ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2015 р. Справа № 922/1038/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Івакіна В.О. , суддя Терещенко О.І.

при секретарі Кузнєцовій І.В.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність № б/н від 15.04.2015 року),

першого відповідача - Чипиженко Є.В. (свідоцтво №523, від21.03.2013 р.),

другого відповідача - Демянець Я.В. (довіреність №02-36/3043, від 29.102014 р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивча, (вх. №4283 Х/1-12) на рішення господарського суду Харківської області від 28.07.2015 року по справі № 922/1038/14,

за позовом Фізичної особи ОСОБА_4, м. Харків

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю дружнє підприємство технологічної групи "Екіпаж", м. Харків

2. Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" м. Київ,

про визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю дружнє підприємство Технологічної групи "Екіпаж" про визнання за позивачем права власності на квартиру, яка має будівельний номер 170, кількістю чотири кімнати, загальною площею 219,11 кв.м, поверх 23/24, секція 1 в житловому будинку (ІІ черга будівництва) по АДРЕСА_1.

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.07.2014 року позов задоволено повністю. Визнано за фізичною особою ОСОБА_4 право власності на чотирьох кімнатну квартиру яка має будівельний номер 170, загальною площею 219,11 кв.м, поверх 23/24, секція 1 в житловому будинку (ІІ черга будівництва) по АДРЕСА_1 та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю дружнє підприємство технологічної групи "Екіпаж" витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,50 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2014 року рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.11.2014 року рішення місцевого суду та постанову ХАГС скасовано, а справу передано на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи, суд першої інстанції змінив процесуальне становище ПАТ "Укрсоцбанк" із складу третіх осіб, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та залучено до участі у справі в якості другого відповідача у справі - ПАТ "Укрсоцбанк".

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.07.2015 року по справі № 922/1038/14 (суддя Присянюк О.О.) у позові відмовлено повністю.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилвся та звернулвся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 28.07.2015 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовну заяву ОСОБА_4. Визнати за ОСОБА_4 право власності на квартиру, яка має будівельний номер 170 (сто сімдесят), кількість кімнат: чотири, загальна площа: 219,11 кв. м., яка розташована на 23 (двадцять третьому) та 24 (двадцять четвертому) поверхах у першому під'їзді 24-х (двадцяти чотирьох) поверховому житловому будинку (II черга будівництва) по АДРЕСА_1, судові витрати покласти на відповідачів.

Другий відповідач надав відзив на апеляційну скаргу (вх. № 13661 від 02.10.2015 року), в якому просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перший відповідач надав відзив на апеляційну скаргу (вх. №13679, від 02.10.2015 р.), в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 28.07.2015 р. У справі № 922/1038/14 без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників позивача, першого та другого відповідача, а також дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 січня 2006 року між ОСОБА_4 та ТОВ ДПТГ "Екіпаж" укладено інвестиційний договір № КШ-1-170 (далі - договір), відповідно до пункту 1.1. якого, що викладений в додатковій угоді № 1 від 13 січня 2006 року ТОВ ДПТГ "Екіпаж" зобов'язувалося забезпечити виконання всіх необхідних будівельних та інших робіт відповідно до розробленої проектно-кошторисної документації, а ОСОБА_4 (інвестор) зобов'язувався прийняти виконані роботи у вигляді квартири та/або місця для стоянки автомобіля, сплативши визначену сторонами ціну Інвестиції, після чого отримати від організації правовстановлюючі документи та оформити своє право власності на результат інвестиції. Передача об'єкту інвестування здійснюється на підставі акту прийому - передачі відповідно до попереднього плану квартири або удосконаленого плану квартири та/або попереднього плану стоянки автомобіля за умови своєчасного та повного виконання інвестором інвестиційних зобов'язань.

Будинок в договорі - це житловий будинок з офісними приміщеннями, підземною автостоянкою по АДРЕСА_1, дозвіл на будівництво яких наданий рішенням Харківської міської ради від 27.04.2005 року № 78/05.

Пунктом 1.2. договору було передбачено, що доля інвестора виділяється у вигляді квартири у житловому будинку, а в нежитловій частині будинку у вигляді місця для стоянки автомобіля і не включає в себе площу іншої нежитлової частини будинку, площу інших квартир, площу інших місць загального користування, а також майно та обладнання, яке придбане відповідачем в процесі будівництва як з метою управління та організації діяльності по договору, так і з метою будівництва будинку.

Квартира в договорі - житлове приміщення з визначеною площею, яке інвестор отримає у власність після введення будинку в експлуатацію.

Відповідно до додатку 2 до договору ідентифікуючими ознаками квартири є: місцезнаходження будинку: АДРЕСА_1, будинок 2; загальна площа: 219,11 м.кв., кількість кімнат: згідно попереднього плану квартири (далі - квартира).

Відповідно до п. 2.1.1. договору інвестор має право на власний розсуд вибрати квартиру та/або місце для стоянки автомобіля із загального переліку квартир та місць для стоянки автомобіля, наявних у відповідача, удосконалити план квартири та закріпити за собою квартиру та/або місце для стоянки автомобіля лише за умови, що він одноразово проінвестував не менше 100% відсотків від загальної суми інвестиції у квартиру відповідно до протоколів погодження розміру інвестиції згідно додатків 1 та 5 до договору.

Згідно розділу 5 "графік інвестування" додатку 1 до договору загальна вартість початкового внеску становить 4206,91 грн. в т.ч. ПДВ. Аналогічний розмір загальної вартості долі інвестора погоджений сторонами в п. 1.5. договору.

13 січня 2006 року була укладена додаткова угода № 1, за змістом якої сторони внесли зміни до окремих частин укладеного 05 січня 2006 року договору.

Як вбачається з матеріалів справи, інвестор свої зобов'язання за договором виконав, повністю сплатив суму початкового внеску, що підтверджується квитанцією № 284 від 24.11.2008 року на суму 4206,91 грн.

Відповідно до положень п.п. 3.1.3. договору належним підтвердженням виконання позивачем зобов'язань є довідка про інвестування, яка видається протягом 30-ти календарних днів після внесення 100 відсотків інвестиції у квартиру.

ТОВ ДПТГ "Екіпаж" 25 листопада 2008 року надало інвестору довідку №720/1 про інвестування у будівництво будинку з офісними приміщеннями, підземною автостоянкою, по АДРЕСА_1, фактично розташованому на розі вулиць Пермської та Комсомольське шосе.

Довідка підтверджувала факт закріплення квартири згідно умов договору за інвестором, яка має проектну характеристику: тип: житлове приміщення-квартира; будівельний номер 170; кількість кімнат: 4; загальна площа: 219,11 м.кв., поверх: 23/24, секція: 1; кількість закріплених за інвестором квадратних метрів станом на дату видачі Довідки становить 219,11 м. кв.

Відповідно до пунктів 5.1., 5.2., 5.3. договору передача квартири здійснюється за умови здійснення інвестором повного розрахунку за квартиру, на підставі повідомлення забудовника, по акту прийому - передачі протягом 7 (семи) днів після отримання такого повідомлення інвестором. Плановий строк введення до експлуатації - 1 квартал 2010 року.

Пунктами 8.1., 8.2. договору сторони передбачили, що зобов'язання сторін за договором припиняються у випадку їхнього виконання належним чином, договір діє з дня його підписання до належного виконання сторонами своїх зобов'язань, підтвердженням належного виконання сторонами взаємних зобов'язань, що випливають з умов договору є акт приймання - передачі квартири та/або акту прийому-передачі місця для стоянки автомобіля.

ОСОБА_4 листом звернувся до ТОВ ДПТГ "Екіпаж" щодо неналежного виконання умов Інвестиційного договору та вимогою передати у власність квартиру та всі правовстановлюючі документи на квартиру для подальшої реєстрації права власності.

У відповідь на лист ТОВ ДПТГ "Екіпаж" повідомило, що постановою господарського суду Харківської області від 09.08.2011 р. у справі № 5023/2837/11 про банкрутство ТОВ ДП ТГ "Екіпаж" підприємство визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури підприємницька діяльність банкрута припиняється. Окрім цього зазначено, що на підставі рішення господарського суду Харківської області від 11.07.2011 року по справі № 5023/3306/11 права забудовника житлового будинку передано ПАТ "Укрсоцбанк".

ТОВ ДПТГ "Екіпаж" здійснювалось будівництво одного житлового будинку, фактично розташованого на розі вулиці Пермської та Комсомольського шосе.

За ТОВ ДПТГ "Екіпаж" на підставі договору оренди землі від 01.04.05 року № 7924/05 зареєстровано право власності на незавершений будівництвом житловий будинок літ. "А-24" по АДРЕСА_1, про що свідчить інформація з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.05.2014 року номер 21994282.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 серпня 2013 року по цивільній справі 2012/4995/2012 (2/639/278/2013) за позовом ОСОБА_4 до ТОВ ДПТГ "Екіпаж", ПАТ "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії про визнання майнових прав та права на отримання в натурі об'єкту незавершеного будівництва, визнання частково недійсними іпотечних договорів та за зустрічним позовом ПАТ "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії до ОСОБА_4, ТОВ ДПТГ "Екіпаж" про визнання недійними додаткових угод до інвестиційного договору, встановлення факту розміщення об'єкту інвестування, визнано за ОСОБА_4 майнові права на отримання об'єкту інвестування - квартири з будівельним номером 170, загальною площею 219,11 кв.м. розташовану на 23/24 поверсі у 1 під'їзді незавершеного будівництва житлового будинку літ. " А-24" за адресою: АДРЕСА_1, в інший частині позову відмовлено. Зустрічні вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" задоволено частково: визнано укладену додаткову угоду №2 від 06.04.2009 року між ОСОБА_4 та ТОВ ДП ТГ "Екіпаж" щодо внесення змін до інвестиційного договору № КШ-1-170 в частині визначення терміну "будинок" - житловий будинок з офісними приміщеннями, підземною автостоянкою за будівельною адресою: АДРЕСА_1, дозвіл на будівництво якого наданий згідно рішення Харківської міської ради від 22.11.2006 року № 171/06, а також додаткову угоду № 3 від 08.04.2009 р. щодо визначення термінів: "об'єкт незавершеного будівництва" - незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 щодо якого ТОВ ДП ТГ "Екіпаж" здійснено державну реєстрацію у встановленому чинним законодавством України порядку, але який не прийнятий в експлуатацію; "частина об'єкта незавершеного будівництва" - частина площі будинку, яка виражається у вигляді загальної площі квартири та/або місця для стоянки автомобіля, закріпленої за інвестором - недійсними. В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Звертаючись до господарського суду Харківської області із позовом про визнання права власності на квартиру, яка має будинковий номер 170 (сто сімдесят); кількість кімнат: 4; загальна площа: 219,11 м. кв., поверх: 23/24, під'їзд 1 в житловому будинку (ІІ черга будівництва) по АДРЕСА_1 позивач вказував на те, що як суб'єкт інвестиційної діяльності, останній набув право власності на об'єкт та результат інвестиції, право на яке підлягає захисту згідно ст.ст. 41, 22 Конституції України, ст.ст. 7, 18, 19 Закону України "Про інвестиційну діяльність", ст. 328 ЦК України, в порядку, передбаченому ст. 16 ЦК України та ст. 392 ЦК України шляхом визнання права власності на квартиру, яка має будівельний номер 170; кількість кімнат чотири; загальна площа 219,11 кв.м.; поверх 23/24; під'їзд 1 в житловому будинку (ІІ черга будівництва) по АДРЕСА_1.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що предметом позову є визнання за позивачем права власності на чотирьохкімнатну квартиру №170 на 23/24 поверсі секцiя 1 в житловому будинку по АДРЕСА_1, право на яку отримано позивачем відповідно до укладеного 05.01.2006 року iнвестицiйного договору №КШ-1-170 та пiдтвердженi рішення Жовтневого районного суду м. Харкова вiд 08.08.2013 р. у справі № 012/4995/2012 (2/639/278/2013)

Відповідно до умов інвестицiйного договору будинком, в якому знаходиться об'єкт інвестування, є житловий будинок з офiсними приміщеннями, пiдземною автостоянкою по АДРЕСА_1, дозвіл на будiвництво яких наданий згідно розпорядження Харківської міської ради від 27.04.2005 року М78/05, яким дозволено будівництво двох 24-поверхових будинкiв. Додаток №2 до Інвестицiйного договору "Характеристика квартири" визначає такi ідентифікуючі ознаки Квартири, а саме - місцезнаходження будинку - АДРЕСА_1, будинок №2 будiвельний номер 170; загальна площа (згiдно проекту) 219,11 кв.м.

13.01.2006 року було укладено додаткову угоду 1 до інвестицiйного договору, якою договір доповнено відповідними додатками. в тому числі додатком 5 "Проект житлового будинку"(ескізний проект), з якого вбачаться, що житловий будинок №2 (який визначено в характеристиці квартири у додатку №2) знаходиться в глибині будівельного майданчика. Наведений у цьому додатку ескіз генерального плану не погоджений належним чином Харкiвською мiською радою, але він є невід'ємною частиною договору та надає чiтке уявлення про домовленiсть сторiн місця розташування будинку, в якому позивач iнвестує квартиру, а саме - в глибин будівельного майданчика. Відповідно до офiцiйного генерального плану, погодженого Управлiнням мiстобудування та архiтектури при Харкiвськiй мiськiй радi в глибині будiвельного майданчика по АДРЕСА_1 було заплановано будiвництво житлового будинку №1 (копiя погодженого генерального плану міститься у матерiалах справи).

При цьому всі ці обставини досліджені у рішенні Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.08.2013 року по цивільній справі №2012/4995/2012 (2/639/278/2013) за позовом ОСОБА_4 до ТОВ ДПТГ "Екіпаж", ПАТ "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії про визнання майнових прав та права на отримання в натурі об'єкту незавершеного будівництва та зустрічним позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_4 та ТОВ ДПТГ "Екіпаж" про визнання недійсними додаткових угод до інвестиційного договору, встановлення факту розташування об'єкту інвестування, та є встановленим фактом.

Вищезазначеним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова, встановлено, що додатковим угодами №2 від 06.04.2009 року та №3 від 08.04.2009 року, які визнано недійсними, фактично змінено об'єкт інвестування шляхом його перенесення в будинок на розі вулиці Пермської та Комсомольське шосе, який зареєстрований як об'єкт незавершеного будівництва літ "А-24".

Відповідно до положень ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до положень пункту 2.6. Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з положеннями ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 16 цього ж Кодексу унормовано, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст.16 ЦК України та ст. 20 ГК України. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту, вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб усуває негативні наслідки порушення його прав.

Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин. Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують позовні вимоги, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Підтвердження в суді права власності або іншого речового права на майно, що складає предмет спору, здійснюється за допомогою спростування у суді установлених фактів або шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншому речовому праві.

Відповідно до приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вказана стаття знаходиться в розділі 29 ЦК України "Захист права власності", тобто, стосується випадків, коли існуюче, належно набуте від попереднього власника та належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в особи документів, що засвідчують належність їй такого права, у зв'язку з їх втратою.

Таким чином, відповідний позов пред'являється на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача за передбачених законодавством підстав та підтверджується належними та допустимими доказами. З цим кореспондується стаття 11 Цивільного кодексу України, яка визначає підстави виникнення цивільних прав та обов'язків.

Зі змісту ст. 392 ЦК України видно, що позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності, у зв'язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів, наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними, а метою подання позову про визнання права власності є усунення невизначеності у суб'єктивному праві, належному особі щодо індивідуально визначеного майна.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові від 04.04.2011 р. у справі № 25/208-08.

Позов про визнання права власності спрямований на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності, судове рішення про задоволення таких вимог має ґрунтуватись на встановленому судом в ході розгляду справи існуючому юридичному факті і не може підміняти собою правовстановлюючих документів.

Таким чином, захист права власності шляхом його визнання в судовому порядку можливий за наявності одночасно двох умов: по-перше, це підтвердження в судовому порядку своїх прав на майно шляхом подання належних і достатніх доказів, які достеменно підтверджують факт набуття права власності на законних підставах, і, по-друге, вичерпне спростування доводів третіх осіб, які оспорюють або не визнають право власності позивача.

Отже, у випадку якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. Тобто підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності відповідно до статті 392 ЦК України є оспорення або невизнання існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду.

Позов про визнання права власності є речово-правовим, вимоги котрого звернені до суду який повинен підтвердити наявність у позивача права власності на спірне майно. Об'єктом цього позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача щодо індивідуально визначеного майна. Підставою ж позову, є обставини, що підтверджують наявність у позивача права власності чи іншого речового права на майно.

Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачеві спірного майна. Відтак, до предмету доказування за позовом про визнання права власності входить встановлення цивільно-правових підстав набуття позивачем права власності на спірне майно.

Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майно, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Отже, сторонами у справі є особи, правовий спір яких вирішується в суді, що мають юридичну заінтересованість у результаті справи, мають комплекс процесуальних прав і обов'язків, необхідних для захисту прав, свобод та інтересів.

Враховуючи ті обставини, що фізична особа ОСОБА_4 звертаючись з позовом до ТОВ ДП ТГ "Екіпаж" не наводить, в чому саме полягає порушення його права та яким саме чином ТОВ ДП ТГ "Екіпаж" порушує саме його право власності на квартиру, яка має будівельний номер 170, кількістю дві кімнати, загальною площею 219,11 кв. м, поверх 23/24, під'їзд 1 в житловому будинку по АДРЕСА_1, а також, через недоведеність факту оспорювання чи невизнання права позивача ТОВ ДП ТГ "Екіпаж" колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача не відповідають нормам чинного законодавства не підтверджуються наявними матеріалами справи, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

На виконання вказівок Вищого господарського суду від 25.11.2014 року у справі №922/1038/14, судом досліджено питання щодо банкрутства ТОВ ДПТГ "Екіпаж", та встановлено, що 09.08.2001 року ТОВ ДП ТГ "Екіпаж" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, з моменту визнання забудовника банкрутом ним припинено господарську діяльність, на підставі рішення господарського суду Харківської області від 11.07.2001 року по справі №5023/3306/11 права забудовника житлового будинку по АДРЕСА_1 набув ПАТ "Укрсоцбанк", з моменту набрання рішенням законної сили банк прийняв на себе функції забудовника , фактично прийняв на себе об'єкт від ТОВ ДГП ТГ "Екіпаж" оформивши це шляхом укладення на підставі рішення 5 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 23.02.2011 року №154/11 договору оренди земельної ділянки від 21.07.2011 року, відведеної для завершення будівництва об'єкту та отримання дозвільної документації на здійснення будівництва (дозвіл на виконання будівельних робіт №ХК5 від 31.01.2012року). Як вбачається з наданих в матеріали справи документів, банк самостійно завершив будівництво 24- ох поверхового житлового будинку по АДРЕСА_1 та на підставі акту від 12.12.2013 року отримав сертифікат серії IУ №80 Державної архітектурно - будівельної інспекції України про відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації та підтвердження його готовності до експлуатації .

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції щодо оцінки наявному в матеріалах справи договору №1 про організацію спорудження об'єкта будівництва, укладеного 08.06.2006 року між ПАТ "Укрсоцбанк" як "Управителем" та ТОВ ДПТГ "Екіпаж" як "Забудовником", в той же час судом встановлено, що дійсно між першим та другим відповідачами було створено Фонд фінансування будівництва 24-ох поверхового житлового будинку, квартири в якому на момент створення не були продані та іншим чином не обтяжені, що підтверджується додатком №1 до договору №1 від 08.06.2006 року "Перелік об'єктів інвестування" серед яких вказується квартира №170 на 23/24 поверсі, але зазначена інша кількість кімнат та проектна площа цієї квартири, а саме 5 кімнат та загальна площа 208,87 кв.м., в той же час як в інвестиційному договорі, 4 кімнати та площа вказується в розмірі 219,11 кв.м.

Відповідно до Протоколу про визначення поточних цін вимірних одиниць відповідних об'єктів інвестування станом на день укладення договору, тобто 08.06.2006 року, який ТОВ ДПТГ "Екіпаж" був направлений ПАТ "Укрсоцбанк" для виконання своїх зобов'язань за договором №1 від 08.06.2006 року про організацію спорудження об'єкта будівництва, 11.01.2007 року за вихідним №17, згідно якого остаточний загальний розмір інвестицій визначається у гривнах на момент встановлення фактичної загальної площі квартири після проведення відповідних замірювань БТІ м. Харкова та оформлення технічного паспорта на будинок. Встановлення організацією остаточного загального розміру інвестиції є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами цього договору.

З наданих в матеріалах справи документів, не вбачається, що позивач звертався до ПАТ "Укрсоцбанку" як забудовника щодо отримання технічного паспорту, або щодо визначення остаточної вартості квартири.

Враховуюче викладене колегія суддів звертає увагу, що згідно з договором №КШ-1-170, від 05.01.2006 р., інвестор зобов'язався виконати такі умови як внесення початкового внеску - 4206,91 грн., сплату планових щомісячних інвестиційних внесків, як сум інвестиційних коштів, які інвестор повинен сплатити згідно з графіком інвестування щомісячно, сплати можливої різниці між остаточним загальним розміром інвестиції, який визначається на момент встановлення фактичної загальної площі об'єкта інвестування та оплаченими плановими щомісячними інвестиційними внесками. Виключно після виконання всіх умов інвестор має право отримати Акт приймання - передачі для подальшого права власності на об'єкт інвестування. З матеріалів справи вбачається лише сплата інвестором початкового внеску у розмірі 4206,91 грн., що не є свідченням виконання інвестором повного інвестиційного зобов'язання за договором.

При таких обставинах колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача є необґрунтованою, безпідставною і підлягає залишенню без задоволення, оскільки позивач не довів ті обставини, на які він посилався в апеляційній скарзі, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, з урахуванням зазначеного дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення обґрунтовано, з урахуванням матеріалів справи, тому рішення господарського суду Харківської області від 28 липня 2015 року у справі № 922/1038/14 підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105, Господарського процесуального кодексу України судова колегія Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 28 липня 2014 року у справі №922/1038/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 07.10.2015 року

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Терещенко О.І.