ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"17" вересня 2015 р. Справа № 911/3430/15

за первісним позовом Васильківської міської ради Київської області, м. Васильків

до Дочірнього підприємства «Стімекс профіль», м. Васильків

про внесення змін до договору оренди земельної ділянки

за зустрічним позовом Дочірнього підприємства «Стімекс профіль», м. Васильків

до Васильківської міської ради Київської області, м. Васильків

про визнання незаконним рішення в частині.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників:

позивач (відповідач за зустрічним) ОСОБА_1 предст. дов. №276/01.01-21вих від 10.06.2015;

відповідач (позивач за зустрічним) ОСОБА_2 предст. дов. б/н від 08.09.2015.

СУТЬ СПОРУ:

Васильківська міська рада Київської області (позивач) звернулась до господарського суду Київської області з позовом до Дочірнього підприємства «Стімекс профіль» (відповідач) про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №149 від 19.07.2004, а саме встановлення розміру ставки орендної плати 10,0 % від оціночної вартості землі у відповідності до рішення Васильківської міської ради Київської області від 12.12.2012 № 03.01-33п/ч-VI.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від вчинення дій, спрямованих на внесення змін до договору оренди земельної ділянки №149 від 19.07.2004 та приведення умов зазначених договорів до вимог чинного законодавства.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.08.2015 у справі №911/3430/15 було порушено провадження та призначено до розгляду на 07.09.2015 року.

04.09.2015 року через канцелярію суду від Дочірнього підприємства «Стімекс профіль» надійшла зустрічна позовна заява.

В обґрунтування заявлених зустрічних позовних вимог, позивач за зустрічним позовом посилається на неправомірне підвищення спірним рішенням розмірів річної орендної плати за землю та зазначає, що дане рішення є незаконним, оскільки без згоди орендаря змінює умови оренди за договором, що, на думку позивача за зустрічним позовом є незаконним.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.09.2015 зустрічну позовну заяву Дочірнього підприємства «Стімекс профіль» прийнято для спільного розгляду з первісним позовом.

В судовому засіданні 07.09.2015 року оголошувалась перерва в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України на 17.09.2015 року.

17.09.2015 через канцелярію суду позивач за первісним позовом подав заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої, просив суд внести зміни до діючого договору оренди земельної ділянки № 149 від 19.07.2004 шляхом зобовязання відповідача укласти з позивачем додаткову угоду № 2 до діючого Договору оренди земельної ділянки № 149 від 19.07.2004 та встановити розмір річної орендної плати за земельну ділянку у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Статтею 22 ГПК України встановлено, що позивач до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК України з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу.

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК) відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому ГПК порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні 07.09.2015 року суд перейшов до розгляду справи по суті, у звязку з чим, суд вирішив відхилити заяву позивача про зміну предмету позову та здійснювати розгляд спору в межах предмету, зазначеного в позовній заяві.

У судовому засіданні 17.09.2015 року представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) повністю підтримав первісні позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав, що викладені у первісному позові та повністю заперечив проти задоволення зустрічних позовних вимог.

Представник позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом) повністю підтримав зустрічні позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав, що викладені у зустрічному позові та повністю заперечив проти задоволення первісних позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та обєктивного розгляду спору по суті, в судовому засіданні 17.09.2015 було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, суд,-

встановив:

19 липня 2004 року між Васильківською міською радою Київської області (Орендодавець) та Дочірнім підприємством «Стімекс-Профіль» (Орендар), на підставі рішення Васильківської міської ради № 25.16-09-XXIV від 27.05.2004 року, було укладено Договір оренди земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Тракторна, 11А.

Відповідно до п. 7, Договір укладено на пять років.

Пунктом 8 договору оренди встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у грошові формі на розрахунковий рахунок орендодавця, у розмірі 15952,80 грн. на рік.

31 березня 2005 року між орендодавцем та орендарем, керуючись рішенням дванадцятої сесії Васильківської міської ради четвертого скликання № 09.42-12-ІУ від 03.02.2005 року було укладено додаткову угоду №1, в якій йдеться про подовження строку дії договору оренди від 19.07.2004 р. № 149 на 49 років.

12 грудня 2012 року № 03.01-33п/ч-VI «Про встановлення розмірів річної орендної плати за землю» яким було уточнено список діючих договорів оренди до яких Васильківському міському голові було доручено укласти додаткові угоди з новими коефіцієнтами нормативно грошової оцінки.

30.01.2013 року в Васильківській міськрайонній газеті «Життя і слово» № 8 було опубліковано рішення 31-ї сесії шостого скликання № 03.01-33п/ч-VI «Про встановлення розмірів річної орендної плати за землю».

З метою виконання вищевказаного рішення міської ради, позивачем на адресу відповідача було надіслано лист від 18.07.2013 № 520/09-29 з проханням зявитись до виконавчого комітету Васильківської міської ради для укладання додаткової угоди до договору оренди від 19.07.2004 про зміну річної орендної ставки за користування земельною ділянкою в розмірі 10,0%.

Втім, як стверджує позивач, відповідач не зявився, відповіді не надіслав.

01.04.2015 року позивачем було повторно надіслано лист №227/09-29 на адресу відповідача з проханням зявитись до виконавчого комітету Васильківської міської ради для укладання додаткової угоди до договору від 19.07.2004 про зміну річної орендної ставки за користування земельною ділянкою в розмірі 10,0%. До листа додано проект додаткової угоди до договору оренди 19.07.2004.

На лист позивача була надана відповідь від 17.04.2015 року за №1ЮР, в якій відповідач просить встановити розмір річної орендної плати за земельну ділянку 4,0% від нормативної грошової оцінки (2 165 400 грн. 00 коп.), що становить 86 616 грн. 00 коп. на рік та не погоджується зі зміною річної орендної плати за земельну ділянку в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

З огляду на те, що відповідач за первісним позовом ухиляється від внесення змін до Договору оренди від 19.07.2004 р. № 149, позивач за первісним позовом змушений був звернутись з позовом до суду.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач за первісним позовом просить суд внести зміни до договору оренди земельної ділянки №149 від 19.07.2004, а саме встановити розмір ставки орендної плати 10,0 % від оціночної вартості землі у відповідності до рішення Васильківської міської ради Київської області від 12.12.2012 № 03.01-33п/ч-VI.

Втім, варто зазначити, що відповідно до чинного законодавства України, зокрема, Податкового кодексу України, Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про місцеве самоврядування», встановлення розміру орендних ставок належить до виключної компетенції органів місцевого самоврядування.

Таким чином, суд не має права встановлювати розмір орендної ставки в договорі оренди земельної ділянки №149 від 19.07.2004, оскільки в даному випадку визначення розміру ставок є виключною компетенцією відповідача за первісним позовом.

У випадку, якщо позивач за первісним позовом вважає за необхідне внести зміни до Договору оренди №149 від 19.07.2004 в частині розміру орендної ставки, йому необхідно звертатись з вимогою про викладення відповідних пунктів договору у новій редакції, з урахуванням зміненої орендної ставки, а не з вимогою про встановлення судом в Договорі розміру орендної ставки.

У звязку з вказаними обставинами, суд прийшов до висновку, що позовна вимога позивача за первісним позовом у вигляді, в якому була викладена в позовній заяві не може бути задоволена судом.

З огляду на вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні вимоги позивача за первісним позовом про внесення зміни до договору оренди земельної ділянки №149 від 19.07.2004, шляхом встановлення розміру ставки орендної плати 10,0 % від оціночної вартості землі у відповідності до рішення Васильківської міської ради Київської області від 12.12.2012 № 03.01-33п/ч-VI.

Стосовно зустрічної позовної вимоги про визнання незаконним рішення Васильківскої міської ради від 12 грудня 2012 року № 03.01-33п/ч-VI «Про встановлення розмірів річної орендної плати за землю» в частині встановлення ДП «Стімекс-Профіль» розміру річної орендної плати, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Приписами статті 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування, в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

В обґрунтування заявлених позовних вимог за зустрічним позовом, Дочірнє підприємство «Стімекс профіль» посилається на те, що Рішення Васильківської міської ради від 12 грудня 2012 року № 03.01-33п/ч-VI є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки без згоди орендаря змінює умови чинного Договору оренди від 19.07.2004, а саме встановлює новий розмір ставки орендної плати у договорі.

Зокрема, позивач за зустрічним позовом посилається на те, що приймаючи оскаржуване рішення, Васильківська міська рада діяла як сторона Договору оренди від 19.07.2004 та в односторонньому порядку змінила умови чинного Договору, що суперечить вимогам ст. 188 Господарського кодексу України та ст. 651 Цивільного кодексу України.

Суд не погоджується з такими твердженнями позивача за зустрічним позовом, оскільки як зазначалось вище, орган місцевого самоврядування шляхом прийняття відповідних рішень, має право встановити новий розмір орендної ставки.

Посилання ж позивача на те, що Васильківська міська рада як сторона за договором в односторонньому порядку змінила його умови шляхом прийняття рішення від 12 грудня 2012 року № 03.01-33п/ч-VI не підтверджується матеріалами справи, оскільки таке рішення лише стало підставою для звернення Васильківської міської ради до ДП «Стімекс-Профіль» з проектом Додаткової угоди до договору, в якому зазначено вже новий розмір ставки орендної плати.

Таким чином, у даному випадку прийняття оскаржуваного рішення, жодним чином не змінює умови діючих договорів оренди та, як наслідок, не порушує вимоги ст. 188 Господарського кодексу України та ст. 651 Цивільного кодексу України.

Як зазначено в п. 2 Розяснень президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/35 від 26.01.2000 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів», підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Всупереч вищевказаним нормам, в ході розгляду справи позивачем за зустрічним позовом належними та допустимими доказами не доведено того факту, що рішення Васильківської міської ради № 03.01-33п/ч-VI «Про встановлення розмірів річної орендної плати за землю» є незаконним, прийнятим з порушенням норм чинного законодавства чи прийнято з перевищенням повноважень.

В той же час, обставини, на які посилається позивач за зустрічним позовом не можуть бути підставами для визнання вказаного рішення незаконним.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовна вимога про визнання незаконним та скасування рішення від 12 грудня 2012 року № 03.01-33п/ч-VI «Про встановлення розмірів річної орендної плати за землю» є недоведеною та задоволенню не підлягає.

За таких обставин, позовні вимоги за первісним та за зустрічним позовом задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору, згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються за подання первісного позову на позивача за первісним позовом, за подання зустрічного позову на позивача за зустрічним позовом.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 32-34, 44, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. В задоволенні позовних вимог за первісним позовом відмовити повністю.

2. В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовити повністю.

Дата підписання повного тексту рішення: 07.10.2015р.

Суддя О.В. Щоткін