ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 жовтня 2015 року Справа № 904/362/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Іванової Л.Б. (доповідач), Гольцової Л.А., Козир Т.П.,
перевіривши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на рішення та постановуГосподарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2015 Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.07.2015
у справі№ 904/362/15 Господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПублічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК"
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
простягнення заборгованості за договором банківського обслуговування в розмірі 8131,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

Подана Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 до Вищого господарського суду України касаційна скарга на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2015 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.07.2015 у справі № 904/362/15 Господарського суду Дніпропетровської області не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно із ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції станом на дату подання касаційної скарги) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання касаційної скарги до господарського суду на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 70 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат. Ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір мінімальної заробітної плати (стаття 4 Закону України "Про судовий збір").

Фізична особа підприємець ОСОБА_4, згідно з відміткою апеляційного господарського суду, звернулась до суду з касаційною скаргою 30.07.2015, а отже скаржник при поданні касаційної скарги зобов'язаний був надати докази сплати судового збору в розмірі, який встановлений Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" з 01.01.2015 мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1218 грн.

Отже, за подання касаційної скарги на оскаржувані судові рішення скаржник повинен був сплатити судовий збір у розмірі 913,50 грн.

Проте, як встановлено колегією суддів, до касаційної скарги скаржником у якості доказу сплати судового збору додано квитанцію № 83 від 30.07.2015, яке містить неправильне обрахування суми судового збору, що є підставою для повернення касаційної скарги в порядку п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Також колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу скаржника, що 01.09.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 року № 484-VIІІ, яким внесено зміни до Закону України "Про судовий збір", зокрема в частині ставок судового збору.

Касаційна інстанція зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, скаржник не позбавлений можливості повторного подання касаційної скарги після усунення зазначених недоліків в загальному порядку, тобто з дотриманням вимог процесуального законодавства, зокрема, приписів розділу ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2015 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.07.2015 у справі № 904/362/15 повернути скаржнику.

Головуючий суддя: Л. Іванова

судді: Л. Гольцова

Т. Козир