ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
"07" жовтня 2015 р.Справа № 916/3204/15

Позивач: Концерн „Техвоєнсервіс

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міністерство оборони України

Про: стягнення 76782,86 грн.

Суддя Демешин О. А.
Представники:

від позивача: Татарчук Р.О. довіреність

від відповідача: Сергієнко В.О. довіреність

від третьої особи: Дідух С.П. - довіреність

СУТЬ СПОРУ: Концерн „Техвоєнсервіс (далі - позивач) звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про стягнення стягнення 76 782, 86 грн., з яких: 42000 грн. основного боргу, 31717,44 грн. інфляційних та 3065,41 грн. сплати 3% річних.

14.09.2015 року суд залучив до участі у справі, в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Міністерство оборони України.

Відповідач позов не визнав, з підстав зазначених у відзиву на позов (вх. № 20415/15 від 12.08.2015 року).

В С Т А Н О В И В:

Концерн „Техвоєнсервіс (далі Концерн) є державним господарським об`єднанням, заснованим на державній власності, створеним на підставі наказу Міністра оборони України № 309 від 07.06.2005 року. Концерн належить до сфери управління Міністра оборони України та здійснює свою діяльність на основі та відповідно до вимог законодавства України і Статуту Концерн „Техвоєнсервіс, який затверджується Міністром оборони України.

13 грудня 2012 року між позивачем та Військовою частиною НОМЕР_2 було укладено договір про надання послуг за кошти державного бюджету № 36(225/к212-12Д) (далі- договір).

Предметом даного договору було надання послуг з ремонту спеціального автомобіля УРАЛ-375 у кількості однієї одиниці в термін до 30.12.2012 року. Вартість робіт становила 42000 грн.

Відповідно п. 2.7. договору приймання-передачі автомобіля після проведення ремонтних робіт здійснюється у відповідності з вимогами нормативно-технічної документації та оформлюється Актом приймання-передавання і Акту наданих послуг, який підписується уповноваженими особами Виконавця і представника Замовника та затверджується печатками.

Відповідно до вимог п. 4.1. договору, вартість послуг з ремонту автомобіля визначається Виконавцем і становить 42000,00 грн. у тому числі ПДВ 20% - 7000, 00 грн.

Відповідно п. 4.3 договору , розрахунки з Виконавцем здійснюються за фактично надані послуги та за фактично отримані послуги Замовником на підставі належним чином оформленого акту приймання-передавання та акту наданих послуг. Розрахунок здійснюється протягом 10 банківських діб з моменту підписання Акту приймання-передавання та Акту наданих послуг Замовником.

З Акту приймання-передачі б/н б/д вбачається, що позивач надав послуги Військовій частині НОМЕР_2 з поточного ремонту автомобіля УРАЛ-375 на суму 42000грн.

Розрахунків за надані послуги з позивачем здійснено не було.

Позивач, посилаючись на те, що Військова частини НОМЕР_1 (відповідач по справі) є правонаступником Військової частини НОМЕР_2 просить стягнути з відповідача 42000грн. боргу. Крім того, на підставі ст.625 ЦК України, позивачем нараховані інфляційні (31717,44грн.) та 3% річних (3065,41грн.) за прострочення по грошовому зобов`язанню.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на те, що замовником послуг позивача була військова частина НОМЕР_2 , однак, вказана частина була розформована і правонаступником визначено військову частину НОМЕР_1 та зазначає, що військова частина НОМЕР_2 дебіторську та кредиторську заборгованість на бухгалтерський облік військової частини НОМЕР_1 не передавала, акти приймання передачі не складались, первинні документи не передавались.

Відповідач вважає, що оскільки за бухгалтерським обліком військової частини НОМЕР_1 дебіторська та кредиторська заборгованість, що рахувалась за військовою частиною НОМЕР_2 відсутня, то для стягнення з військової частини НОМЕР_1 заборгованості військової частини НОМЕР_2 , що утворилася перед позивачем немає підстав.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з копії листів заступника командувача Повітряних Сил з логістики- начальника логістики Командування Повітряних Збройних Сил України від 27.10.2014р. за №350/129/101/912ж та від 23.07.2015р. за № 350/129/138/1804ж відповідно до спільної Директиви Міністра оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 04.11.2014р. №Д322/1/39дск правонаступником військової частини НОМЕР_2 визначено військову частину НОМЕР_1 . Відповідно до звітних даних військової частини у останньої перед позивачем рахувалась кредиторська заборгованість в розмірі 42000грн., однак, у зв`язку з подіями, що сталися внаслідок анексій АР Крим, підтверджувальні первинні документи, на підставі яких можливо було б здійснити оплату, на материкову частину передано не було.

У судовому засіданні представник відповідача підтвердив факт правонаступництва військовою частиною НОМЕР_1 прав та обов`язків військової частини НОМЕР_2 .

Позивачем до матеріалів справи додано копію Акту приймання-передавання, яким підтверджено надання позивачем військовій частині НОМЕР_2 послуг з поточного ремонту автомобіля УРАЛ-375 на суму 42000грн. Наявність такої заборгованості перед позивачем у військової частини НОМЕР_1 підтверджується і вищевказаними листами заступника командувача Повітряних Сил з логістики - начальника логістики Командування Повітряних Збройних Сил України.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача, як правонаступника військової частини НОМЕР_2 , боргу за надані послуги в сумі 42000грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача 31717,44 грн. інфляційних та 3065,41 грн. сплати 3% річних за прострочення по грошовому зобов`язанню, то суд не вбачає підстав для їх задоволення, з огляду на наступне:

Позов в цій частині ґрунтується на тому, що відповідачем було прострочено грошове зобов`язання по оплаті позивачу коштів в сумі 42000грн. за надані військовій частині НОМЕР_2 послуг з ремонту автомобіля. Суд зазначає, що при в разі передачі від однієї особи боргових зобов`язань іншій особі правонаступнику, останній мають бути передані первинні бухгалтерські документи із складенням передавального балансу. З моменту здійснення такої передачі у правонаступника виникають права та обов`язки у відносинах з іншими особами дебіторами та кредиторами особи, правонаступником якої він є.

Приймаючи до уваги тимчасову анексію АР Крим, де була розташована військова частини НОМЕР_2 , первинна бухгалтерська документація не передавалась відповідачу по справі і відповідного передавального балансу не складалось. Тобто, у відповідача не виникло правових підстав для здійснення розрахунків з позивачем і, відповідно, не виникло прострочення по грошовому зобов`язанню.

Таким чином, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 31717,44 грн. інфляційних та 3065,41 грн. сплати 3% річних, слід відмовити.

Між тим, як було зазначено вище, матеріалами справи підтверджено факт надання послуг військовій частині НОМЕР_2 на суму 42000грн.. Тому, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в цій частині, приймаючи до уваги підтверджений факт правонаступництва відповідачем прав та обов`язків вказаної військової частини та неможливість в умовах тимчасової анексії АР Крим належного оформлення та передачі відповідачу первинних бухгалтерських документів, необхідних для оплати боргу.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню з покладенням на відповідача судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ) на користь Концерну „Техвоєнсервіс (04119, м. Київ, вул. Дягтярівська, 13/24. Юридична адреса: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, код 33689867): 42000 гривень боргу та гривень999 гривень 37 коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, в порядку ст. 85 ГПК України.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили
Повне рішення складено 09.10.2015р.

Суддя О.А. Демешин