ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.09.2015 Справа № 905/1435/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Подколзіної Л.Д.,

при секретарі судового засідання (помічнику судді) Сиса А.Ю.

за позовною заявою: Приватного акціонерного товариства «Волтекс-Меланж», м. Луцьк

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м. Краматорськ, Донецька область

про стягнення: 186 716,47 грн.

за участі уповноважених сторін:

від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю б/н від 31.08.2015 року

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Волтекс-Меланж», м. Луцьк, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м. Краматорськ, Донецька область, основного боргу у сумі 94 651,48 грн., інфляційних витрат у сумі 72 312,94 грн., пені у сумі 6 900,39 грн., штраф у сумі 12 851,66 грн. (Усього 186 716,47 грн.).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 15/917 від 23.07.2010 року в частині розрахунків за поставлений товар, внаслідок чого утворилась заборгованість.

На підтвердження своїх вимог позивачем представлено копію вказаного договору, копії специфікацій № 8 від 15.10.2012 року та № 9 від 15.11.2012 року; копії видаткових накладних № ВМ-378 від 12.11.2012 року, № ВМ-392 від 23.11.2012 року, ВМ-459 від 06.12.2012 року, № ВМ-455 від 24.12.2012 року; копії рахунків-фактур № ВМ-060 від 12.11.2012 року, № ВМ-063 від 23.11.2012 року, № ВМ-064 від 06.12.2012 року, № ВМ-067 від 24.12.2012 року довіреності № 28 від 10.09.2013 року на отримання цінностей.

Слухання справи відкладалось, у звязку з неявкою відповідача у судове засідання.

Відповідач в судові засідання без пояснення причин жодного разу не з'явився, відзиву та витребуваних документів не надав.

21 вересня 2015 року представник відповідача подав клопотання Вх. № 11753/15 про зупинення провадження у справі № 905/1435/15, оскільки 10.09.2015 року ПАТ «Енергомашспецсталь» подав до господарського суду Донецької області позовну заяву до ПрАТ «Волтекс-Меланж» про визнання договору № 15/917 від 23.07.2010 року недійсним. 11.09.2015 року порушено провадження у справі № 905/2129/15 за вказаною позовною заявою, під час розгляду якої будуть встановлені факти, що мають значення для правильного розгляду справи № 905/1435/15.

У судовому засіданні 23.09.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги та подав клопотання про доручення до матеріалів справи документів.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а повторна неявка без пояснення причин належним чином повідомленого Відповідача і ненадання ним певних документів у світлі приписів ст.ст.4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливає на таку кваліфікацію і не перешкоджає вирішенню спору.

Вислухавши у судовому засіданні представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст.43 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Волтекс-Меланж», м. Луцьк, (далі по тексту - Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Енергомашспецсталь», м. Краматорськ, Донецька область, (далі по тексту - Покупець) укладений договір поставки № 15/917 від 23.07.2010 року, згідно умов якого позивач взяв на себе зобовязання поставити покупцю рукави фільтрувальні, зазначені в специфікаціях, що є додатками № 8, 9 до цього договору, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити їх.

У виконання умов договору сторонами підписані специфікації № 8 від 15.10.2010 року та № 9 від 15.11.2012 року.

За вказаними специфікаціями сторони погодили поставку товару із зазначенням його найменування, кількісних та якісних показників, ціни, строків поставки. Специфікації підписані обома сторонами без зауважень, скріплені печатками.

Згідно специфікацій, оплата здійснюється протягом 30 днів з моменту поставки, а строк поставки протягом 10 днів з моменту підписання специфікації.

Відповідно п.1.2. договору, найменування, номенклатура, кількість, якість та інші характеристики товару, його ціна, строки та умови поставки вказуються в специфікаціях, що є невідємними частинами договору.

Згідно п.10.3. договору, покупець здійснює оплату за поставлену продукцію в строки, передбачені в специфікаціях.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2012 року.

Враховуючи вищезазначене, договір, на який посилається позивач, вважається судом укладеним, так як в ньому сторонами передбачені всі істотні умови.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

Господарським судом встановлено, що згідно видаткових накладних № ВМ-378 від 12.11.2012 року, № 2746 від 07.11.2012 року, № ВМ-392 від 23.11.2012 року, № ВМ-459 від 06.12.2012 року, № ВМ-466 від 24.12.2012 року та рахунків-фактур № ВМ-060 від 12.11.2012 року, № ВМ-063 від 23.11.2012 року, № ВМ-064 від 06.12.2012 року, № ВМ-067 від 24.12.2012 року позивач на адресу відповідача поставив товар.

На час спливу 30 днів з моменту поставки товару, по видатковій накладній № ВМ-378 від 12.11.2012 року відповідач частково не оплатив борг у розмірі 355 грн., по видатковим накладеним № ВМ-392 від 23.11.2012 року, № ВМ-459 від 06.12.2012 року, № ВМ-466 від 24.12.2012 року відповідач повністю не оплатив борг за поставлений товар. Загальна сума боргу становить 94 651,48 грн.

Приймаючи до уваги, що позивачем доведені факти передачі товару відповідачу та його несплати у встановлені договором терміни, господарський суд задовольняє вимогу позивача щодо стягнення суми заборгованості в повному обсязі у розмірі 94 651,48 грн.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями в розумінні цього кодексу є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення їм прав здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

За містом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 року № 543-96-ВР передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з п.11.5. договору, за несвоєчасну оплату продукції, покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені у розмірі 0,04% від неоплаченої вартості партії товару за кожний день прострочення оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення.

Разом з тим, ч.6 ст.232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Аналіз чинного законодавства та умов договору свідчить про відсутність погодженого сторонами продовження строку нарахування пені, вимоги щодо стягнення якої заявлені позивачем.

Шестимісячний строк від дня коли зобовязання мало бути виконано за останнім актом надання послуг за видатковою накладною № ВМ-378 від 12.11.2012 року сплинув 12.06.2013 року, № ВМ-392 від 23.11.2012 року 23.06.2013 року, № ВМ-459 від 06.12.2012 року 05.07.2013 року, № ВМ-466 від 24.12.2012 року 23.07.2013 року.

Таким чином, нарахування позивачем пені по видатковій накладній № ВМ-378 від 12.11.2012 року за період з 12.06.2013 року по 13.06.2013 року, № ВМ-392 від 23.11.2012 року за період з 23.06.2013 року по 24.03.2013 року, № ВМ-459 від 06.12.2012 року за період з 05.07.2013 року по 06.07.2013 року, № ВМ-466 від 24.12.2012 року за період з 23.07.2013 року по 24.07.2013 року є безпідставним, на підставі чого, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені підлягає задоволенню частково, а саме по видатковій накладній № ВМ-378 від 12.11.2012 року за період з 13.12.2012 року по 12.06.2013 року, № ВМ-392 від 23.11.2012 року - з 24.12.2012 року по 23.06.2013 року, № ВМ-459 від 06.12.2012 року - з 06.01.2013 року по 05.07.2013 року, № ВМ-466 від 24.12.2012 року з 24.01.2013 року по 23.07.2013 року. Всього у сумі 6 862,52 грн.

Оскільки відповідачем отриманий товар у позивача без будь-яких зауважень, оплата повинна здійснюватись в термін, передбачений сторонами у договорі, так як відповідно до загальних умов виконання зобов'язання викладених в ст.ст. 526,530 ЦК боржник повинен сплатити одержаний товар в строки, передбачені умовами договору.

Статтею 692 ЦК зазначено, що отриманий товар повинний бути оплачений у повному обсязі за встановленою ціною.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Положення цієї статті застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобов'язання в не залежності від наявності вини в його діях.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов'язання.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, нарахування 3% річних проведене позивачем з дотриманням загальних правил (методики) нарахування та з урахуванням строків оплати, визначених в п. 10.3. договору, наданий арифметично обґрунтований розрахунок річних, господарський суд, задовольняє вимоги позивача щодо стягнення 12 851,66 грн. 3% річних в повному обсязі.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних у розмірі 72 312,94 грн. задовольняє дані вимоги позивача в повному обсязі, так як позивачем доведений факт прострочення відповідачем строків оплати та наданий обґрунтований розрахунок суми, який не суперечить діючому законодавству.

Крім того, суд відхиляє клопотання відповідача відносно зупинення провадження по справі № 905/1435/15 до вирішення повязаної з нею іншої справи, оскільки усі необхідні документи для встановлення факту наявності чи відсутності заборгованості у відповідача перед позивачем, а також правомірності стягнення боргу, пені, 3% річних та інфляційних витрат наявні у матеріалах даної справи, а отже у суду немає жодних підстав для його задоволення.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України підлягають віднесенню на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 525, 526, 546, 549, 625 ЦК України, ст.193 ГК України, ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Волтекс-Меланж», м. Луцьк, до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м. Краматорськ, Донецька область, про стягнення 186 716,47 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м. Краматорськ, Донецька область, на користь Приватного акціонерного товариства «Волтекс-Меланж», м. Луцьк, основний борг у сумі 94 651,48 грн., інфляційні витрати у сумі 72 312,94 грн., пеню у сумі 6 862,52 грн., 3% річних у сумі 12 851,66 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 3 733,57 грн.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 23.09.2015 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.09.2015 року.

Суддя Л.Д. Подколзіна