УХВАЛА

29.09.2015Справа № 910/4989/15-г

За заявою Державного підприємства "Центр еколого-експертної аналітики"

про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від

06.05.2015 р., яке залишено без змін постановою Київського апеляційного

господарського суду від 15.07.2015 р. у справі № 910/4989/15-г

За позовом Прокурора Солом'янського району міста Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

до Державного підприємства "Центр еколого-експертної аналітики"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Міністерство екології та природних ресурсів України

про стягнення 58 770, 33 грн., виселення та зобов'язання повернути нерухоме майно

Суддя Ломака В.С.

Представники учасників судового процесу:

від прокуратури: Жовтий С.О. за посвідченням № 029481 від 02.10.2014 р.;

від позивача: Бондар М.В. за довіреністю № 39 від 09.10.2014 р.;

від відповідача (заявника): не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.05.2015 р. у справі № 910/4989/15-г, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2015 р., в частині розгляду позовних вимог про виселення Державного підприємства "Центр еколого-експертної аналітики" (03035, місто Київ, вулиця Урицького, будинок 35; ) з нежилих приміщень загальною площею 212, 10 кв. м., розташованих за адресою: місто Київ, вулиця Урицького, будинок 35 на дев'ятому поверсі будівлі, та зобов'язання Державного підприємства "Центр еколого-експертної аналітики" (03035, місто Київ, вулиця Урицького, будинок 35; ) повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна України по місту Києву (01032, місто Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 50-Г; ) нежилі приміщення загальною площею 212, 10 кв. м., розташовані за адресою: місто Київ, вулиця Урицького, будинок 35 на дев'ятому поверсі будівлі по акту приймання-передачі провадження припинено; в іншій частині позовні вимоги задоволено; стягнуто з Державного підприємства "Центр еколого-експертної аналітики" (03035, місто Київ, вулиця Урицького, будинок 35; ) на користь Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва; код одержувача: 37995466, банк ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, рахунок 0011, КЕКД: 22080200) 68 984 (шістдесят вісім тисяч дев'ятсот вісімдесят чотири) грн. 50 коп. основного боргу, 11 399 (одинадцять тисяч триста дев'яносто дев'ять) грн. 27 коп. пені, 18 509 (вісімнадцять тисяч п'ятсот дев'ять) грн. 28 коп. інфляційних втрат, 2 069 (дві тисячі шістдесят дев'ять) грн. 54 коп. штрафу; стягнуто з Державного підприємства "Центр еколого-експертної аналітики" (03035, місто Київ, вулиця Урицького, будинок 35; ) на користь спеціального фонду Державного бюджету України 29 550 (двадцять дев'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят) грн. 89 коп. витрат зі сплати судового збору за позовними вимогами майнового характеру та 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. за позовною вимогою немайнового характеру.

21.09.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Державного підприємства "Центр еколого-експертної аналітики" надійшла заява про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 06.05.2015 р., яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2015 р. у справі № 910/4989/15-г.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.09.2015 р. розгляд вищевказаної заяви було призначено на 29.09.2015 р.

В судовому засіданні 29.09.2015 р. представники прокуратури та позивача заперечили проти задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду.

Представник відповідача в судове засідання 29.09.2015 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином.

Заслухавши в судовому засіданні 29.09.2015 р. пояснення представників прокуратури, позивача та оцінивши подані докази, суд дійшов висновку, що заява Державного підприємства «Центр еколого-експертної аналітики» про розстрочку виконання рішення не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому цим Кодексом та Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Аналогічні приписи містить ч. 1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі за конституційним зверненням акціонерної компанії "Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України "Про виконавче провадження", зазначається, що підставою для застосування статті 36 Закону є наявність об'єктивних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим застосування загального порядку примусового виконання рішень.

Як зазначено в п. 7.1.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів" розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів").

Також, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, а також враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

При цьому слід врахувати, що боржник повинен довести, що розстрочення виконання судового рішення не сприятиме ухиленню від виконання судового рішення, у зв'язку з чим суд повинен дослідити обставини вжиття боржником заходів спрямованих на виконання судового рішення.

Господарський процесуальний кодекс України не містить переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, а тому суд у кожному окремому випадку оцінює докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування наявності виключних обставин для надання розстрочки виконання рішення відповідач зазначає, що стягнута за судовим рішенням сума є для нього значною, і відповідач не спроможний одноразово її сплатити ані в добровільному процесі виконання рішення, ані в процесі його примусового виконання.

Також, відповідач зазначає, що стягнення з нього суми боргу в примусовому порядку в процесі виконавчого провадження може призвести до арешту розрахунків відповідача, що в свою чергу, потягне за собою зупинення виробничої діяльності підприємства, а отже, завдасть істотної матеріальної шкоди відповідачу, який знаходиться у скрутному становищі.

За твердженнями відповідача, на сьогоднішній день, у разі надходження коштів на розрахунковий рахунок, першочергово проводиться сплата заборгованості за податками та обов'язковими платежами і виплата заборгованості по заробітній платі працівникам підприємства.

В підтвердження викладених в заяві обставин для надання розстрочки виконання рішення, відповідач надав суду інформаційну довідку щодо грошових надходжень на розрахунковий рахунок відповідача з 01.06.2015 р. по 18.09.2015 р., яка не є належним та допустимим доказом, який свідчить про неможливість виконання судового рішення.

Разом з тим, доказів про відсутність на банківських рахунках коштів та майна, на яке можливо було б звернути стягнення, чи будь-яких інших доказів в підтвердження викладених заяві обставин для надання розстрочки виконання рішення господарського суду міста Києва, відповідачем суду не надано.

Також, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження фінансового стану відповідача, зокрема, обсяги здійснення розрахунків грошовими коштами, прибутковість чи збитковість діяльності відповідача, наявність дебіторської заборгованості, яка надасть можливість здійснити погашення заборгованості відповідно до запропонованого періоду розстрочки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем всупереч вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не довів існування обставин, які перешкоджають виконанню судового рішення по цій справі, свідчать про неможливість виконання боржником вказаного судового рішення в силу об'єктивних причин та є винятковими обставинами для відстрочення виконання судового рішення в розумінні ст. 121 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд зазначає, що обставини, на які посилається відповідач в обґрунтування розстрочки виконання рішення суду, такі як незадовільний фінансовий стан, не є виключними та мають негативний вплив на господарську діяльність не лише відповідача, але і інших суб'єктів підприємницької діяльності, а допущена відповідачем заборгованість має негативний вплив на дохідну частину Державного бюджету України.

Отже, вказані відповідачем обставини носять не особливий і надзвичайний характер, а свідчать про негативні явища в поточній діяльності відповідача, відтак, не є підставою для надання розстрочки виконання судового рішення.

Досліджуючи питання щодо ступені вини відповідача у виникненні спору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Під час розгляду справи № 910/4989/15-г судом було встановлено, що спір виник з вини Державного підприємства «Центр еколого-експертної аналітики», оскільки останній належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної сплати орендної плати за нерухоме майно, яке належить до державної власності, у строки та розмірі, визначені у п. п. 3.1.-3.7. Договору, внаслідок чого, станом на початок березня 2015 року, виникла заборгованість.

Порушення відповідачем зобов'язань по сплаті орендної плати, стало підставою для звернення Прокурора Солом'янського району м. Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву до суду з позовом, зокрема, про стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України заборгованості по орендній платі, штрафних санкцій та матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Разом з тим, станом на час розгляду даної заяви відповідачем не було вжито заходів, щодо виконання взятих на себе грошових зобов'язань та не вчинено жодних дій на погашення боргу з метою виконання рішення господарського суду міста Києва від 06.05.2015 р. у справі № 910/4989/15-г.

Наявні в матеріалах справи докази також не свідчать про намір та спроможність відповідача сплачувати борг рівними частинами протягом 12 місяців.

При цьому, вирішуючи питання про надання розстрочки виконання рішення суд враховує, що згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, не своєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка чи відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне її надання на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує принципи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Наявні стрімкі інфляційні процеси в економіці держави, які супроводжуються істотним здешевленням національної валюти, якщо повністю й не виключають наявність обставин для надання розстрочки виконання судового рішення, то є суттєвими перешкодами для їх виникнення. Адже, в протилежному випадку інфляційні процеси зачіпають передусім майнові інтереси держави, так як належні до стягнення на користь Державного бюджету України грошові кошти в національній валюті за період розстрочки істотно знецінюються.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне відзначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 року у справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в §1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Виходячи з вищевикладеного, господарський суд дійшов висновку, що подана Державним підприємством «Центр еколого-експертної аналітики» заява про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Враховуючи зазначене, керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви Державного підприємства "Центр еколого-експертної аналітики" про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 06.05.2015 р., яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2015 р. у справі № 910/4989/15-г.

Суддя В.С. Ломака