ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2015 р.Справа № 922/4460/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Граківське" Національного наукового центру "Інститут ґрунтознавства та агрохімії ім. О.Н.Соколовського", с. Дослідне
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросет", с. Шебелинка
про стягнення 4500,00 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Дослідне господарство "Граківське" Національного наукового центру "Інститут грунтознавства та агрохімії ім. О.Н.Соколовського" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросет" (відповідач) згідно якого просить суд стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором від 15.05.2012 р. на проведення науково-дослідної та технологічної роботи № 15/05/12 у сумі 4500,00 грн.

Ухвалою суду по справі від 06.08.2015 р. було порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 01.09.2015 р. о 11:00.

01.09.2015 р. судом розгляд справи було відкладено на 15.09.2015 р. о 10:40.

Представники сторін до початку судового засідання призначеного на 15.09.2015 р. о 10:40 надали заяву про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу (вх. № 36865 від 15.09.2015 р.), яка судом була задоволена.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 15.09.2015 р. за вх. № 36783, надав документи згідно заяви, які судом долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні призначеному на 15.09.2015 р. о 10:40 була оголошена перерва до 29.09.2015 р. о 10:40.

Представники сторін в призначене судове засідання не зявилися.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

15.05.2012 р. між Державною установою «Слобожанське дослідне поле» Національного наукового центру «Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_1» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросет" (замовник) був укладений договір на проведення науково-дослідної та технологічної роботи № 15/05/12 (надалі - договір).

Предметом договору є науково-дослідні і технологічні роботи по проведенню рослинної діагностики рівня азотного живлення посівів озимої пшениці та розроблення рекомендацій щодо їх позакореневого підживлення.

Пунктом 2.1. договору було передбачено, що по договору замовник сплачує виконавцю 4500,00 грн., у т.ч. 20% ПДВ (750,00 грн.).

Відповідно до п.2.2. договору розрахунок по договору здійснюється відповідно до календарного плану.

Згідно п.3.4. договору після виконання виконавцем роботи сторони складають двосторонній акт приймання та здачі виконаної роботи у трьох примірниках , по одному для кожної із сторін та для додатку до рахунку у випадках передбачених вказівками банку.

Роботи були виконані за календарним планом, про що між сторонами за договором було складено 21.11.2012 р. акт здачі-приймання науково-технічної продукції по договору.

На виконання постанови президії Національної академії аграрних наук України від 29.10.2014 р. (Протокол № 20) «Про реорганізацію Державної установи «Слобожанське дослідне поле» Національного наукового центру «Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_1», наказу Національної академії аграрних наук України від 18.11.2014 р. № 244 «Про реорганізацію Державної установи «Слобожанське дослідне поле» Національного наукового центру «Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_1» та наказу Національного наукового центру «Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_1» № 78 від 18.11.2014 р., «Про припинення шляхом перетворення (реорганізації) ДУ «Слобожанське дослідне поле» Національного наукового центру «Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_1» була проведена реорганізація шляхом перетворення Державної установи «Слобожанське дослідне поле» Національного наукового центру «Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_1» на Державне підприємство «Дослідне господарство «Граківське» Національного наукового центру «Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_1».

Державне підприємство «Дослідне господарство «Граківське» Національного наукового центру «Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_1» є правонаступником Державної установи «Слобожанське дослідне поле» Національного наукового центру «Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_1», що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців щодо відповідача.

Згідно позову позивач вказує, що станом на 31.12.2012 р. заборгованість відповідача перед позивачем не була погашена. Був підписаний акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2012 р. на користь виконавця робіт за договором.

Крім того, позивачем були направлені відповідачу претензії від 15.10.2013 р., 27.01.2014 р., 10.04.2014 р. та 02.06.2015 р. з актами звіряння взаєморозрахунків за договором, які були підписані відповідачем.

При цьому суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем позивачу боргу за договором від 15.05.2012 р. на проведення науково-дослідної та технологічної роботи № 15/05/12 у сумі 4500,00 грн.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З огляду на вищевикладене та враховуючи не виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором щодо оплати вартості здійснених робіт, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підтверджуються матеріалами справи, вони є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, господарський суд відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену позивачем суму судового збору у розмірі 1827,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 628, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросет" (64251, Харківська область, Балаклійський район, село Шебелинка, вул. Центральна, буд. 57, ідентифікаційний код 34329080) на користь Державного підприємства "Дослідне господарство "Граківське" Національного наукового центру "Інститут ґрунтознавства та агрохімії ім. О.Н. Соколовського" (63544, Харківська область, Чугуївський район, селище Дослідне, вул. Зелена, буд. 4, ідентифікаційний код 00209154) борг за договором від 15.05.2012 р. на проведення науково-дослідної та технологічної роботи № 15/05/12 у сумі 4500,00 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 05.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_2