ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.10.2015 Справа № 920/1353/15
За позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», м.Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Шостка, Сумська область

про стягнення 62030,11 грн.

СУДДЯ МОЇСЕЄНКО В.М.

при секретарі судового засідання Сорока Л.М.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: ОСОБА_2

Суть спору: позивач, згідно вимог позовної заяви № 377/2015 від 19.08.2015р., просить стягнути з відповідача суму в розмірі 62030,11 грн., в якості виплати страхового відшкодування, а також стягнути сплачений судовий збір.

Відповідач подав відзив на позов від 04.09.2015р., в якому зазначає, що є неналежним відповідачем, оскільки правоохоронними органами так і не встановлено особу винну у викраденні вантажу, що прийняв до перевезення відповідач, згідно до договору перевезення вантажу № 749/15 від 10.12.2013р. Також відповідач стверджує, що його вини у втраті вантажу немає , тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач надав суду письмові пояснення від 23.09.2015р. № 377/2015 по справі, в яких, посилаючись на чинне законодавство України , наполягає на задоволенні позовних вимог, просить розглядати справу за відсутності його представника по наявним в справі матеріалам.

Представник відповідача в судовому засіданні усно заперечував проти позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив:

01.01.2014 року між ПрАТ СК "ПЗУ Україна" та ПАТ "Бель Шостка Україна" було укладено Генеральний договір страхування вантажів № 024.992393624.0045, предметом якого є інтереси Страхувальника (ПАТ "Бель Шостка Україна" ), пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням заявленими на страхування вантажами.

10.12.2013 року між ПАТ "Бель Шостка Україна" (Замовник) та відповідачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Перевізник) був укладений Договір перевезення вантажу №749/15.

Відповідно до даного договору, заявки на перевезення № 136 від 17.05.2014р., товарно-транспортної накладної №1810670 від 15.05.2014р. та видаткової накладної № 210013402 від 15.05.2014р., відповідач взяв на себе зобов'язання доставити вантаж наступним вантажоотримувачам :

ТОВ «Торгова компанія «Асортимент» (Київська обл., с. Красилівка, вул. Київська); ФОП ОСОБА_7 (АДРЕСА_1); ТОВ «Діамант» (м. Первомайськ, вул.. П.Тичини, буд.56); ТОВ «Алан» (м. Одеса, вул. Дарницька, буд.502 ); ТОВ «Вім-Сервіс»(м. Одеса, вул. Середньофонтанська, буд.16).

16.05.2014р., під час перевезення вантажу, водій належного відповідачу автомобіля - ОСОБА_4 здійснив зупинку на території АЗС у с. Кіпті Київської області та встановив нестачу частини вантажу (929 кг 290 г сиру твердого «Російський» ТМ «Шостка» 50%), що був прийнятий відповідачем до перевезення відповідно до товарно-транспортної накладної № 1810670 від 15.05.2014 року та видаткової накладної № 210013402 від 15.05.2014 року.

Факт втрати частини вантажу зафіксовано у Акті від 16.05.2014р., складеного представником замовника- ТОВ «ТК» Асортимент» - зав.складом ОСОБА_5 та водієм перевізника- ОСОБА_4

Як свідчать матеріали справи, водієм відповідача , ОСОБА_4 було повідомлено Борзнянський РВ УМВС України в Чернігівській області про викрадення вантажу, за даним фактом було порушено кримінальне провадження № 0000280, аналогічну заяву було подано також ПАТ «Бель Шостка Україна». Загальна сума збитків склала 62030,11 грн.

Згідно до п.п. 5.7. договору перевезення вантажу № 749/15 від 10.12.2013р., перевізник несе відповідальність перед замовником за збереження вантажу з моменту прийняття до перевезення і до моменту видачі вантажоотримувачу.

П.п. 5.8. зазначеного договору встановлено, що перевізник несе відповідальність перед замовником за втрату, нестачу, зіпсування або пошкодження вантажу у розмірі його фактичної вартості.

У ст. 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика (ПрАТ "СК "ПЗУ Україна"), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як свідчать матеріали справи, пошкоджений вантаж був застрахований у ПрАТ СК "ПЗУ Україна" згідно Генерального договору страхування вантажів № 024.992393624.0045 від. 01.01.2014р., 05.09.2014 року позивач на підставі страхового акту та розрахунку до нього, здійснив виплату страхового відшкодування на користь ПАТ "Бель Шостка Україна" в розмірі 62 030,11 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4413 від 05.09.2014 р., копія якого додана до матеріалів справи.

Відповідач відшкодування позивачу в розмірі 62030,11 грн. не провів.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України , позивач направив відповідачу претензії щодо відшкодування шкоди від 15.04.2015р. № 852/05-14/024-01/ИР та від 13.05.2015р. № 377/2015-01/ИР, у яких пропонував відшкодувати шкоду у досудовому порядку.

Стаття 530 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-якій час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки відповідач після отримання претензій відшкодування шкоди не здійснив, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості.

Таким чином, на день подачі позовної заяви до суду, заборгованість відповідача перед позивачем складає 62030,11 грн.

З матеріалів справи вбачається, що з метою отримання інформації щодо особи, винної у вчиненні крадіжки вантажу, належного ПАТ "Бель Шостка Україна", позивач здійснив запит до Борзнянського РВ УМВС України в Чернігівській області. Згідно до відповіді слідчого СВ Борзнянського РВ УМВС України у Чернігівській області за вих.№3664 від 14.07.2015р., особу винну у крадіжці вантажу не встановлено.

Частина 2 статті 308 Господарського кодексу України передбачає, що відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Відповідно до ч.З ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну про перевезенні вантажу, перевізник відповідає у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено, або якого не вистачає.

Заперечення відповідача не можуть бути взяті до уваги, оскільки договірна відповідальність являє собою санкцію за порушення договірного зобов'язання, тобто виникає на підставі цивільно-правового договору. Позадоговірна відповідальність настає у випадку, якщо санкція застосовується до правопорушника, котрий не має договірних відносин з особою, якій завдано шкоди.

В даному випадку існує саме договірна відповідальність, адже перевезення вантажу здійснювалося на підставі договору перевезення вантажу № 749/15 , укладеного 10.12.2013р. між ПАТ «Бель Шостка Україна» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1. Згідно з п.5.7, п.5.8 зазначеного договору перевезення, перевізник несе відповідальність перед замовником за збереження вантажу з моменту прийняття до перевезення і до моменту видачі вантажоотримувачу. Перевізник несе відповідальність перед замовником за втрату, нестачу, зіпсування або пошкодження вантажу у розмірі його фактичної вартості.

Згідно ч.2 ст. 614 Цивільного кодексу України , відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач же не спростував доводи, наведені позивачем, належних доказів в обґрунтування своїх вимог не подав.

Надана відповідачем довідка, яка видана слідчим СВ Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області, свідчить лише про факт звернення до правоохоронних органів, та не може бути підтвердженням факту відсутності вини відповідача у втраті вантажу.

Враховуючи викладені обставини, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача суму в розмірі 62030,11 грн. в якості виплати страхового відшкодування.

Відповідно до Закону України "Про судовий збір", ст. 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу за рахунок відповідача відшкодовується 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» ( 04053, м. Київ, вул. Артема,40, код 20782312) 62030,11грн. виплаченого страхового відшкодування, 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 05.10.2015 року.

Суддя В.М. Моїсеєнко