ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" жовтня 2015 р.Справа № 924/1294/15

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ПАРТС" м. Київ

до Фермерського господарства "Білогірський сокіл" смт. Білогір'я, Білогірського району, Хмельницької області

про стягнення заборгованості в сумі 28849,09 грн.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2 за довіреністю від 20.07.15р.

від відповідача не зявився

В судовому засіданні відповідно до ч.2 ст.85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з Фермерського господарства "Білогірський сокіл" заборгованості в розмірі 28849,09грн. в т.ч. 16 531,81грн. основного боргу, 4 428,26грн. пені, 6 030,21грн. інфляційного збільшення, 1 858,81грн. 24% річних, обґрунтовуючи позовні вимоги наявними в матеріалах справи доказами.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки від 10.08.15р. та від 21.09.15р.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

17.01.14р. між ТОВ "ОСОБА_1 ПАРТС" (постачальник) та ФГ "Білогірський сокіл" (покупець) укладено договір поставки №6593-24/2012 відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставляти покупцю визначені цим договором запчастини та експлуатаційні матеріали (далі - товар), а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, приймати Товар та оплачувати його. Номенклатура, найменування, одиниця виміру, походження Товару, загальні кількість, ціна за одиницю Товару, що підлягає поставці за цим Договором, термін та умови поставки визначаються у рахунках-фактурах та товарних накладних, або інших передбачених чинним законодавством документах на Товар, які є невід'ємною частиною Договору та остаточно узгоджується сторонами на кожну окрему партію Товару.

Відповідно до п.2.1 договору погодження сторонами кількості, номенклатури, асортименту та ціни товару відбувається за їх взаємною згодою шляхом переговорів та фіксується в рахунках на оплату або в накладних про відвантажування, що являються невід'ємними складовими даного договору, без складання специфікацій. Покупець, підписуючи документ про відвантаження (накладна, товарно-транспортна накладна) виявляє згоду на прийняття товару відповідно до попередньої домовленості із постачальником та позбавляється права заявляти претензії щодо невідповідності поставленого товару за кількістю, номенклатурою, асортиментом, ціною попередній домовленості з постачальником. Уповноважуючи певну особу на прийняття товару від постачальника покупець автоматично уповноважує таку особу підписувати відповідні товарно-супровідні документи на товар.

Товар за домовленістю сторін продається на умовах попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу. У разі продажу товару на умовах відстрочення платежу, термін відстрочення платежу зазначається у накладній. У разі відстрочення платежу товар має бути сплачений не пізніше останнього дня відтермінування включно. (п.2.2 договору).

Оплата згідно даного Договору здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальнику на підставі рахунку-фактури та за умов зазначених в п.2 даного Договору. Сторони домовились, що в разі прострочення платежу з боку покупця постачальник має право припинити подальші відвантаження покупцю до отримання повної оплати за відвантаженими, але не оплаченими в строк партіями товару, а також перейти до роботи з покупцем на умовах 100% попередньої оплати.

В залежності від загальної суми щомісячних замовлень покупця, постачальник визначає суму товарного кредиту, на яку він може поставити товар на умовах домовленого відтермінування. У разі перевищення суми товарного кредиту та не настання при цьому терміну оплати за відтермінуванням, покупець має сплатити суму коштів, яка буде дорівнювати сумі перевищення кредиту невідкладно. (п.3 договору).

Згідно п.5 договору сторони несуть матеріальну відповідальність за порушення умов даного договору, передбачену чинним законодавством України. У разі простроченого платежу більше 3-х календарних днів, покупець сплачує пеню у розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

На підставі ст. 625 ЦК України сторони домовились, що у разі прострочення виконання грошового зобов'язання боржник, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штраф у розмірі 24 (двадцять чотири) відсотки річних від простроченої суми. За необґрунтовану відмову від сплати пені чи за порушення п. п. 4.2., 4.3. постачальник вправі в односторонньому порядку призупинити послідуюче відвантаження товару до вирішення спору.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.14р.

Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками підприємств.

Додатком №1 до договору сторони узгодили положення про гарантію та повернення товару по рекламації.

Позивачем згідно накладних №SI від 06.02.15р., №SI від 06.02.15р. було поставлено відповідачу товар на суму 17 528,97грн. На оплату товару виставлялись рахунки № S від 06.02.15р. та № S від 06.02.15р.

Відповідачем згідно накладної №БС-0000001 від 06.02.15р. частково повернуто товару на суму 997,16грн.

Станом на 05.08.15р. відповідачем вартість отриманого товару у розмірі 16 531,81грн. не сплачена у зв'язку із чим позивач звернувся із позовом до суду. Крім того, відповідно до п.5 договору ним нараховані та заявлені до стягнення 4428,26грн. пені, 6030,21грн. інфляційних нарахувань, 1858,81грн. 24% річних.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності судом враховується наступне.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За приписами ст.509 ЦК України та ст.173 ГК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу. Так, позивач передав відповідачу товар, а останній зобов'язався сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

За умовами договору товар продається на умовах попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу. У разі продажу товару на умовах відстрочення платежу, термін відстрочення платежу зазначається у накладній. У разі відстрочення платежу товар має бути сплачений не пізніше останнього дня відтермінування включно. (п.2.2).

Як вбачається із наданих до матеріалів справи накладних строк оплати визначено до 06.02.15р.

Судом встановлено, що відповідач частково повернув товар на суму 997,16грн. Вартість неоплаченого товару складає 16 531,81 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару.

Невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобовязання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачем не подано в матеріали справи доказів оплати заборгованості, що є предметом позову, а також не спростовано факту отримання товару.

За таких обставин, оцінюючи надані позивачем докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 16 531,81 грн. заборгованості обґрунтовані, підтверджені належними у справі доказами та підлягають задоволенню.

За умовами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі сплата неустойки.

Згідно з ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Пунктом 4 ст. 231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України визначено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У п.п. 5.2 договору сторони визначили, що у разі простроченого платежу більше 3-х календарних днів, покупець сплачує пеню у розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Згідно вказаних положень договору позивачем заявлено до стягнення пеню за період з 09.02.15р. по 29.07.15р. в розмірі 4428,26 грн.

Судом враховується, що згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Зважаючи на викладене та проаналізувавши поданий позивачем розрахунок пені, суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення 4428,26 грн. пені.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що у разі прострочення виконання грошового зобов'язання боржник, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штраф у розмірі 24 (двадцять чотири) відсотки річних від простроченої суми. За необґрунтовану відмову від сплати пені чи за порушення п. п. 4.2., 4.3. постачальник вправі в односторонньому порядку призупинити послідуюче відвантаження товару до вирішення спору.

Позивач нарахував відповідачу 24% річних від простроченої суми за період з 09.02.15р. по 29.07.15р. в розмірі 1858,81грн. Проаналізувавши поданий розрахунок, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно в межах можливих нарахувань заявлено до стягнення з відповідача 1858,81грн.

Щодо заявлених позивачем 6030,21грн. інфляційних втрат за період з 09.02.15. по 29.07.15р. судом враховується наступне.

Згідно листа Верховного Суду України „Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997 №62-97р., відповідно до якого індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Відповідно до п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, враховуючи викладене, судом враховується, що нарахування інфляційних втрат можливе лише на суму простроченої заборгованості, яка існувала не менше як за один місяць, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції обчислюється, виходячи з суми боргу, що мав місце на останній день базового місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Даної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України по аналогічних справах щодо періоду нарахування інфляційних (постанови від 10.02.2014р. по справі №924/917/14, від 20.02.2013р. по справі №16/5025/1011/12).

Враховуючи викладене, судом проведено перерахунок заявлених до стягнення інфляційних нарахувань та встановлено, що правомірними є інфляційні в сумі 4680,35грн. за березень - липень 2015 року. У стягненні 1 349,86грн. інфляційних нарахувань належить відмовити.

З огляду на викладене, враховуючи приписи ст.33 ГПК України, в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені доказами та підлягають частковому задоволенню в розмірі 16 531,81грн. основного боргу, 4428,26грн. пені, 4680,36грн. інфляційних втрат та 1858,81грн. 24% річних.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 12, 44, 49, 82-84, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ПАРТС" м. Київ до Фермерського господарства "Білогірський сокіл" смт. Білогір'я, Білогірського району, Хмельницької області про стягнення заборгованості в сумі 28849,09 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Фермерського господарства "Білогірський сокіл" смт. Білогір'я, Білогірського району, Хмельницької області вул. Ломоносова, буд. 15А () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ПАРТС" м. Київ вул. Закревського, 16 () - 16 531,81грн. (шістнадцять тисяч п'ятсот тридцять одна гривня 81коп.) основного боргу, 4428,26грн. (чотири тисячі чотириста двадцять вісім гривень 26коп.) пені, 4680,36грн. (чотири тисячі шістсот вісімдесят гривень 36коп.) інфляційних втрат, 1858,81грн. (одна тисяча вісімсот п'ятдесят вісім гривень 81коп.) 24% річних та 1741,51грн. (одна тисяч сімсот сорок одна гривня 51коп.) судового збору.

Видати наказ.

У позові про стягнення 1 349,86грн. інфляційних втрат відмовити.

Повний текст рішення складено 05.10.15р.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 2 примірники: 1 - до матеріалів справи, 2 - відповідачу (смт. Білогір'я, Білогірського району, Хмельницької області вул. Ломоносова, буд. 15А).