КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2015 р. Справа№ 904/1574/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Шевченка Е.О.

За участю секретаря судового засідання Атарщікової А.М.

представників сторін:

від позивача - Соболевський В.М., дов. б/н від 30.04.2015 р.;

від відповідача - ОСОБА_3, дов. № 1583 від 03.12.2014;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на рішення Господарського суду міста Києва

від 21.05.2015 року

у справі № 904/1574/15 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Комунального підприємства «Адміністративно-технічне

управління» Дніпропетровської міської ради

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про стягнення 141 114,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.05.2015 року по справі № 904/1574/15 позов задоволено частково.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» Дніпропетровської міської ради 64 631,08 грн. основного боргу, 1 292,62 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2015 року по справі № 904/1574/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2015 року апеляційну скаргу було прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Синиця О.Ф., Зеленін В.О. та призначено до розгляду на 06.07.2015 року.

У зв'язку із перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О. на лікарняному розгляд справи не відбувся.

Розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2015 року, змінено склад судової колегії на наступний: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Буравльов В.О., Зеленін В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2015 року справу № 904/1574/15 прийнято до провадження у вищезазначеному складі суду та призначено до розгляду на 09.09.2015 року.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2015 року, змінено склад судової колегії на наступний: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Шевченко Е.О.

У судовому засіданні 09.09.2015 року було оголошено перерву в розгляді справ до 23.09.2015 року.

21.09.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» Дніпропетровської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва 21.05.2015 року по справі № 904/1574/15 скасувати частково, стягнувши на користь позивача 44 039,92 грн.

Представник Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» Дніпропетровської міської ради у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

28.11.2012 року між Комунальним підприємством «Адміністративно-технічне управління» Дніпропетровської міської ради (далі - позивач, підприємство, КП «Адміністративно-технічне управління») та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (далі - відповідач, розповсюджувач, ФО-П ОСОБА_4.) було укладено договір про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів № 1978 (далі - Договір).

За умовами Договору підприємство на підставі дозволів на розміщення зовнішньої реклами, наданих розповсюджувачу зовнішньої реклами рішеннями виконкому міської ради, надає розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування місця для розташування рекламних засобів (далі - РЗ), які перебувають у комунальній власності, а розповсюджувач зовнішньої реклами розташовує рекламні засоби згідно з виданими дозволами та здійснює оплату за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів.

Згідно з п. 1.2 Договору місця розташування рекламних засобів зазначені в додатку, що є невід'ємною частиною цього договору. Всі необхідні відомості щодо місця розташування рекламного засобу та його конструкції наводяться в дозволі на розміщення зовнішньої реклами.

З додатків до договору № 1978 від 28.11.2012 року вбачається, що відповідачу було передано в користування місця розташування рекламних засобів у кількості 121 одиниць.

Як передбачено п. 3.1 Договору, розповсюджувач зобов'язався своєчасно і в повному обсязі вносити на розрахунковий рахунок підприємства плату за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів згідно з розділом 4 цього договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору ціною цього договору є розмір плати за тимчасове користування. Розмір плати обчислюється відповідно до Положення про порядок оплати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів у місті Дніпропетровську, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради № 29/5 від 18.02.2004 року зі змінами (рішення Дніпропетровської міської ради № 37/15 від 14.09.2011 року). У разі внесення міською радою змін та доповнень до цього Положення, що стосуються визначення розміру плати, підприємство в односторонньому порядку здійснює перерахунок з моменту внесення таких змін та доповнень (якщо іншу дату не зазначено у рішенні міської ради) та самостійно корегує розмір плати.

Згідно з п. 4.2 Договору нарахування плати за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу здійснюється з дати прийняття виконкомом міської ради рішення про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

Пунктом 4.3 Договору визначено, що плата здійснюється щомісячно за поточний місяць (якщо інший період оплати не обумовлено сторонами додатково) згідно з рахунком, своєчасно одержаним у підприємстві, протягом трьох робочих днів з дати його одержання. Розповсюджувач зовнішньої реклами зобов'язаний одержати рахунок у підприємстві не пізніше триденного терміну після закінчення попереднього періоду оплати. У разі неявки розповсюджувача до підприємства для одержання рахунку, рахунок може бути надісланий розповсюджувачу факсом або поштою.

У разі надіслання поштою рахунок вважається отриманим, якщо його надіслано за повідомленою розповсюджувачем зовнішньої реклами письмово поштовою адресою, а у разі якщо поштова адреса не відома, за адресою місцезнаходження (місця проживання), зазначеною в цьому договорі, в тому числі у випадку відсутності розповсюджувача зовнішньої реклами за такою адресою або неотримання ним кореспонденції, що надійшла, з інших причин.

Позивач звертаючись з позовом, зазначив, що спір виник у зв'язку з тим, що відповідачем у порушення умов договору не було у повному обсязі сплачено кошти за право тимчасового користування місцями для розміщення РЗ, в зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за період з серпня 2014 року по березень 2015 року в розмірі 162 967,02 грн.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Позивач на виконання умов договору сформував наступні рахунки, на загальну суму 162 967,02 грн.:

- № Р-3471 від 15.08.2014 року на суму 21 852,43 грн.;

- № Р-3801 від 09.09.2014 року на суму 21 852,43 грн.;

- № Р-4226 від 17.10.2014 року на суму 21 852,43 грн.;

- № Р-4363 від 03.11.2014 року на суму 10 926,22 грн.;

- № Р-4665 від 27.11.2014 року на суму 10 926,22 грн.;

- № Р-4692 від 01.12.2014 року на суму 21 852,43 грн.;

- № Р-81 від 13.01.2015 року на суму 21 852,43 грн.;

- № Р-493 від 03.02.2015 року на суму 21 852,43 грн.;

- № Р-1155 від 18.03.2015 року на суму 21 852,43 грн.

Відповідно до п. 8.1 Договору останній може бути розірваний достроково підприємством шляхом односторонньої відмови від договору, зокрема у разі несплати (в тому числі частково) за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу протягом двох місяців після закінчення встановленого строку платежу.

Згідно з п. 8.2 Договору підприємство повідомляє в письмовій формі розповсюджувача зовнішньої реклами про розірвання договору. Це повідомлення вважається отриманим у разі дотримання умов щодо надіслання та отримання кореспонденції, зазначених в другому абзаці п. 4.3 цього договору. Розповсюджувач зовнішньої реклами повинен не пізніше п'яти днів після дати розірвання договору здійснити демонтаж рекламного засобу за актом демонтажу, відновите пошкоджені елементи благоустрою згідно з п. 3.11 договору та погасити всю заборгованість підприємству з оплати за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу.

07.11.2014 року Позивач звернувся до відповідача із заявою 1460/2-04 про розірвання договору, в якій повідомляв що у разі несплати заборгованості в розмірі 64 631,08 грн. у строк до 15.11.2014 року договір розривається достроково з 15.11.2014 року.

Відповідно до ч. 3 статті 651 Цивільного кодексу України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, договір є розірваним з 15.11.2014 року, оскільки заява позивача про розірвання договору отримана відповідачем та містить вказівку на дату розірвання договору з 15.11.2014 року.

Відповідно до п. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Таким чином, у позивача відсутні правові підстави для нарахування відповідачу плати за користування місцями розташування зовнішньої реклами після розірвання договору.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача боргу за місця для розміщення зовнішньої реклами в сумі 64 631,08 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Колегія суддів не може погодитися в повному обсязі з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

На підставі рішень Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 17.09.2014 року №№ 545, 546 та від 09.10.2014 року №№ 568, 570, 574, 576, 578, 579, 580, 581, відповідно до актів примусового демонтажу від 08.10.2014 року, 09.10.2014 року, 20.10.2014 року, 21.10.2014 року, 22.10.2014 року рекламні засоби, які належали відповідачу було демонтовано.

Тобто, відповідач з об'єктивних підстав міг користуватися рекламними засобами до моменту демонтажу.

Таким чином, з моменту демонтажу до дня розірвання договору відповідач не міг використовувати вказані рекламні засоби.

Частиною 6 ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем правомірно нараховано плату за користування місцями розміщення рекламних засобів до моменту їх демонтажу, тобто до закінчення можливості їх використовувати.

Відповідачем було надано на вимогу суду розрахунок заборгованості за користування місцями розміщення рекламних засобів до моменту їх демонтажу, за яким заборгованість становить 44 039,92 грн. Позивач такою можливістю не скористався.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи досліджене вище, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач не виконав своїх обов'язків щодо внесення плати за право тимчасового користування місцями для розміщення рекламних засобів, в результаті чого у нього виникла заборгованість за період з серпня 2014 року по дату фактичного їх демонтажу, яка становить 44 039,92 грн.

Стосовно висновку суду, що демонтаж 121 одиниці рекламних засобів, згідно з п. 4.4 Договору не звільняє розповсюджувача зовнішньої реклами від оплати у разі відсутності рекламного засобу на місці, щодо якого видано дозвіл на розміщення зовнішньої реклами, колегія суддів зазначає наступне.

За своєю суттю та умовами Договору, вказана норма стосується випадків, коли відсутність рекламного засобу на місці залежить від діянь самого відповідача.

Проте, у даному випадку, їх демонтаж відбувся на підставі рішень Виконавчого комітету міської ради, тобто, поза волею відповідача.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних та стягнення з відповідача 44 039,92 грн.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє часткове підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2015 року по справі № 904/1574/15, прийнято з неповним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення частковому скасуванню, а саме в частині розміру стягнутої заборгованості.

У зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на сторін пропорційно.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2015 року по справі № 904/1574/15 скасувати в частині стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» Дніпропетровської міської ради 64 631,08 грн. основного боргу.

3. Прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (04111, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» Дніпропетровської міської ради (49005, м. Дніпропетровськ, просп. Гагаріна, 13/15, ) 44 039,92 грн. основного боргу.

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» Дніпропетровської міської ради 880,80 грн. за подання та розгляд позовної заяви.

5. Стягнути з Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» Дніпропетровської міської ради на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 440,40 грн. за подання та розгляд апеляційної скарги.

6. Доручити видачу відповідних судових наказів Господарському суду міста Києва.

7. Матеріали справи № 904/1574/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

8. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

Е.О. Шевченко

Повний текст постанови підписано 08.10.2015