РІШЕННЯ
22.09.2015Справа №910/17519/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., при секретарі судового засідання Жулинській О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні
справу № 910/17519/15
за позовом державного підприємства «Суднобудівний завод ім. 61 комунара», м. Миколаїв,
до Військової частини НОМЕР_1 , м. Одеса, та Міністерства оборони України, м. Київ,
про стягнення 487 516, 05 грн.,

за участю представників:
позивача Мерлянова С.М. (довіреність від 02.04.2013 № 36/21-Д);
відповідача-1 Вісич Г.І. (довіреність від 06.02.2015 № 154/12/1-454);
відповідача-2 не з`явилися.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» (далі - Завод) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення солідарно з Військової частини НОМЕР_1 (далі Військова частина) та Міністерства оборони України (далі МО України): 474 654,86 грн. основного боргу за договором про закупівлю послуг за державні кошти від 21.05.2013 № 8-61/886 (далі - Договір); 2 418,79 грн. 3% річних; 10 442,10 грн. втрат від інфляції, а всього 487 516,05 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 04.08.2015.
03.08.2015 Військова частина подала суду відзив на позовну заяву, в якому заперечила проти задоволення позовних вимог, посилаючись, зокрема, на: відсутність поетапної оплати наданих послуг; настання обставин непереборної сили; звільнення сторін від виконання зобов`язань за Договором.
04.08.2015 відповідач-1 подав суду клопотання про заміну неналежного відповідача, визначення підсудності та направлення справи на розгляд до іншого суду.
Суд визнав клопотання відповідача-1 необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
04.08.2015 позивач подав суду клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Суд визнав клопотання позивача необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Представниками сторін у судовому засіданні 04.08.2015 було подано клопотання про продовження строку розгляду спору.
Суд визнав клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2015 розгляд справи було відкладено на 15.09.2015; продовжено строк розгляду спору на п`ятнадцять днів.
15.09.2015 Завод подав суду клопотання про звільнення від сплати судового збору та письмові пояснення по справі.
15.09.2015 Військова частина подала суду письмові пояснення щодо порядку прийняття робіт, в яких вказала на те, що: послуги не були надані в повному обсязі; не були проведені швартові випробування; поетапна оплата не передбачена Договором; позивачем умови Договору не виконані, а тому проведення оплати неможливо.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2015 розгляд справи було відкладено на 22.09.2015, у зв`язку з неявкою представників відповідача-2.
22.09.2015 позивач подав суду письмові пояснення, в яких вказав те, що швартові випробування було проведено у повному обсязі про що свідчить протокол швартових випробувань.
Представники позивача у судовому засіданні 22.09.2015 надали пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали у повному обсязі; представник відповідача-1 надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечував.
Представники відповідача-2 у судове засідання 17.09.2015 не з`явилися; про причини неявки суд не повідомили; вимоги ухвал суду не виконали; відзив на позовну заяву не подали.
Ухвали Господарського суду міста Києва було надіслано відповідачу-2 на адресу, зазначену у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.
У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з`явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез`явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.
Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.
У судовому засіданні 22.09.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.
Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

21.05.2013 Заводом (виконавець) та Військовою частиною НОМЕР_2 (замовник), правонаступником якої є Військова частина, було укладено Договір, за умовами якого:
- виконавець зобов`язується надати послуги, зазначені у Відомостях ремонтних робіт на 2013 рік, що додаються, а замовник прийняти і оплатити такі послуги (пункт 1.1 Договору);
- найменування послуги: поточний ремонт дизелів 6ЧН 18/22 судові № 1,2 (далі - послуги) військового корабля проекту 1288.4, врік «Славутич» (далі - корабель). Кількість послуг визначена у Відомостях ремонтних робіт на 2013 рік (пункт 1.2 Договору);
- підставою для укладення Договору є повідомлення Військової частини НОМЕР_2 від 25.04.2013 № 154/12/1-1324 про акцепт пропозиції конкурсних торгів виконавця (пункт 1.4 Договору);
- ціна Договору становить 595 908,28 грн., у тому числі ПДВ - 99 318,05 грн. (пункт 3.1 Договору);
- ціна Договору може бути зменшена залежно від фактичних витрат виконавця на надання послуг, що є предметом Договору (пункт 3.3 Договору);
- розрахунки проводяться шляхом: оплати замовником наданих послуг, протягом 30 банківських днів після надходження з державного бюджету України на реєстраційний рахунок замовника коштів і підписання сторонами акту приймання та здавання наданих послуг та пред`явлення виконавцем рахунка на оплату послуг (пункт 4.1 Договору);
- замовник зобов`язаний у випадку зменшення обсягу надання послуг або розірвання Договору за вимогою замовника, останній сплачує виконавцю фактичні витрати, які підтверджуються актом приймання та здавання фактично наданих послуг, до якого надається відомість фактично наданих послуг, які підписуються та затверджуються у порядку, передбаченому у підпункті 6.1.2 пункту 6.1 та підпункті 6.3.3 пункту 6.3 Договору (підпункт 6.1.3 пункту 6.1 Договору);
- виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги (підпункт 6.4.1 пункту 6.4 Договору);
- Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не пізніше 31.12.2013 (пункт 10.1 Договору).
Сторонами було укладено додаткові договори від 23.12.2013 № 1 та від 15.01.2014 № 2 до Договору, за умовами яких було змінено строк дії Договору, а саме до 01.05.2014 та внесено зміни в пункт 4.3 такого змісту: «Платіжні зобов`язання замовника у 2014 році виникають при наявності відповідних бюджетних призначень (бюджетних асигнувань) на 2014 рік та укладення сторонами додаткового договору».
Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача генеральним директором Берком Володимиром Михайловичем, який діяв на підставі статуту, та від Військової частини НОМЕР_2 , Гайдуком Сергієм Анатолійовичем, який діяв на підставі довіреності від 15.05.2013 № 43, та скріплено печатками.
Договір у встановленому порядку не оспорений, не розірваний, не визнаний недійсним.
Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Отже, укладений договір за своєю правовою природою є договором надання послуг.
Відповідно до частини першої статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Частиною другою статті 903 ЦК України встановлено, що у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Завод листами від 04.11.2013 № 36/1150 та від 27.12.2013 № 36/1381 повідомляв замовника про готовність дизеля 6ЧН18/22 суд. № 1 до здачі.
Листом Командування Військово-морських сил Збройних Сил України (далі - Командування) від 05.03.2014 № 32/2/86 повідомило про неможливість забезпечення подальшого надання послуг з відновлення врзк «Славутич» внаслідок форс-мажорних обставин передбачених пунктом 8.2 Договору, та просило зупинити надання послуг, про поновлення яких буде поінформовано додатково. Проте до листа не було додано відповідних документів у розумінні пункту 8.3 Договору.
07.11.2013 було оформлено та підписано акт № 2 на видачу із поточного ремонту СДГ № 1 зав. № 209-360, з якого вбачається приймання-передача СДГ № 1 зав. № 209-360 та вказано його придатність до експлуатації.
Вказаний акт, який підписано повноваженими представниками сторін без зауважень, приймається судом як належний доказ виконання Заводом зобов`язань за Договором щодо ремонту дизеля 6ЧН18/22 судновий номер №1 заводський № 209-360.
24.10.2014 Завод надіслав командуючому ВМС ЗС України віце-адміралові ОСОБА_1 листа № 36/1070, в якому просив розглянути можливість закриття Договору; проведення відповідної оплати за фактично виконані роботи, оскільки повне виконання робіт неможливо здійснити не з вини виконавця.
15.12.2014 Командування надіслало позивачу листа № 154/32/1-64, в якому вказало таке: оскільки Договором поетапної оплати наданих послуг не передбачено, то підстави для проведення розрахунків відсутні; у разі відмови Заводу від виконання умов Договору, командування пропонує розглянути питання щодо припинення дії Договору.
11.02.2015 позивач надіслав лист № 36/184 Командуванню з пропозицією підписати акт та угоду про розірвання Договору.
26.02.2015 у відповідь на вказаний лист Командування надіслало Заводу листа № 154/32/2-21, в якому вказано таке: форс-мажорні обставини продовжують діяти; завершення виконання Договору неможливо; підстави для приймання послуг наданих за Договором відсутні; після завершення дії форс-мажорних обставин командування пропонує Заводу продовжити виконання договору та надання відповідних послуг. Також листом були повернуті акти та угода про розірвання без підписання.
14.04.2015 позивач надіслав претензію № 36/122 відповідачу-2, Командуванню та Головному представництву замовника № 1301, в якій вимагав протягом семи днів з моменту її отримання сплатити грошові кошти у сумі 474 654,86 грн., що є вартістю фактично наданих послуг за Договором.
Заводом до претензії були подані всі документи необхідні для її розгляду та, зокрема, рахунок-фактура від 14.04.2015 на суму 474 654,82 грн.
28.04.2015 Командування надіслало позивачу лист № 154/11/1-1370, в якому повідомило про те, що претензія не може бути задоволена за таких причин:
- надання послуг за Договором у встановлені строки не завершено;
- Договір не передбачає поетапної оплати наданих послуг, а обсяг наданих послуг у цілому не дозволяє визначити цілком завершені етапи робіт для їх прийому та оплати;
- станом на 28.04.2015 форс-мажорні обставини, що призвели до призупинення надання послуг за Договором продовжують діяти.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідач-1 заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що Договір не передбачає поетапної оплати робіт; виконавець повністю Договір не виконав, а тому підстав для часткової оплати немає.
З матеріалів справи вбачається, що позивач надав послуги за Договором частково та здійснив ремонт одного дизеля № 1.
На даний час ремонт другого дизеля № 2 на кораблі, який знаходиться на території анексованого півострова Крим, неможливо не з вини Заводу.
Замовник не може забезпечити виконавцю доступ до об`єкту ремонту, а тому покладення вини за невиконання повністю умов Договору на Завод є несправедливим.
Договір дійсно не передбачає поетапної оплати робіт, проте й не забороняє здійснювати оплату за фактично надані послуги.
Позивач документально підтвердив надання послуг за Договором на суму 474 654,86 грн.
Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані послуги у сумі 474 654,86 грн. підлягають задоволенню та вказана сума має бути стягнута з відповідача-1, який є правонаступником замовника за Договором.
Також Військова частина вказала на наявність підстав для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань, посилаючись на Закон України «Про створення вільної економічної зони «Крим», статті 263 614, 617 ЦК України та статтю 218 Господарського кодексу України.
Доводи відповідача-1 є необґрунтованими, оскільки не пояснюють підстави для звільнення від здійснення оплати за фактично надані позивачем послуги.
Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно 10 442,40 грн. втрат від інфляції та 2 418,79 грн. 3% річних. Позивач визначає період прострочення з 30.04.2015 по 01.07.2015.
За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Разом з тим, позивач обраховує втрати від інфляції та 3% річних, посилаючись на вимогу (претензію) про сплату боргу за фактично надані послуги, яка була надіслана відповідачу-2, Командуванню та Головному представництву замовника № 1301, а не безпосередньо замовнику послуг чи його правонаступнику.
З огляду на наведене, підстав для задоволення 3% річних та втрат від інфляції не вбачається.
Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.
Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з`ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.
Відповідач-1 не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.
За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню щодо вимог про стягнення основного боргу з відповідача-1.
Разом з тим, вимоги про стягнення з відповідача-2 солідарно заборгованості, 3% річних та втрат від інфляції документально не підтверджені та є такими, що не підлягають задоволенню.
Що ж до судового збору, то слід зазначити таке.
Позивач звертався з клопотаннями про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на важке фінансове становище.
Разом з тим, судом було відстрочено сплату судового збору ухвалою від 09.08.2015.
На день судового розгляду Завод судовий збір за подання позовної заяви не сплатив та просив суд звільнити його від сплати судового збору.
Суд не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.
За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь державного підприємства «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 38; ідентифікаційний код 14313240): 474 654 (чотириста сімдесят чотири тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн. 86 коп. основного боргу.
3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, в доход державного бюджету України 9 493 (дев`ять тисяч чотириста дев`яносто три) грн. 10 коп. судового збору.
5. Стягнути з державного підприємства «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 38; ідентифікаційний код 14313240) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, в доход державного бюджету України 257 (двісті п`ятдесят сім) грн. 22 коп. судового збору.
6. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Відповідно до частини п`ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.
Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.
Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.
Повне рішення складено 28.09.2015.

Суддя І.Д. Курдельчу