ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.09.15р. Справа № 904/7509/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ТЬЮБ", м. Нікополь

про стягнення заборгованості

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, дов. від 28.07.2015 року, представник;

від відповідача: ОСОБА_3, дов. № 74 від 08.09.2015 року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН", м. Дніпропетровськ звернулось до господарського суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ТЬЮБ", м. Нікополь про стягнення заборгованості в розмірі 101 400,00 грн., 3% річних в розмірі 4475,49 грн. та інфляційний в розмірі 73 576,5 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №1056 від 16.12.20113 року в частині повного та своєчасного розрахунку.

15.09.2015 року відповідачем надано відзив на позові, в задоволенні позовних вимог просить відмовити з посиланням на те, що позивачем не надано документів, передбачених п. 3.4. договору, а відтак відповідач має право на збільшення строку оплати товару та звільняється від відповідальності за несвоєчасну сплату.

21.09.2015 року від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, з урахуванням якої просить стягнути з відповідача 101400грн. - основного боргу, 68440,44 грн. інфляційних втрат, 3% річних в розмірі 4725,25 грн.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 29.09.2015року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «РЕКОН» (далі - Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 ТЬЮБ» (далі - Покупець, Відповідач) укладено договір № 1056 (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору Постачальник зобов'язаний поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію матеріально-технічного призначення, в подальшому іменовану Товар. Найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, кількість, ціна, умови та строки поставки Товару вказані у специфікаціях, оформлених у вигляді Додатків до цього Договору, які є невід'ємною його частиною.

Відповідно до п. 2.1, п. 2.3. Договору ціна Товару, який постачається за цим Договором, встановлюється у гривнях та вказується у Специфікаціях до даного Договору. Ціна Товару, вказана у Додатках до Договору, фіксованою і не може бути збільшена.

Згідно до п. 4.1 Договору розрахунки за цим Договором здійснюються шляхом перерахування ротових коштів у розмірі вартості партії Товару на рахунок Постачальника в порядку та строки передбачені відповідною Специфікацією. При оплаті з відстрочкою платежу оплата здійснюється покупцем за фактично прийняту вагу (прийняту кількість).

16.12.2013 року Позивачем та Відповідачем складено і підписано Специфікацію №1 (далі - специфікація), відповідно до положень якої ціна товару складає 101 400,00 грн. з урахуванням ПДВ, ПДВ - 16 900,00 грн.

Відповідно до п. 10.1. Цей Договір вступає в силу з моменту фактичного підписання його повноваженими представниками Сторін і діє до 31.12.2014, а в частині не виконаних зобов'язань за договором - до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Відповідно до Специфікації №1 від 16.12.2013 розрахунок за Товар здійснюється протягом 50 календарних днів з моменту поставки.

10.01.2014 року Позивачем на виконання умов Договору здійснено поставку Товару на загальну суму - 101 400,00 грн.., а Відповідачем прийнято Товар без зауважень, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000001 (а.с.40).

Для здійснення оплат позивачем виставлено відповідачу рахунок на суму 101400 грн. (а.с.41).

З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача було направлено претензію №895 від 15.07.2015 року (а.с. 44).

Відповідач за поставлений товар в повному обсязі не розрахувався, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 101 400,00грн.

Доказів повного виконання умов договору відповідачем сторонами не надано.

Стаття 193 ГК України встановлює, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідач порушив вимоги чинного законодавства України і договору, та не оплатив вартість товару отриманого за договором. Внаслідок цього у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 101 400,00 грн., яка підтверджується матеріалами справи та підлягає стягненню.

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3 % річних в сумі 4725,25грн. та інфляційні в розмірі 68440,44грн., які підлягають стягненню.

Щодо заперечень відповідача з посиланням на ненастання строку оплати у зв'язку з ненаданням позивачем документів відповідно до п. 4.3. договору, господарський суд зазначає наступне.

Умовами договору не передбачено спеціального порядку фіксації передачі документів, передбачених п. 4.3. договору. Відповідач не надав суду доказів звернення до позивача з приводу відсутності вказаних документів та не повідомив позивача про наміри скористатися своїм правом передбаченим п. 4.4. договору щодо збільшення строку оплати, а видаткова накладна підписана відповідачем без застережень та зауважень. Таким чином у суду є всі підстави вважати, що обов'язок продавця щодо передачі документів, передбачених п. 4.3. договору був виконаний в момент передачі товару.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 101400грн. основного боргу, 3% річних у сумі 4725,25грн., інфляційних втрат в сумі 68440,44грн. підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, надмірно сплачений позивачем згідно платіжного доручення №54 від 19.08.2015року судовий збір в розмірі 97,72 грн. підлягає поверненню з державного бюджету України на підставі ухвали суду, в зв'язку із зменшення розміру позовних вимог та поданням позивачем відповідного клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір стягується з відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85,115-116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з а Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 ТЬЮБ» (53201, Дніпропетровська обл., місто Нікополь, проспект Трубників, будинок 56 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" (49044, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, будинок 37 ) заборгованість в розмірі 101400грн., 3% річних у сумі 4725,25грн., інфляційних втрат в сумі 68440,44грн. та 3491,31 грн. судового збору.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" (49044, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, будинок 37 ) з Державного бюджету України в особі управління Державної казначейської Служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області (49027, м. Дніпропетровськ, пл. Шевченка, 7, , рахунок 3005 в Відділенні банку ГУДКУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, КБКД 22030001) зайво сплачений згідно платіжного доручення №54 від 19.08.2015року, яке міститься в матеріалах справи №904/7509/15, судовий збір у сумі 97,72грн., про що винести ухвалу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 05.10.2015 року.

Суддя ОСОБА_4