РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2015Справа №910/24748/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України»

до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

про стягнення 133 782,54 грн.

Суддя Пукшин Л.Г.

Представники сторін:

від позивача: Пономаренко А.Є. - представник за довіреністю № 116 від 19.12.14

від відповідача: не з'явились

В судовому засіданні 07.10.2015 в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суд м. Києва передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення 133 782,54 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між сторонами було укладено договір про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування № 7/2957-Р-159М/13 від 19.12.2013 р., відповідно до умов якого позивач як виконавець зобов'язався виконати для відповідача як замовника роботи з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування з метою видобування корисних копалин на Північно-Ярошівському родовищі, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити такі роботи. За доводами позивача, останнім належним чином виконані роботи, що підтверджується Актом здачі-прийняття робіт № Н-00000062 від 14.01.2014 р., підписаного уповноваженими представниками сторін та скріпленого їх печатками. Проте відповідач, в порушення взятого на себе зобов'язання так і не оплатив прийняті роботи, у зв'язку з чим у останнього утворилася заборгованість у сумі 79 906,28 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Крім цього, за неналежне виконання договірних зобов'язань, позивачем нараховані 3% річних у сумі 1 799,53 грн; пеня у сумі 17 334,19 грн та інфляційні втрати у сумі 34 742,54 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.09.2015 за вказаною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/24748/15, призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 07.10.2015

У судове засідання, призначене на 07.10.2015, представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач не забезпечив явку уповноваженого представника у судове засідання, вимоги ухвали суду не виконав, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №189, з якого вбачається, що відповідач отримав ухвалу суду 24.09.2015. Клопотання про відкладення від відповідача не надходило.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

19 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (надалі - замовник, відповідач) та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Надра України» (надалі - виконавець, позивач) було укладено договір про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування № 7/2957-Р-159М/13 (надалі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору виконавець зобов'язується виконати для замовника, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити роботи з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування з метою видобування корисних копалин на Північно-Ярошівському родовищі відповідно до умов договору.

Згідно з п. 1.2 договору обсяг робі, етапи (підетапи) та строки виконання наведені в Календарному плані (додаток 1), який є невід'ємною частиною цього договору та складається виконавцем щорічно.

Як свідчать матеріали справи сторонами затверджено календарний план (додаток 1), яким визначено строк виконання етапу - грудень 2013 р., вартість становить 79 906,28 грн.

Відповідно до п. 4.1. договору по завершенню кожного етапу (підетапу) виконавець надає замовнику підписаний акт здавання-приймання виконаних робіт в 2-х примірниках та звіт у письмовій формі.

Замовник протягом 5 робочих днів з дня одержання звіту та акту здавання-приймання виконаних робіт, якщо вони відповідають умовам договору, зобов'язаний направити виконавцю підписаний та належним чином оформлений акт здавання-приймання виконаних робіт (п. 4.2. договору).

У п. 5.1. договору визначено, що вартість робіт за цим договором визначається протоколами узгодження договірної ціни, у додатках до цього договору.

Так, протоколом узгодження договірної ціни на 2013 р. від 19.12.2013 р. (додаток № 2 до договору) сторонами затверджено вартість робіт у розмірі 79 906,28 грн.

Згідно з п. 5.2. договору замовник перераховує виконавцю попередню оплату у розмірі 100 % від вартості робіт за відповідним етапом (підетапом). Перерахування попередньої оплати здійснюється на підставі рахунку-фактури виконавця протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання рахунку-фактури.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач на виконання вимог п. 5.2. договору листом від 07.11.2014 р. № 1810/2/01/13 було направлено на адресу відповідача, в тому числі, рахунок-фактуру № Н-00000755 від 03.11.2014 р. для перерахування грошових коштів за виконані виконавцем роботи з проведення моніторингу (Північно-Ярошівське родовище). Вказаний лист був отриманий відповідачем 10.11.2014 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до п. 10.5. договору цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами, скріплення їх підписів печатками та діє до закінчення дії спеціального дозволу на використання надрами в Північно-Ярощівського родовища.

За доводами позивача, останнім належним чином виконані роботи, що підтверджується Актом здачі-прийняття робіт № Н-00000062 від 14.01.2014 р., підписаного уповноваженими представниками сторін та скріпленого їх печатками. Проте, відповідачем в порушення взятого на себе зобов'язання так і не оплачено прийняті роботи, у зв'язку з чим у останнього утворилася заборгованість у сумі 79 906,28 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

За своєю правовою природою Договір є договором про надання послуг.

Згідно з ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до п. 5.2. договору замовник перераховує виконавцю попередню оплату у розмірі 100 % від вартості робіт за відповідним етапом (підетапом). Перерахування попередньої оплати здійснюється на підставі рахунку-фактури виконавця протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання рахунку-фактури.

Як свідчать матеріали справи, позивачем належним чином виконані зобов'язання за договором та надані послуги відповідачу на загальну суму 79 906,28 грн, про що свідчить акт здачі-прийняття робіт № Н-00000062 від 14.01.2014 р., підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Відповідачем в свою чергу вказані послуги прийняті, однак не оплачені у повному обсязі, у зв'язку чим виник борг у розмірі 79 906,28 грн.

Матеріалами справи також підтверджується факт направлення позивачем на адресу відповідача рахунок-фактуру № Н-00000755 від 03.11.2014 р. на суму 79 906,28 грн для перерахування грошових коштів за виконані виконавцем роботи з проведення моніторингу (Північно-Ярошівське родовище). Вказаний лист та рахунок-фактура були отримані відповідачем 10.11.2014 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи п. 5.2 договору виконання грошового зобов'язання відповідача по сплаті за виконанні роботи за договором на момент розгляду справи настав.

Матеріалами справи підтверджується, що замовник в порушення покладеного на нього законом та договором обов'язку по оплаті наданих послуг не виконав, в зв'язку з чим заборгованість останнього становить 79 906,28 грн., яку відповідачем станом на час прийняття судового рішення не погашено, внаслідок чого позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цій частині.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у сумі 1 799,53 грн; пеню у сумі 17 334,19 грн та інфляційні нарахування у сумі 34 742,54 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

В силу ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

У п. 6.2. договору передбачено у разі несвоєчасного перерахування попередньої оплати замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання своїх зобов'язань з оплати.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, враховуючи факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання щодо сплати за виконані роботи/послуги, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 1 799,53 грн та пені у сумі 17 334,19 грн, за розрахунком позивача, з яким погоджується суд.

Здійснивши перевірку розрахунку інфляційних нарахувань, судом встановлено, що позивачем не вірно застосовано сукупній індекс інфляції, а тому за перерахунком суду інфляційні втрати становлять 33 825,35 грн, зокрема.

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
25.11.2014 - 25.08.201579906.281.42333825.35113731.63
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню інфляційні нарахування у сумі 33 825,35 грн, в іншій частині слід відмовити.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідач доказів, які б спростовували доводи позивача, не надав, за таких обставин позов визнається судом доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, провулок Несторівський, буд. 3-5, ідентифікаційний код 00135390) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» (03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 54, ідентифікаційний код 31169745) 79 906 (сімдесят дев'ять тисяч дев'ятсот шість) грн. 28 коп. - основної суми заборгованості; 33 825 (тридцять три тисячі вісімсот двадцять п'ять) грн. 35 коп. - інфляційних нарахувань; 1 799 (одну тисячу сімсот дев'яносто дев'ять) грн. 53 коп. - 3% річних, 17 334 (сімнадцять тисяч триста тридцять чотири) грн. 19 коп. - пені та 1 992 (одну тисячу дев'ятсот дев'яносто дві) грн. 98 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.10.2015 р.

Суддя Пукшин Л.Г.