа розглядається з урахуванням цієї заяви.

Отже, згідно позову позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 199 від 12.11.2013 р., укладеним між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_2 ворота" та Приватним підприємством "Авазіс Плюс" в сумі 1333676,40 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання Публічному акціонерному товариству "ОСОБА_2 ворота" права продажу від свого імені будь-якій особі-покупцю на умовах та в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України Про іпотеку, за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на час продажу, встановленої на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, нерухомого майна, разом з усіма його приналежностями, а саме: нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-8-:-1-18, загальною площею 117,1 кв. метрів, в житловому будинку літ. А-14, які розташовані за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 173-В.

Представник позивача до початку судового засідання призначеного на 29.09.2015 р. о 11:40, через канцелярію господарського суду 29.09.2015 р. за вх. № 39092, надав заяву про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, яка судом була задоволена.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 29.09.2015 р. за вх. № 39084, надав згідно заяви докази направлення на адресу відповідача заяви про зменшення розміру позовних вимог, які судом долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 21.09.2015 р. за вх. № 37599, надав заяву про визнання позову, яка судом долучена до матеріалів справи. В прийнятті заяви представника відповідача про визнання позову господарський суд вважав за необхідне відмовити, оскільки відповідачем на підтвердження повноважень директора ПП "Авазіс Плюс" ОСОБА_4, яким була видана ОСОБА_5 довіреність № 5 від 05.04.2015 р., не було надано до суду статуту ПП "Авазіс Плюс".

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_2 ворота" (Банк) та Приватним підприємством "Авазіс Плюс" (позичальник) 12 листопада 2013 р. був укладений договір № 199 про надання кредиту, з усіма змінами до нього (надалі Кредитний договір) за умовами якого Банк надав позичальникові кредит у розмірі 67000,00 дол. США, а позичальник зобов'язався на умовах, передбачених Кредитним договором, повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в строки та в розмірах, визначених п. 1.1. Кредитного договору.

ОСОБА_2 13 листопада 2013 р. виконав свої зобов'язання за Кредитним договором № 199 перерахувавши меморіальним валютним ордером № 14 від 13.11.2013 р. суму 67000,00 дол. США на рахунок позичальника.

Згідно п. 5.2.2. Кредитного договору позичальник зобов'язався здійснити погашення кредиту та сплату процентів в повному обсязі в порядку та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 5.3.1. Кредитного договору Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту і сплати процентів, сплати неустойки та відшкодування інших збитків, заподіяних неналежним виконанням зобов'язань, а також відмовитись від подальшого кредитування позичальника за договором у випадках, передбачених п. 5.2.6. Кредитного договору.

Згідно п. 5.2.6. Кредитного договору позичальник зобов'язаний повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти та неустойку незалежно від настання строку виконання зобов'язання, зокрема, у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань зі сплати кредиту або процентів.

Позичальником були порушені умови Кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів в строки, передбачені Кредитним договором.

Станом на 10.03.2015 р. заборгованість позичальника перед ОСОБА_2 за Кредитним договором становить 1333676,40 грн., що підтверджується відповідним розрахунком позивача.

При цьому суд зазначає, що відповідачем контррозрахунку суми у розмірі 1333676,40 грн. не було надано до суду.

В забезпечення виконання всіх вимог ОСОБА_2 до позичальника за Кредитним договором, між ОСОБА_2 та позичальником був укладений Іпотечний договір № 13-172 від 20.11.2013 р., посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 1180, предметом якого є нерухоме майно разом з усіма його приналежностями, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-8-:-1-18, загальною площею 117,1 кв.м., в житловому будинку літ. «А-14», розташовані за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, 173-В (сто сімдесят три літера В).

Відповідно до п. 2.1.2. Іпотечного договору, іпотекодержатель (банк) має право звернути стягнення на майно у випадку, якщо в час настання строку виконання зобов'язань іпотекодавцем (відповідачем) за Кредитним договором вони не будуть виконані. Іпотекодержатель може реалізувати Майно третім особам на підставі договору купівлі-продажу для погашення заборгованості за Кредитним договором.

Відповідно до п. 3.2. Іпотечного договору, звернення стягнення на Майно та його продаж для погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання, відповідно до ст. 36-38 Закону України «Про іпотеку», або іншими способами, які не суперечать чинному законодавству України.

Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомості № 40796379 від 17.07.2015 р. нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-8-:-1-18, загальною площею 117,1 кв.м., в житловому будинку літ. «А-14», розташовані за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, 173-В належать відповідачу на підставі договору купівлі-продажу № 4986-В-С, серія та номер: р.№ 916, виданий 14.05.2013 р., видавник: ОСОБА_1, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу; акт № 4986-В-С прийому-передачі від 08.07.2013 р.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання зобовязань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частинами 1 та 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідні застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону України «Про іпотеку».

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.

З урахуванням положення частини шостої статті 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а у разі відсутності такої згоди - на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна (п.4.4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №1 від 24.11.2014 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів»).

З огляду на вищевикладене, враховуючи умови іпотечного договору та наявність заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 1333676,40 грн. господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 26673,53 грн. покладається на відповідача та підлягає стягненню на користь державного бюджету України, оскільки позивач на час подання відповідного позову до суду був звільнений від сплати судового збору.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 33, 36, 38 Закону України Про іпотеку, ст.ст. 1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", ст.ст. 16, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 629, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 199 від 12.11.2013 р., укладеним між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_2 ворота" (61166, м. Харків, пр. Леніна, 36, ідентифікаційний код 20015529) та Приватним підприємством "Авазіс Плюс" (61082, м. Харків, пр. Московський, буд. 202, ідентифікаційний код 35699160), в сумі 1333676,40 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання Публічному акціонерному товариству "ОСОБА_2 ворота" (61166, м. Харків, пр. Леніна, 36, ідентифікаційний код 20015529) права продажу від свого імені будь-якій особі-покупцю на умовах та в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України Про іпотеку, за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на час продажу, встановленої на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, нерухомого майна, разом з усіма його приналежностями, а саме: нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-8-:-1-18, загальною площею 117,1 кв. метрів, в житловому будинку літ. А-14, які розташовані за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 173-В.

Стягнути з Приватного підприємства "Авазіс Плюс" (61082, м. Харків, пр. Московський, буд. 202, ідентифікаційний код 35699160) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби України у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківський області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 26673,53 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 05.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_7