ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2015р. Справа№ 914/2841/15

За позовом: Державного підприємства «Львіввугілля», м. Сокаль,

до відповідача: Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» в особі Львівської філії Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», м. Червоноград,

про: зобовязання вчинити дії.

Суддя М. Синчук

при секретарі О. Гринчишин

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1 довіреність №8/39 від 01.04.2015 р.;

ОСОБА_2 довіреність №8/71 від 25.08.15р.;

відповідача: ОСОБА_3 довіреність № 46 від 28.08.15р.

ОСОБА_4 довіреність №47 від 28.08.2015 р.

Представникам сторін розяснено права та обовязки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Державного підприємства «Львіввугілля» до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» в особі Львівської філії Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» про зобовязання вчинити дії,

Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. Позивач - Державне підприємство «Львіввугілля» звернулось до суду із вимогою зобовязати відповідача - Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» в особі Львівської філії Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» встановити розрахункові засоби обліку електроенергії на шахтних поверхневих підстанціях позивача.

Ухвалою суду від 20.08.2015 р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 31.08.2015 р.

В судове засідання 31.08.2015 р. представники позивача зявилися, надали пояснення по справі, позовні вимоги підтримали.

В судове засідання 31.08.2015 р. представник відповідача зявився, до справи надав копію статуту підприємства та витяг з реєстру, вимоги ухвали суду від 20.08.15р. виконав частково.

В судовому засіданні розгляд справи відкладено на 14.09.2015 р.

В судовому засіданні 14.09.2015 р. оголошено перерву до 28.09.2015 р.

В судове засідання 28.09.2015 р. представник позивача зявився, через канцелярію суду 22.09.2015 р. подав доповнення до позову, просить суд визнати незаконним розрахунковий облік електроенергії між Державним підприємством «Регіональні електричні мережі» в особі Львівської філії Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» і шахтами Державного підприємства «Львіввугілля» по показниках обліку електроенергії ПАТ «Львівобленерго».

В судове засідання 28.09.2015 р. представник відповідача зявився, щодо позову заперечив, просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно з приписами п. 3.10. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Крім того, п. 3.12. вказаної постанови пленуму унормовано, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

В судовому засіданні 31.08.2015 р. суд перейшов до розгляду справи по суті, про що зазначено в протоколі судового засідання від 31.08.2015 р.

Суд відмовляє в прийнятті доповнення до позовної заяви до розгляду.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

01 квітня 2013 року між Державним підприємством «Львіввугілля» та Львівською філією Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» укладено договір про постачання електричної енергії №19-ЕП (надалі Договір).

Відповідно до п. 1 Договору, постачальник (відповідач у справі) постачає електричну енергію споживачу, а споживач (позивач у справі) оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі та розрахунки згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є невідємними частинами.

Відповідно до розділу 2 договору постачальник електричної енергії зобовязується поставити споживачу електроенергію в межах 154 050 кВт дозволеної потужності в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додатку № 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу", а споживач зобовязаний оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатку №9 «Порядок розрахунків» та Додатку №8 «Зняття розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії».

Додатком № 2 до Договору №19-ЕП від 01.04.2013 р. встановлено розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін. За змістом п.3 вказаного додатку (однолінійна схема електроустановки, точки встановлення розрахункового обліку, межі балансової належності мереж, джерела живлення і лінії, що живлять споживача) приведені точки встановлення розрахункового обліку та межа відповідальності постачальника та споживача. Вказана в п. 3 додатку №2 до Договору однолінійна схема електроустановки з точками встановлення розрахункового обліку, узгоджена споживачем і скріплена печаткою позивача.

Позивач - Державне підприємство «Львіввугілля» звернувся до суду із вимогою зобовязати відповідача - Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» в особі Львівської філії Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» встановити розрахункові засоби обліку електроенергії на шахтних поверхневих підстанціях позивача.

Необхідність встановлення розрахункового засобу обліку електричної енергії мотивується позивачем, зокрема вимогами п. 3.7 Правил користування електричною енергією (Місця та умови встановлення розрахункових засобів обліку визначаються згідно з ПУЕ та проектними рішеннями), згідно яких передбачено, що розрахункові засоби обліку електроенергії встановлюються на об'єктах електропередавальної організації або на об'єктах субспоживача.

Згідно з п. 1.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. № 28 (у редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17.10.2005 р. № 910) ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, згідно ст. 626 ч.1 ЦК України.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 714 ЦК України та ст. 275 ГК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Пункт 1.3 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.96р. № 28, визначає, що постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України Про електроенергетику, абзац 2 п. 5.1, п.п. 1 та 2 п. 10.2 Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України "Про затвердження Правил користування електричною енергією" № 28 від 31.07 1996р. зі змінами та доповненнями внесеними Постановою НКРЕ від 25.12.08р. № 1449, зареєстрованими в Мін'юсті України 18.11.2005р. за № 1399/11679 споживачі електричної енергії зобов'язані користуватися електричною енергією виключно на підставі договору та оплачувати обсяги спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно умов договору.

Відповідно до п. 5.1 Правил користування електричною енергією договір про постачання електричною енергією є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Згідно положень п. 1.13 Правил укладення, внесення змін, продовження чи розірвання дії будь-якого із договорів здійснюються відповідно до вимог законодавства та Правил.

Приписами ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Частиною 4 ст. 652 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

При цьому істотна зміна обставин повинна ускладнити виконання зобов'язань настільки, що це призведе до неможливості його виконання у зв'язку з такими обставинами. Під зміною обставин розуміються ускладнення, що пов'язані з дійсними перешкодами виконання такого зобов'язання.

Необхідність встановлення розрахункового засобу обліку електричної енергії мотивується позивачем, зокрема вимогами п. 3.7 Правил користування електричною енергією (Місця та умови встановлення розрахункових засобів обліку визначаються згідно з ПУЕ та проектними рішеннями), згідно яких передбачено, що розрахункові засоби обліку електроенергії встановлюються на об'єктах електропередавальної організації або на об'єктах субспоживача.

Вимогами п. 3.7 Правил користування електричною енергією (Місця та умови встановлення розрахункових засобів обліку визначаються згідно з ПУЕ та проектними рішеннями) передбачено, що для розрахункового обліку електричної енергії мають використовуватися засоби обліку, які пройшли повірку або державну метрологічну атестацію. Абзац перший пункту 3.7 в редакції Постанови НКРЕ N 105 ( z0304-10 ) від 04.02.2010 Місця та умови встановлення розрахункових засобів обліку визначаються згідно з ПУЕ та проектними рішеннями. Засоби обліку мають бути встановлені таким чином, щоб для

контролю за обсягом споживання електричної енергії забезпечити технічну можливість безперешкодного доступу до засобів обліку: 1) які встановлені на об'єктах електропередавальної організації, - відповідальних працівників Держенергонагляду, постачальника електричної енергії та споживача; 2) які встановлені на об'єктах споживача (основного споживача), - відповідальних працівників Держенергонагляду, постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та субспоживача; 3) які встановлені на об'єктах субспоживача, - відповідальних працівників Держенергонагляду, постачальника електричної енергії(електропередавальної організації) та основного споживача.

Згідно п. 3.8 Правил У разі встановлення або заміни засобів обліку споживачем електропередавальна організація відповідно до вибраного споживачем виду тарифу із переліку, передбаченого нормативно-правовими актами НКРЕ, та вимог нормативно-технічних документів щодо організації комерційного обліку має запропонувати споживачу перелік розрахункових засобів обліку електричної енергії та вимірювання величини споживаної електричної потужності, а також перелік каналів зв'язку, якими має забезпечуватися передача інформації щодо обліку, у тому числі форматів представлення даних щодо забезпечення можливості зчитування даних з засобів обліку електричної енергії та/або локального устаткування збору та обробки даних.Абзац перший пункту 3.8 із змінами, внесеними згідно з Постановами НКРЕ N 1449 ( z0106-09 ) від 25.12.2008, N 105 ( z0304-10 ) від 04.02.2010 \

Установлення (заміна) засобів обліку електричної енергії

та/або локального устаткування збору та обробки даних виконується

електропередавальною організацією або іншою організацією, яка має

право на виконання таких робіт, за рахунок власника відповідного

обладнання, якщо такі дії вимагаються нормативно-правовими актами,

або за рахунок організації, на вимогу (за ініціативою) якої

здійснюється установлення (заміна) розрахункового обліку. Абзац

п'ятий пункту 3.8 із змінами, внесеними згідно з Постановою НКРЕ N1497 ( z1294-06) від 22.11.2006; в редакції Постанов НКРЕ N 1449 ( z0106-09) від 25.12.2008, N105 ( z0304-10 ) від 04.02.2010 Установлення (заміна) засобів розрахункового обліку без зміни електричної схеми обліку здійснюється на підставі заяви споживача за його рахунок електропередавальною організацією або іншою організацією, яка має право на виконання таких робіт, за погодженням з електропередавальною організацією. Робочий проект на встановлення (заміну) засобів розрахункового обліку із зміною електричної схеми обліку та/або локального устаткування збору та обробки даних виконується проектною організацією за договором, укладеним із організацією, на балансі якої перебувають розрахункові засоби обліку. Пункт 3.8 доповнено абзацом шостим згідно з Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики N1497 ( z1294-06 ) від 22.11.2006; в редакції Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики N 1449 ( z0106-09 ) від 25.12.2008\

При прийняття рішення суд виходив з наступного.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Господарським судом встановлено, що 01.04.2013р. між Державним підприємством «Львіввугілля» та Львівською філією Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» укладено договір про постачання електричної енергії №19-ЕП (надалі Договір).

Відповідно до п. 1 Договору, постачальник (відповідач у справі) постачає електричну енергію споживачу, а споживач (позивач у справі) оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі та розрахунки згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є невідємними частинами.

Відповідно до розділу 2 договору постачальник електричної енергії зобовязується поставити споживачу електроенергію в межах 154 050 кВт дозволеної потужності в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням мов розділу 6 цього договору (додатку № 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу", а споживач зобовязаний оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатку №9 «Порядок розрахунків» та Додатку №8 «Зняття розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії».

Згідно з п. 1.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. № 28 (у редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17.10.2005 р. № 910) ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, згідно ст. 626 ч.1 ЦК України.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 714 ЦК України та ст. 275 ГК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Пункт 1.3 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.96р. № 28, визначає, що постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України Про електроенергетику, абзац 2 п. 5.1, п.п. 1 та 2 п. 10.2 Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України "Про затвердження Правил користування електричною енергією" № 28 від 31.07 1996р. зі змінами та доповненнями внесеними Постановою НКРЕ від 25.12.08р. № 1449, зареєстрованими в Мін'юсті України 18.11.2005р. за № 1399/11679 споживачі електричної енергії зобов'язані користуватися електричною енергією виключно на підставі договору та оплачувати обсяги спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно умов договору.

Відповідно до п. 5.1 Правил користування електричною енергією договір про постачання електричною енергією є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Додатком №2 до Договору №19-ЕП від 01.04.2013 р. встановлено розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін. За змістом п.3 вказаного Додатку (однолінійна схема електроустановки, точки встановлення розрахункового обліку, межі балансової належності мереж, джерела живлення і лінії, що живлять споживача) приведені точки встановлення розрахункового обліку та межа відповідальності постачальника та споживача. Вказана в п. 3 Додатку №2 до Договору однолінійна схема електроустановки з точками встановлення розрахункового обліку, узгоджена споживачем і скріплена печаткою позивача.

Згідно положень п. 1.13 Правил укладення, внесення змін, продовження чи розірвання дії будь-якого із договорів здійснюються відповідно до вимог законодавства та Правил.

Приписами ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Частиною 4 ст. 652 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

При цьому істотна зміна обставин повинна ускладнити виконання зобов'язань настільки, що це призведе до неможливості його виконання у зв'язку з такими обставинами. Під зміною обставин розуміються ускладнення, що пов'язані з дійсними перешкодами виконання такого зобов'язання.

Необхідність встановлення розрахункового засобу обліку електричної енергії мотивується позивачем, зокрема вимогами п. 3.7 Правил користування електричною енергією (Місця та умови встановлення розрахункових засобів обліку визначаються згідно з ПУЕ та проектними рішеннями), згідно яких передбачено, що розрахункові засоби обліку електроенергії встановлюються на об'єктах електропередавальної організації або на об'єктах субспоживача.

Вимогами п. 3.7 Правил користування електричною енергією (Місця та умови встановлення розрахункових засобів обліку визначаються згідно з ПУЕ та проектними рішеннями) передбачено, що для розрахункового обліку електричної енергії мають використовуватися засоби обліку, які пройшли повірку або державну метрологічну атестацію. Абзац перший пункту 3.7 в редакції Постанови НКРЕ N 105 ( z0304-10 ) від 04.02.2010 Місця та умови встановлення розрахункових засобів обліку визначаються згідно з ПУЕ та проектними рішеннями. Засоби обліку мають бути встановлені таким чином, щоб для

контролю за обсягом споживання електричної енергії забезпечити технічну можливість безперешкодного доступу до засобів обліку: 1) які встановлені на об'єктах електропередавальної організації, - відповідальних працівників Держенергонагляду, постачальника електричної енергії та споживача; 2) які встановлені на об'єктах споживача (основного споживача), - відповідальних працівників Держенергонагляду, постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та субспоживача; 3) які встановлені на об'єктах субспоживача, - відповідальних працівників Держенергонагляду, постачальника електричної енергії(електропередавальної організації) та основного споживача.

Згідно п. 3.8 Правил У разі встановлення або заміни засобів обліку споживачем електропередавальна організація відповідно до вибраного споживачем виду тарифу із переліку, передбаченого нормативно-правовими актами НКРЕ, та вимог нормативно-технічних документів щодо організації комерційного обліку має запропонувати споживачу перелік розрахункових засобів обліку електричної енергії та вимірювання величини споживаної електричної потужності, а також перелік каналів зв'язку, якими має забезпечуватися передача інформації щодо обліку, у тому числі форматів представлення даних щодо забезпечення можливості зчитування даних з засобів обліку електричної енергії та/або локального устаткування збору та обробки даних.Абзац перший пункту 3.8 із змінами, внесеними згідно з Постановами НКРЕ N 1449 ( z0106-09 ) від 25.12.2008, N 105 ( z0304-10 ) від 04.02.2010 \

Установлення (заміна) засобів обліку електричної енергії

та/або локального устаткування збору та обробки даних виконується

електропередавальною організацією або іншою організацією, яка має

право на виконання таких робіт, за рахунок власника відповідного

обладнання, якщо такі дії вимагаються нормативно-правовими актами,

або за рахунок організації, на вимогу (за ініціативою) якої

здійснюється установлення (заміна) розрахункового обліку. Абзац

п'ятий пункту 3.8 із змінами, внесеними згідно з Постановою НКРЕ N1497 ( z1294-06) від 22.11.2006; в редакції Постанов НКРЕ N 1449 ( z0106-09) від 25.12.2008, N105 ( z0304-10 ) від 04.02.2010 Установлення (заміна) засобів розрахункового обліку без зміни електричної схеми обліку здійснюється на підставі заяви споживача за його рахунок електропередавальною організацією або іншою організацією, яка має право на виконання таких робіт, за погодженням з електропередавальною організацією. Робочий проект на встановлення (заміну) засобів розрахункового обліку із зміною електричної схеми обліку та/або локального устаткування збору та обробки даних виконується проектною організацією за договором, укладеним із організацією, на балансі якої перебувають розрахункові засоби обліку. Пункт 3.8 доповнено абзацом шостим згідно з Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики N1497 ( z1294-06 ) від 22.11.2006; в редакції Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики N 1449 ( z0106-09 ) від 25.12.2008\

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведені їх переконливості, що позивачем зроблено не було.

Позивач не надав необхідних доказів в обґрунтування позовних вимог, не визначив і не довів факт порушення будь-якого його права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого позивач звернувся до суду за захистом. Зважаючи на зазначене вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судовий збір, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України покладається на позивача при відмові в позові.

На підставі викладеного вище та керуючись ст.ст. 3, 12, 33, 34, 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30.09.2015 р.

Суддя Синчук М.М.