ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.10.2015 Справа № 920/1226/15
Господарський суд Сумської області, у складі судді Зайцевої І.В. при секретарі судового засідання Пономаренко Т.М., розглянувши матеріали справи № 920/1226/15:

за позовом: Державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень», м. Дніпропетровськ;

до відповідача: Державного підприємства «Охтирське лісове господарство», м.Суми;

про стягнення 153223 грн. 00 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 10.07.2015);

Суть спору: позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача штраф за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 25330 грн. 00 коп., а також судові витрати, повязані з розглядом справи.

21.09.2015 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що факт внесення недостовірних відомостей у накладну щодо маси вантажу є таким, що не відповідає дійсності, а нарахування штрафу в сумі 253302 грн. 00 коп. є безпідставним та необґрунтованим, тому просить суд відмовити в задоволенні позову.

01.10.2015 року представник відповідача подав до суду клопотання про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 01.10.2015 року задоволено клопотання відповідача про продовження строку розгляду продовжено цей строк на 15 днів до 18.10.2015 року.

Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав письмові заперечення на відзив відповідача

Представник відповідача проти позову заперечує, і вважає, що ними не були порушенні Правила приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р.№ 861/5082.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачу та відповідачу для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача та оцінивши надані докази, суд встановив:

26.01.2015 року між Державним підприємством «Охтирське лісове господарство» (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Лісовий регіон» (покупець) укладено договір № 01/15-14, згідно умов якого продавець продає, а покупець купує на умовах «франко-склад Продавця» лісопродукцію, згідно додатків і специфікацій до даного договору.

Відповідно до пункту 2 додатку № 1 до вищевказаного договору, 31.03.2015 року від покупця надійшла заявка № 25 з реквізитами на відвантаження лісопродукції.

На підставі заявки покупця та видаткової накладної № 81/32 від 03.02.2015 року відповідачем був відвантажений вагон № 68745488 по залізно дорожнім реквізитам, вказаним в заявці.

Відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу, відповідач постачав товар в кубічних метрах, а не в тонах. В вагон було завантажено пиловник хвойних порід 2 сорту діаметрів 14-19 см в кількості 5,107 м3, пиловник хвойних порід 3 сорту діаметрів 14-19 см в кількості 51,854 м3, а також буд ліс хвойних порід («вагоностійка» - пакувальний реквізит для відправлення вагону) в кількості 0,833 м3. Загальний обєм відвантаженої лісопродукції склав 57,794 м3, що підтверджується специфікацією-накладною № 25 від 03.02.2015 та накладної № 44533016 від 03.02.2015 року.

У накладній № 44533016 від 03.02.2015 року, в графі «спосіб визначення маси», відповідач вказав «умовно», як це передбачено п. 9 Правил приймання вантажів до перевезення.

Зі станції Охтирка Південної залізниці Державне підприємство «Охтирське лісове господарство» здійснило відправлення вагону №68745488 (надалі-вагон) згідно накладної №44533016 на станцію Богуславський Придніпровської залізниці.

При проходженні вагону через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у накладній.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами статті 12 Закону України "Про транспорт", підприємства транспорту мають право вимагати від відправників і одержувачів вантажів виконання вимог цього Закону, кодексів (статутів) окремих видів транспорту та інших нормативних актів України, що регулюють діяльність транспорту.

Порядок накладення та стягнення штрафів за правопорушення у сфері перевезення вантажу залізницею встановлено Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457 (надалі - Статут).

Відповідно до статті 2 Статуту залізниць України цей Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Стаття 6 Статуту, встановлює, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Правилами перевезень вантажів, а саме п. 1.1. розділом 4 "Правила оформлення перевізних документів", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 863/5084, а також ст.23 Статуту передбаченого, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді, (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно абз. 2 пункту 1.3. Правил оформлення перевізних документів, усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф. Виправлення не допускаються, у разі зміни відомостей, внесених до перевізного документа відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ.

Стаття 24 Статуту передбачає, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Упакування, пакетування, тара повинні відповідати вимогам нормативних документів. Відправник зобов'язаний на вимогу залізниці пред'явити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару.

У відповідності до статті 37 Статуту, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником, з відображенням способу визначення у накладній.

Крім того, згідно п. 2.1. та п. 2.2. Правил оформлення перевізних документів, ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення передбачено, що графи "Маса вантажу в кг. визначена відправником" та "Спосіб визначення маси" заповнюються відправником.

Згідно п. 2.3. Правил оформлення перевізних документів, правильність внесених в накладну відомостей своїм підписом засвідчує представник відправника.

Згідно п. 28 "Правила приймання вантажів до перевезення", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 861/5082, вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), а у даному випадку спірні вагони є напіввагонами, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ст. 129 Статуту, що кореспондується із ч. 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт", обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

06.02.2015 року комісією на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці складено комерційний акт РА № 006780/42 від 06.02.2015, у відповідності до якого при переважуванні вагона № 68745488 встановлено, що згідно документів вага нетто 45000кг, тара 20900 кг, фактична вага брутто 72750 кг, тара згідно документів 20900 кг, нетто 51850 кг, що становить більше ніж зазначено в документах на 6850 кг.

У відповідності до ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Зазначене кореспондується із п. 5.5. Правил оформлення перевізних документів, де встановлено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф в розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Стаття 118 Статуту встановлює, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Крім того, згідно підпунктів 6 та 3, пунктів 3.3. та 3.15 роз'яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. за № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", господарським судам слід мати на увазі таке. Стаття 24 Статуту надає залізницям право перевіряти правильність відомостей, зазначених відправником у залізничній накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній, у тому числі і після прибуття вантажу на станцію призначення. Пункт 26 Тарифного керівництва також надає залізниці право на договірних засадах зважувати та перевіряти масу вантажів при прийманні, видачі і перевантаженні у випадках, не передбачених Правилами перевезення, і згідно зі статтею 129 Статуту складати комерційний акт. Тому складання залізницею комерційного акту у випадках, коли залізниця не зобов'язана була видавати вантаж з перевіркою, не може бути підставою для визнання відповідного комерційного акта таким, що не має доказового значення. У застосуванні статті 118 Статуту слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених у цій статті порушень, встановлених залізницею як на станції призначення або під час перевезення, так і на станції відправлення після пред'явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Отже, за приписами наведених норм штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником вказаного порушення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитків. При цьому, підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей, зокрема щодо маси, є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту залізниці України.

Пунктом 10 Правил складання актів визначено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах проводиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Таким чином, норми чинного законодавства надають залізниці право здійснювати перевірку вантажу у будь-який спосіб, як і шляхом зважування, так і умовно.

В той же час, суд бере до уваги, що у роз'ясненні Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. за № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", зазначено, що якщо у пункті відвантаження масу вантажу визначено шляхом зважування, в у пункті одержання - за обміром або навпаки, то у вирішенні спорів, пов'язаних з недостачею вантажу, слід виходити з того, що зважування є більш точним способом визначення маси вантажу.

Крім того, п. 27 Правил видачі вантажів встановлено, що надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не входить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%, що значно менше, виявлених залізницею 6850 кг.

У матеріалах справи міститься належним чином завірена копія технічного паспорту засобу вимірювальної техніки, з якого вбачається що тензометричні вантажні ваги занесені до Державного реєстру засобів зважування, технічний стан справний, зважування вантажу дозволяється.

Відповідно до накладної, провізна плата за вагон від станції Охтирка Південної залізниці до станції Богуславський Придніпровської залізниці становить 5066 грн. 00 коп.

Згідно ст. 118 Статуту за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Отже позивачем правомірно розраховано суму штрафу, яка становить 25330 грн. 00 коп.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд дійшов висновку про те, що позивачем надано докази, які достовірно підтверджують факт допущення відповідачем порушення, передбачені статтею 122 Статуту (вантажовідправники несуть відповідальність за всі неправильності, неточності відомостей зазначених ними в накладній, зокрема, за неправильно зазначену у накладній масу).

З огляду на вищевикладене вбачається, що факт порушення - заниження маси вантажу відповідачем, підтверджений актом загальної форми та комерційним актом, а отже вимоги позивача про стягнення з відповідача 25 330 грн. 00 коп. штрафу є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, суд дійшов висновку про відшкодування позивачеві суми сплаченого судового збору в розмірі 1827 грн. 00 коп. за рахунок відповідача відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України

Керуючись статтями 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Охтирське лісове господарство» (42760, Сумська область, Охтирський район, сільрада Пологівська, Урочище Ківшар, буд. 1, і.к. 00992898) на користь Державного підприємства «Придніпровська залізниця» (49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108, і.к. 01073828) 25330 грн. 00коп. штрафу за неправильно зазначену масу вантажу, а також 1827 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.10.2015 року.

Суддя І.В. Зайцева