Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "01" жовтня 2015 р. Справа № 906/146/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність №763 від 25.12.2014;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність від 16.02.1015;

від третьої особи: не з'явився.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Регіон Житомир"

за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "Аска"

про стягнення 4293390,15 грн.

Спір розглянуто в більш тривалий строк, ніж передбачено ч. 1 ст. 69 ГПК України.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 4293390,15 грн. заборгованості, з яких: 2645028,29 грн. - основний борг, 352458,00 грн. - пеня, 866700,00 грн. - 30% штраф, 429203,86 грн. - 24% річних.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 05.02.2015 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі.

27.03.2015 господарський суд Житомирської області відповідною ухвалою зупинив провадження у справі № 906/146/15 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 906/436/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Регіон Житомир" до ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про визнання недійсним п.п. 5.4., 6.3. договору №89-К від 08.05.2014, яка розглядається в Господарському суді Житомирської області.

Ухвалою господарського суду від 16.09.2015 провадження у справі поновлено, продовжено строк розгляду спору на 15 днів та призначено судове засідання.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві, просив відмовити в задоволенні позову.

Третя особа уповноваженого представника не направила, надіслали адресу суду пояснення, клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника, копія договору комплексного страхування посівів майбутнього врожаю сільськогосподарських культур №3298686 від 08.05.2014.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач своїм правом на участь у засіданні суду та наданні усних пояснень не скористався, а тому, беручи до уваги те, що неявка в засідання суду представника третьої особи, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (покупець/позивач) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Регіон Житомир" (постачальник/відповідач) було укладено договір поставки зерна майбутнього врожаю від 08.05.2014 № 89-К (а.с. 13-24), відповідно до якого постачальник у визначений сторонами строк (термін) поставляє покупцю зерно кукурудзи 3 класу у кількості 2889,00 метричних тонн (товар), а покупець зобов'язується прийняти товар (поставлений насипом) та оплатити його.

Згідно з п.п. 1.2 договору термін поставки: по 01 листопада 2014 року включно.

Поставка відповідної партії товару вважається здійсненою в момент підписання між покупцем та постачальником акту приймання-передачі відповідної партії товару на умовах поставки передбачених цим договором (п.п. 1.2.1. договору).

Згідно з п.п. 1.3 договору умови поставки: EXW - житомирський КХП, ПАТ (м.Житомир), 10001, пров. Іподромний, 2 буд 3-А, м. Житомир (згідно ІНКОТЕРМС 2010), якщо інший сертифікований зерновий склад (зерносховище) не вказаний(е) у листі покупця, що направлений на адресу для листування постачальника, який є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.п. 3.1. договору попередня оплата товару здійснюється із розрахунку ціни одиниці виміру товару (станом на момент укладення договору), яка складає 1000,00 грн. за одиницю виміру товару, в тому числі ПДВ - 166,67 грн.

Пунктом 3.1.1. договору узгоджено, що сума попередньої оплати за Товар становить 2889000,00 грн., в тому числі ПДВ.

Згідно з п.п. 4.1.1. договору постачальник доручає покупцю сплатити грошову суму, яку покупець утримує із коштів, які належні до виплати постачальнику у відповідності до п. 4.1 цього договору, у розмірі, зазначеному в договорі комплексного (мультиризикового) страхування майбутнього врожаю сільськогосподарських культур, що є невід'ємною частиною цього договору, як страховий платіж. Грошові кошти, визначені п. 4.1.1 договору, вважаються сплаченими покупцем на користь постачальника з моменту оплати покупцем за постачальника страхового платежу за договором комплексного страхування.

Також п.п. 4.2. договору сторони погодили, що остаточний розрахунок (за мінусом суми попередньої оплати за товар, що визначена п. З.1.1. договору) за поставлений покупцю товар, здійснюється покупцем (на підставі рахунку-фактури постачальника) протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання покупцем усіх документів (належним чином оформлених), передбачених у п.п. 2.3., 2.4 цього договору, із розрахунку ціни за одиницю виміру товару з ПДВ (грн.), що визначена на підставі п. З.2. договору.

Пунктом 5.4 Договору визначено, що у разу невиконання постачальником своїх зобов'язань, або за наявності очевидних підстав вважати, що останній не виконає своїх зобов'язань у встановлений термін (строк) або виконає їх неналежним чином, або у разі отримання покупцем інформації, що постачальник не вживає/неналежним чином вживає заходів щодо оформлення страхового випадку у відповідності до умов договору комплексного страхування, передбаченого п.п. 5.5. договору або постачальником змінено без погодження з покупцем вигодонабувача у договорі комплексного страхування, передбаченого п. 5.5. договору, або у випадку, якщо інформація, яка надається для укладення/виконання цього договору виявиться/стане такою, що не відповідає дійсності, покупець має право зупинити виконання своїх зобов'язань, відмовитися від їх виконання частково або в повному обсязі, при цьому постачальник зобов'язаний повернути покупцю (на підставі письмової вимоги) всі кошти перераховані на користь постачальника на виконання умов цього договору, у т.ч. суму грошових коштів, що визначена згідно п. 4.1.1. договору (попередня оплата) та проценти у розмірі 24% річних за період з дня одержання попередньої оплати від покупця до дня її повернення останньому. Сторони погодили, що достатнім доказом наявності обставин, що визначені попереднім реченням, є лист-вимога покупця.

Відповідно до п.п. 5.5. договору між відповідачем (страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (страховик) було укладено Договір комплексного страхування посівів майбутнього врожаю сільськогосподарських культур від 08.05.2014 №3298686.

На виконання умов Договору, позивач здійснив попередню оплату на загальну суму 2889000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученнями №152 від 03.06.2014 про перерахування на рахунок відповідача 2787891,75 грн. та платіжним дорученням №153 від 03.06.2014 про перерахування на користь ПрАТ "УАСК АСКА" 101108,25 грн. (а.с. 53-54).

Таким чином, покупець виконав свої зобов'язання за договором належним чином.

Відповідач, в порушення умов договору, свої зобов'язання виконав частково та з простроченням, тобто здійснив поставку передбаченого договором товару в кількості 134,791 тонн на суму 243971,71 грн., що підтверджується специфікацією до договору від 04.12.2014 №1 (а.с. 25) та актом від 04.12.2014 (а.с. 26).

Таким чином, постачальником не здійснено поставку покупцю 2754,209 тонн товару, тобто зобов'язання відповідачем за договором не виконане належним чином.

Згідно з п. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України та п. 5.4 договору, позивач направив Відповідачу лист-вимогу від 11.12.2014 №130-4-12/4939, що підтверджується фіскальним чеком від 12.12.2014 №1230 та повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 58), яким вимагав від відповідача повернути отримані за договором поставки кошти, та сплатити передбачені штрафні санкції за невиконання зобов'язань.

Відповідач, отримані за договором кошти не повернув, поставку товару не здійснив.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами виникли правовідносини з договору поставки.

Частини перша та шоста статті 265 Господарського кодексу України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частина друга статті 712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ч. 1 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Таким чином, вимога позивача про стягнення заборгованості у сумі 2645028,29 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем відповідно до п. 6.3 договору заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 352458,00 грн., нараховану за період з 26.11.2014 по 25.01.2015, 866700,00 грн. - 30% штрафу та 24% річних у розмірі 429203,86 грн. за період з червня 2014р. по січень 2015р., нарахованих відповідно до п. 5.4 Договору.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. З інформаційного листа від 15.03.2011 № 01-06/249 Вищого господарського суду України право учасників господарських правовідносин встановлювати інші, ніж передбачено Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобов'язань, у тому числі, встановлювати неустойку за порушення негрошового зобов'язання, визначено частиною 2 ст. 546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору, яка передбачена ст. 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені правом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності - пені за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до п. 6.3 договору у разі невиконання/неналежного виконання постачальником зобов'язань щодо поставки товару, постачальник зобов'язаний сплатити покупцю пеню у розмірі 0,2 % від суми, що визначена п. 3.1.1 цього договору, за кожен день прострочення зобов'язання, а за прострочення зобов'язання щодо поставки товару понад 15 днів, постачальник, окрім пені, сплачує також штраф у розмірі 30% від суми, що визначена п. 3.1.1 цього договору.

Згідно ч. З ст. 693 Цивільного кодексу України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до вищезазначених норм матеріального права, сторонами в договорі (п. 5.4) було встановлено обов'язок постачальника сплачувати проценти у розмірі 24 % річних за період з дня одержання попередньої оплати від покупця до дня її повернення останньому.

Пунктом 8.7. договору сторони підтвердили, що штрафні санкції, що передбачені договором були прийнятними для обох сторін.

Таким чином, відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України та ст.ст. 199, 230, 231 Господарського кодексу України, згідно з пункту 6.3 договору, відповідачу нараховано пеню у розмірі 0,2 % у сумі 352458,00 грн. та штраф у розмірі 30 % від суми 2889000,00 грн., що визначена п. 3.1.1 цього Договору у розмірі 866700,00 грн., а також 24 % річних згідно з п. 5.4 Договору складає у розмірі 429203,86 грн.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, штрафу 30% та 24% річних, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача щодо позовних вимог спростовуються вищенаведеними нормами закону та матеріалами справи.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України oбставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Oбов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду достатніх доказів на спростування позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Регіон Житомир" (12040, Житомирська область, Червоноармійський район, с. Івановичі, вул. Леніна, 31, ід. код 3671091)

- на користь Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (01033,м. Київ, вул. Саксаганського, 1, ід. код 37243,29грн. основного боргу, 352458,00 грн. пені, 866700,00 грн. штрафу, 429203,86 грн. 24% річних, а також 73080,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 06.10.15

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - третій особі (рек. з повід.)