ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 р. Справа № 909/794/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Заступника прокурора м. Івано-Франківська, вул. Гаркуші, 9, м. Івано-Франківськ, 76000, в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, вул. Грушевського, 21, м.Івано-Франківськ, 76004,

до відповідача: Приватного підприємства "Пріма МЕД", вул. Лермонтова, 21 кв. 4, м. Івано-Франківськ, 76018, поштова адреса: вул. Чорновола, 7/311, м. Івано-Франківськ, 76018,

третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: Фонд комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська, вул. Л.Курбаса, 2, м. Івано-Франківськ, 76000

третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: Центральна міська клінічна лікарня, вул. Г. Мазепи, 114, м. Івано-Франківськ, 76025

про зобов'язання відповідача звільнити займані ним нежитлові приміщення

за участю:

від прокуратури: Янцюк Назарій Васильович - старший прокурор відділу прокуратури м. Івано-Франківська, (службове посвідчення № 029695 від 20.10.2014 року)

від позивача: Буджак Віктор Миколайович - заступник начальника юридичного відділу, (довіреність № 2191/01-20/66-в від 06.01.2015 року; посвідчення № 308)

від відповідача: Федченко Мирослав Олегович - повірений, (довіреність б/н від 07.09.2015 року; закордонний паспорт серія АТ № 408186 від 19.11.2002 року)

від відповідача: Добрянський Ігор Васильович - повірений, (довіреність б/н від 31.12.2014 року; посвідчення водія серія ІВА № 174654 від 09.01.2004 року)

від третьої особи (Фонду комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська): Тріщ Роман Зіновійович - головний спеціаліст - юрист, (довіреність № ФКВ 05/1282 від 31.12.2014 року; посвідчення № 295)

від третьої особи (Центральної міської клінічної лікарні): Чекайло Василь Михайлович - представник, (довіреність б/н від 28.09.2015 року)

встановив: Заступник прокурора м. Івано-Франківська в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернувся до господарського суду із вимогою до Приватного підприємства "Пріма МЕД", третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: Фонд комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача Центральна міська клінічна лікарня про зобов'язання відповідача звільнити займані ним нежитлові приміщення загальною площею 67,9 кв.м., вартість яких складає 331 879 грн., що розташовані на першому поверсі в будівлі Центральної міської клінічної лікарні за адресою вул. Г. Мазепи, 114 у місті Івано-Франківську.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нежитлових приміщень, зокрема щодо повернення нежитлових приміщень загальною площею 67, 9 м. кв. в зв'язку із припиненням договору оренди майна. Позивач вказує , що належнм чином повідомив орендаря про непродовження дії договору і про намір використовувати майно для потреб балансоутримувача.

В судовому засіданні 30.09.2015 року оголошено перерву до 01.10.2015 року.

В судовому засіданні прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просять суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (вх.№14895/15 від 30.09.15). Свої заперечення мотивує тим, що позиція позивача про припинення спірного договору та їх повернення є помилковою, оскільки рішення про відмову в продовженні строку дії договору за заявою відповідача було прийнято дорадчим органом - Комісією виконавчого комітету міської ради з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об'єктів комунальної власності міста (далі Комісія), тобто органом, який законодавством не наділений правомочностями орендодавця. Одночасно відповідач заперчує одержання повідомлення від орендодавця про відсутність наміру продовжувати договір оренди.

Представники третіх осіб в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві та поясненні за вх.№14893/15 від 30.09.15, та просили суд позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши прокурора, представників сторін та третіх осіб, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких грунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

24 січня 2007 року між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради (по договору - орендодавець/по справі - позивач) та Приватним підприємством "Пріма МЕД" (по договору - орендар/по справі - відповідач) на підставі п. 1.2 рішення виконавчого комітету міської ради від 01.06.2006 року №190 укладено договір оренди нежитлового приміщення №ДО-2976, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нежитлові приміщення площею 55, 3 кв.м., розташовані на першому поверсі в будівлі Центральної міської клінічної лікарні по вул. Г. Мазепи, 114 у м. Івано-Франківську.

Відповідно до п.1.3 вищезазначеного договору, приміщення передані в оренду для надання лікувально-діагностичних послуг.

Угодами №УО-2976-1 від 16 жовтня 2007 року, №УО-2976-2 від 17.03.2009 року, №УО-2976-3 від 21.07.2010 року, №УО-2976-4 від 09.07.2012 року, копії яких долучені до матеріалів справи, вище зазначеними сторонами внесено зміни до "Договору оренди нежитлових приміщень №ДО-2976 від 24.01.2007 року" відповідно до яких збільшено площу орендованого приміщення до 67, 9 кв.м., внесено зміни щодо орендної плати та продовжено (пролонговано) термін дії договору.

Відповідно до Договору оренди нежитлового приміщення №ДО-2976 від 24.01.2007 року (із змінами та доповненнями) граничний термін дії договору визначено до 31.05.2015 року.

Клопотанням від 25.02.2015 року відповідач звернувся до позивача про продовження терміну дії договору.

Листом №255/01-15/18-в від 27.02.2015 року позивач повідомив відповідача про припинення дії договору оренди 31.05.2015 року та на новий строк продовжуватись не буде.

Листом №961/01-14/15в від 12.06.2015 року позивач повідомив відповідача про припинення дії договору оренди та повідомив про необхідність орендарю (відповідачу по справі) повернути орендовані приміщення до 01.06.2015 року, шляхом підписання відповідного акту прийому-передачі з орендодавцем.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

В силу ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В спірному випадку між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини на підставі договору оренди нежитлового приміщення.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтею 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Разом з тим, орендоване майно є комунальним, тому на спірні правовідносини поширюється дія спеціального закону, а саме Закону України "Про оренду державного та комунального майна"

За умовами ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до Договору оренди нежитлового приміщення №ДО-2976 від 24.01.2007 року (із змінами та доповненнями), зокрема п.п. б п.3.2 Угоди №УО-2976-4 про внесення змін до основного договору граничний термін дії договору сторонами визначено до 31.05.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою звернення з позовом про зобов'язання відповідача звільнити і повернути орендодавцеві об'єкт оренди стало припинення дії договору внаслідок закінчення терміну його дії та відсутність згоди орендодавця продовжувати строк дії договору.

Частинами 2, 3 ст. 291 ГК України визначено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною 1 ст. 785 ЦК України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Разом з тим, пунктами 2.4, 4.3.13 Договору орендар зобов'язувався, у разі припинення договору оренди, повернути орендодавцеві майно у стані, не гіршому ніж на момент передачі їх в оренду з урахуванням нормального фізичного зносу.

Окрім того, нормами чинного законодавства України передбачено право орендаря на пролонгацію договору оренди, зокрема ч.3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" після закінчення терміну договору оренди орендар , який належним чином виконував свої обов'язки за договором , має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Пунктом 6.7 Договору передбачено, що Договір оренди приміщень підлягає продовженню при умові, що орендар належним чином виконував умови цього Договору, у тому числі своєчасно та в повному об'ємі сплачувати орендну плату, і не пізніше, як за 30 календарних днів до закінчення терміну дії цього договору. Порядок розгляду і прийняття рішення на підставі поданої орендарем заяви здійснюється в порядку передбаченому діючим Положенням.

Відповідно до ч.5 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 29 згаданого Закону встановлено повноваження виконавчих органів міських рад, щодо управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад можуть передавати об'єкти права комунальної власності в оренду відповідно до закону ( ч.5 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно ст.5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендодавцями, зокрема є органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Положенням про оренду об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська (п.3.1.) , затвердженим рішенням міської ради від 27.04.2007р., визначено, що орендодавцем об'єктів комунальної власності міста є виконавчій комітет Івано-Франківської міської ради.

За наведеного випливає, що саме виконком Івано-Франківської міськради, як орендодавець наділений правомочностями вирішувати питання надання в оренду об'єктів комунальної власності , розірвання та продовження укладених договорів оренди.

Вказаної позиції дотримується і Верховний суд України у постанові від 10 жовтня 2011 у справі №3-106гс11.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема Листа №255/01-15/18-в від 27.02.2015 року про припинення дії договору оренди та протоколу №4/15 від 27.02.2015 року питання щодо продовження терміну дії договору розглядалось комісією виконавчого комітету міської ради з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об'єктів комунальної власності міста (далі - Комісія) на підставі п.4.2 Положення про оренду об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська.

Пунктом 4.2 Положення визначено обов'язок Комісії щодо розгляду заяв юридичних та фізичних осіб, пов'язаних з орендою і приватизацією об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська, та за результатами розгляду поданих заяв проведення підготовки відповідних пропозицій на розгляд виконавчого комітету міської ради.

З наведеного Положення вбачається, що Комісія виконавчого комітету міської ради з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об'єктів комунальної власності міста є лише дорадчим органом, який не може приймати рішення про відмову в продовженні строку дії Договору.

З аналізу вищезазначеного вбачається відсутність прийнятого, у відповідності до вимог чинного законодавства, відповідним органом (виконавчим комітетом) рішення про відмову в продовженні строку дії Договору та його припинення.

Вказане спростовує також твердження позивача про повідомлення відповідача в терміни визначені законодавством, про намір використання майна для власних потреб.

Як на додаткову підставу відмови орендарю у продовженні договору оренди майна позивач посилється на невиконання орендарем п.5.4.6.Положення, який, за поясненнями позивача, зобов'язує орендаря погодити заву про продовження договору оренди з балансоутримувачем та з керівником відповідного відділу (управління) міськвиконкому, якому підпорядкований балансоутримувач об'єкта оренди.

Однак, таке твердженя є безпідставним, оскільки дослівно абзац 14п.5.4.6. Положення , викладено так:" У випадку, якщо об'єкт оренди розташований в закладі освіти, культури чи охорони здоров'я, то подана орендарем заява на продовження терміну дії договору оренди об'єкта оренди повинна бути погоджена з балансоутримувачем об'єкта оренди, а також з керівником відповідного відділу (управління) міськвиконкому, якому підпорядкований балансоутримувач об'єкта оренди. ".

Отже, заява подається орендарем вже погодженою чи подана орендарем заява погоджується (після її подання ) особою якій вона подана. Тоб-то зі змісту вказаного пункту Положення не можливо зробити однозначний висновок про обов'язок саме орендаря погоджувати заяву.

Разом з тим, слід зазначити, що з оглянутого рекомендованого поштового повідомлення про вручення поштового відправлення №221, на який посилається позивач, як на доказ направлення орендодавцем орендарю повідомлення про відсутність наміру продовжувати договір оренди майна , вбачається, що повідомлення направлено не за місцем знаходження юридичної особи, зокрема за адресою: вул. Г. Мазепи, 114, м. Івано-Франківськ, в той час, як юридична адреса підприємства у відповідності до Договору оренди та інформації ЄДРПОУ є вул. Лермонтова, 21, кв.4, м. Івано-Франківськ, 76018.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В супереч вище зазначеній нормі позивач належними та допустимими доказами по справі позовні вимоги не довів. Аналіз наявних у справі доказів свідчить про відсутність на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку заперечення орендодавця щодо поновлення спірного договору на новий строк. Таким чином, договір оренди вважається у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору продовженим (пролонгованим) на той самий термін і на тих самих умовах.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Щодо стягнення судового збору слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір", який відповідно до статті 10 набрав чинності з 01.11.2011 р. (із змінами та доповненнями) за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством справляється судовий збір.

Відповідно до частини 1 статті 4 вищевказаного закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плати.

У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2015 р. становить 1218,00 грн.

В спірному випадку позовні вимоги, заявлені прокурором, який відповідно до чинного законодавства (п. 11 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (із змінами та доповненнями) на момент подання позову був звільнений від сплати судового збору, являються немайнового характеру. Отже, сплаті підлягав судовий збір в сумі 1218,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до п.4. 6 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (із змінами та доповненнями) приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору, та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалась до суду.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про стягнення з позивача - виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в дохід державного бюджету 1218 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 3, 4 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 2, 5, 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. ст. 16, 23, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування", ст. ст. 11, 627, 629, 759, 785 Цивільного кодексу України, ст. ст. 174, 283, 291 Господарського кодексу України, ст. ст. 3, 33, 44, 49, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

відмовити в позові заступника прокурора м. Івано-Франківська в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до Приватного підприємства "Пріма МЕД", третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: Фонд комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: Центральна міська клінічна лікарня про зобов'язання відповідача звільнити займані ним нежитлові приміщення загальною площею 67,9 кв.м., вартість яких складає 331 879 грн., що розташовані на першому поверсі в будівлі Центральної міської клінічної лікарні за адресою вул. Г. Мазепи, 114 у місті Івано-Франківську.

Стягнути з Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (вул. Грушевського, 21, м.Івано-Франківськ, 76004, код 04054346) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: Управління Державної казначейської служби України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37952250; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Івано-Франківській області; код банку отримувача (МФО): 836014; Рахунок отримувача: 3002; код класифікації доходів бюджету: 22030001; Код ЄДРПОУ суду: 03499939) - 1218 грн. 00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень) - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.10.15

Суддя Фанда О.М.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Кудлейчук О. В. 07.10.15