ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 р. Справа № 909/799/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводі С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Долинського міжрайонного прокурора, вул. Котляревського, 2, м. Долина, Івано-Франківська область, 77500, в інтересах держави в особі ОСОБА_1 відділення ОСОБА_2 державного майна України по Івано-Франківській області, вул. Василіянок,48, м. Івано-Франківськ, 76019, Державного агентства рибного господарства України, вул. Артема, 45-а, м. Київ, 04053,

до відповідача: Державного підприємства "Укрриба", вул. Тургенівська, 82а, м. Київ, 04053,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Рибне господарство "Міжріччя", с. Міжріччя Болехівської міської ради Івано-Франківської області, 77210,

про визнання договору зберігання державного майна № 02/12 від 18.01.2012 року з додатковою угодою до нього від 26.01.2012 року недійсними та зобов'язання ПАТ "Рибне господарство "Міжріччя" повернути державне майно балансоутримувачу - Державному підприємству "Укрриба" балансовою вартістю 2 008 868 грн., згідно переліку, шляхом підписання акту прийому-передачі

за участю:

від прокуратури: ОСОБА_3 - прокурор відділу, (службове посвідчення № 020421 від 17.09.2013 року)

від позивача ОСОБА_1 відділення ОСОБА_2 державного майна України по Івано-Франківській області : ОСОБА_4 - завідувач юридичного сектору, (довіреність № 01/14-36 від 25.12.2014 року)

від позивача (Державного агентства рибного господарства України) та відповідача (Державного підприємства "Укрриба") представники не з'явилися

від відповідача (Публічного акціонерного товариства "Рибгосп "Міжріччя"): ОСОБА_5 - представник, (довіреність від 02.07.2015)

встановив: Долинський міжрайонний прокурор звернувся до господарського суду Івано-Франківської області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 відділення ОСОБА_2 державного майна України по Івано-Франківській області та Державного агентства рибного господарства України із вимогою до Державного підприємства "Укрриба" та Публічного акціонерного товариства "Рибне господарство "Міжріччя" про визнання договору зберігання державного майна № 02/12 від 18.01.2012 року з додатковою угодою до нього від 26.01.2012 року недійсними та зобов'язання ПАТ "Рибне господарство "Міжріччя" повернути державне майно балансоутримувачу - Державному підприємству "Укрриба" балансовою вартістю 2 008 868 грн., згідно переліку, шляхом підписання акту прийому-передачі.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що спірний Договір зберігання державного майна №02/12 від 18.01.2012 з урахуванням додаткової угоди до нього від 27.08.2013 є удаваним. Він був укладений для приховування іншого, насправді укладеного між відповідачами договору оренди державного майна, який не відповідає вимогам Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в частині того, що орендодавцем вказаного у спірному договорі державного майна має бути ОСОБА_2 державного майна України чи його регіональне відділення, а не державне підприємство "Укрриба" і, що це державне майно на момент укладення спірного договору не могло бути об'єктом оренди.

17 серпня 2015 року відповідачем ДП "Укрриба" подано клопотання про припинення провадження у справі. Припинення провадження у справі мотивує відсутністю предмету спору, у зв"язку із укладанням 13.07.2015 року між відповідачами по справі Угоду про припинення дії договору зберігання державного майна №02/12 від 18.01.2012 року та складання ОСОБА_3 приймання-передачі (повернення державного майна із користування).

17 вересня 2015 року відповідачем ПАТ "Рибне господарство "Міжріччя" через канцелярію господарського суду Івано-Франківської області подано відзив на позовну заяву за вх.№ 14188/15. В даному відзиві відповідач проти позову заперечує та просить суд в позові відмовити. Свої заперечення мотивує відсутністю порушеного ним права позивача, недоведеністю, що спірний договір є удаваним та спливу строку позовної давності.

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просить суд позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 державного майна України по Івано-Франківській області позовні вимоги підтримав з аналогічних підстав заявлені прокурором.

Позивач ОСОБА_6 агентство рибного господарства України та відповідачі участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча про розгляд справи повідомлені належним чином, про що свідчить відмітка на зворотньому боці ухвали суду від 17.09.15.

Відповідно до ч.3 ст.22 Господарського процесуального кодексу України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з пунктом 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення позивача ОСОБА_6 агентство рибного господарства України та відповідачів належним чином про розгляд судової справи і забезпечення їх явки в судове засідання для реалізації ними права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи без їх участі.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, вислухавши прокурора, представника позивача - ОСОБА_2 державного майна України по Івано-Франківській області, всебічно і повно з"ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

З оглянутих матеріалів справи, судом встановлено, що ДП «Укрриба» створене на підставі наказу Державного департаменту рибного господарства України від 27.12.2002 року № 238 з метою забезпечення нагляду та контролю за технічною експлуатацією державного майна.

Підприємство засновано на основі державної власності, входить до сфери управління Державного агентства рибного господарства України та підзвітне йому, здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства України та статуту.

Відповідно до спільного наказу Міністерства аграрної політики України та ОСОБА_2 державного майна України №126/752 від 06.05.2003 року на баланс ДП «Укрриба» було передане майно (гідротехнічні споруди рибницьких ставів), яке під час приватизації підприємств рибної галузі не увійшло до статутних фондів створених товариств як майно, що не підлягає приватизації відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

18 січня 2012 року між ДП «Укрриба» (по договору - Поклажодавець, по справі - відповідач-1) та ПАТ "Рибне господарство "Міжріччя" (по договору - Зберігач, по справі - відповідач -2) укладено договір зберігання № 02/12.

Згідно з пунктами 1.1 - 1.4 вказаного договору та акту приймання-передачі гідротехнічних споруд від 18.01.12 поклажодавець передав зберігачу, а останній - прийняв і на відповідальне зберігання нерухоме державне майно - (гідротехнічні споруди ставів) балансовою вартістю 2 008 868 грн. 00 коп., згідно додатку №1 (ОСОБА_3 приймання-передачі), яке обліковуються на балансі поклажодавця і передані йому на підставі спільного наказу Міністерства аграрної політики України та ОСОБА_2 державного майна України "Про передачу гідротехнічних споруд" №126/752 від 06.05.2003 року та розташовані за адресою: с. Грузіїв, с. Міжріччя, м. Болехів, Долинський район, Івано-Франківська область. Вартість переданого зберігачу майна визначається на підставі даних бухгалтерського обліку і відображається по кожному найменуванню в акті-приймання передачі майна, який є невід'ємним додатком до цього договору, зокрема а саме:

№ п/пІнв №Найменування об'єктуБалансова вартість, грн.Залишкова вартість грн. на 01.01.09.Рік введення в експлуатацію
1.001Став № 1159745,00 '70 969,191983
2.002Став № 2330053,00146700,921983
3.003Став № 3330053,00146700,921983
4.004Став № 4213188,0099060,071985
5.007Став № 712988,00519,541940

6.008Став № 817124,00684,631940
7.009Став № 94850,00195,191940
8.0010Став № 1017793,00710,851940
9.0011Став № 1112059,00483,611940
10.0012Став № 12242936,00101138,831940
11.0013Став № 13154812,0064450,831940
12.0014Став № 1/33617,00146,641940
13.0015Став № 2/36431,00257,341940
14.0016Став № 3/35696,00229,181940
15.0017Став № 4/38010,00321,431940
16.0018Став № 5/32913,00116,531940
17.0019Став № 6/32772,00111,681940
18.0020Став № 7/32632,00106,821940
19.0021Став № 8/32913,00118,471940
20.0022Став № 9/32210,0089,341940
21.0023Став № 10/33575,00143,721940
22.0024Нерестовий №1203,0086,431970
23.0025Нерестовий № 2106,0044,671970
24.0026Нерестовий № 3106,0044,671970
25.0027Нерестовий № 4106,0044,671970
26.0028Нерестовий № 5106,0044,671970
27.0029Нерестовий № 6106,0044,671970
28.0030Нерестовий № 7106,0044,671970
29.0031Нерестовий № 8106,044,671970
зо.0032Нерестовий № 9106,0044,671970
31.0033Нерестовий № 10106,0044,671970
32.0034Водоподаючий канал77710,0033308,621983
33.005Став № 5223654,00103922,881985
34.006Став № 6159745,0074227,321985
35.0035Водовідвідний канал10232,004386,501983
ВСЬОГО2008868,00849589,51

При цьому, згідно п. 4.1 договору № 02/12 від 18.01.2012, сторони обумовили, щомісячний розмір плати за зберігання державного майна, який складає 10 грн. в тому числі ПДВ та із врахуванням щомісячного індексу інфляції.

26.01.2012 між сторонами укладено додаткову угоду до договору від 18.01.2012. №02/12, відповідно до п.1.2 умов якої, Поклажодавець надав згоду Зберігачеві на користування державним майном, за що останній зобов'язався проводити щомісячну оплату за його користування, шляхом перерарухування не пізніше 14 числа місяця, наступного за звітним на рахунок замовника коштів в сумі 859,46 грн.

Розмір щомісячної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Пунктом 6.1 договору сторони визначили, що цей договір набуває чинності з дня його підписання (18.01.2012) і діє по 18.01.2022 року.

Згідно з ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона, зберігач, зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною, поклажодавцем, і повернути її поклажодавцеві у схоронності

.Відповідно до ст. 944 вказаного вище кодексу зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі.

У ст. 946 ЦК України передбачається, що плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Разом з тим, ч. 1 ст. 759 зазначеного вище кодексу передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

З викладених вище норм Цивільного кодексу України вбачається, що як правило договір зберігання укладається без права користування річчю, адже метою такого договору є забезпечення збереження речі та повернення її непошкодженою, оскільки така річ перебуває у володінні зберігача, але не у користуванні. Право користування річчю зберігач може отримати за попередньою згодою Поклажодавця, і в такому разі виникають правовідносини найму.

Правова природа зберігання з наданням зберігачеві права користування полягає у спрямуванні волі і у волевиявленні сторін на зберігання речі, при цьому послугу надає зберігач, а оплачує Поклажодавець (власник чи інший титульний володілець майна), в той час як у договорі майнового найму послугу оплачує наймач, який користується майном. Якщо ж сторони оформлюють договором зберігання відносини оренди, слід застосувати положення про удаваний правочин.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде установлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За наведених обставин та з урахуванням поданих сторонами доказів по справі суд приходить до висновку, що оспорюваний договір є удаваним правочином, оскільки за своєю суттю є договором оренди майна, виходячи з того, що основною ознакою спірного договору є користування майном за плату, а плата за користування майном є неспіврозмірною з платою за послуги зберігання за цим же договором.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього кодексу є підставою недійсності такого правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 287 Господарського кодексу України та ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що єдиними орендодавцями державного майна цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, що є державною власністю, є ОСОБА_2 державного майна України та його регіональні відділення і представництва.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 "Про методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна", п. 17 якої встановлено, що у разі, коли орендодавцем є ОСОБА_2 державного майна України чи його регіональне відділення, орендна плата за нерухоме майно державних підприємств спрямовується в розмірі 70% до державного бюджету, 30% державному підприємству, на балансі якого знаходиться орендоване майно.

За спірним договором передача державного майна - гідротехнічних споруд в платне користування, тобто передача майна в оренду відбулась без участі ОСОБА_2 державного майна України чи його регіонального відділення, тому цей спірний договір є таким, що не відповідає вимогам чинного ст. 287 Господарського кодексу України, ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 "Про методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна" і на підставі ст. ст. 203 та 215 Цивільного кодексу України підлягає визнанню господарським судом недійсним.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вимоги про визнання правочину (договору) недійсним та про його розірвання є взаємовиключними вимогами.

13.07.2015 року державне підприємство "Укрриба" і ПАТ "Рибне господарство "Міжгір"я" уклали між собою угоду, якою за взаємною згодою сторін із 13.07.2015 року припинили дію договору зберігання державного майна №02/12 від 18.01.12.

13.07.2015 вищезазначені сторони підписали акт приймання-передачі гідротехнічних споруд (повернення державного майна із зберігання), згідно з яким зберігач передав поклажодавцю, а останній прийняв із зберігання державне нерухоме майно - гідротехнічні споруди згідно переліку, балансовою вартістю 2 008 868 грн.00 коп., яке розташоване за адресою: с. Грузіїв, с. Міжріччя, м. Болехів, Долинський район, Івано-Франківська область.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 2.6 своєї постанови від 29.05.2013 року №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" роз'яснив, що розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення в майбутньому з позовом про визнання такого договору недійсним.

Таким чином, навіть з укладенням між сторонами угоди про припинення дії договору за взаємною згодою сторін, позовна вимога прокурора про визнання цього договору з додатковоб угодою до нього від 26.01.2012 року недійсними підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог стосовно зобов'язання ПАТ "Рибгосп "Міжгір"я" повернути державному підприємству "Укрриба" орендоване за спірним договором нерухоме майно вартістю 2008 868 грн. 00 коп., згідно переліку, шляхом підписання акту прийому-передачі, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Оскільки, ПАТ "Рибне господарство "Міжгір"я" отримане ним за договором державне нерухоме майно за актом приймання-передачі гідротехнічних споруд (повернення державного майна із зберігання) від 13.08.2015 року повернула державному підприємству "Укрриба", то суд приходить до висновку щодо припинення провадження у справі в цій частині на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та подати до суду відповідні докази.

Як встановлено ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, зокрема в частині визнання договору зберігання № 02/12 від 18.01.12, з додатковою угодою до нього від 26.01.12, укладені між ДП "Укрриба" та ПАТ "Рибне господарство "Міжгір"я", - недійсними. В частині зобов"язання ПАТ "Рибне господарство "Міжгір"я" повернути державне майно балансоутримувачу - ДП "Укрриба", балансовою вартістю 2 008 868 грн. 00 коп., шляхом підписання акту приймання-передачі - провадження у справі слід припинити.

Щодо заявленого відповідачем ПАТ "Рибне господарство "Міжгір"я" у відзиві клопотання про застосування строку позовної давності у даному спорі, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до положень ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

В заявленому клопотанні відповідач ПАТ "Рибне господарство "Міжгір"я" зазначає, що строк позовної давності сплив на день подання позову.

Однак, прокурор заперечив щодо вказаного клопотання, мотивуючи тим, що прокурор про укладання спірних договорів дізнався при підготовці позову до господарського суду щодо повернення земельної ділянки, на якій розташовані гідротехнічні споруди, зокрема у травні 2015 року., а позивач - регіональне відділення ОСОБА_2 державного майна України по Івано-Франківській області не знав, та не міг знати про дії ДП "Укрриба" щодо розпорядження об"єктами державної власності, оскільки відповідач про вказані правовідносини ОСОБА_2 не повідомляв.

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року до окремих видів вимог, пов"язаних з визнанням правочинів недійсними, встановлено спеціальну позовну давність (ч.ч. 3, 4 ст. 258 ЦК України). Перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правовчину, а відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України - від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, твердження відповідача ПАТ "Рибне господарство "Міжгір"я" про сплив строку позовної давності є необгрунтованим, оскільки позивач не міг раніше довідатись про своє порушене право, аніж з моменту підготовки позову до господарського суду у травні 2015 року.

В спірному випадку, з урахуванням норми ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг строку позовної давності розпочався з 2015 року та на даний момент ще не закінчився.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання ПАТ "Рибне господарство "Міжгір"я" про застосування строку позовної давності по даній справі.

Щодо розподілу судового збору за розгляд даної справи, то суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями п. 4.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, суд у разі повної або часткової відмови в позові стягує судовий збір в доход державного бюджету з визначеного прокурором позивача, за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору, та коли позивачем у справі є сам прокурор.

Відповідно до підпункту 2.2.2 вищезазначеної постанови якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України чи частиною другою статті 208 Господарського кодексу України, судовий збір сплачується за ставками, передбаченими для позовних заяв немайнового характеру.

В спірному випадку позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано із застосуванням наслідків передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України та частиною другою статті 208 Господарського кодексу України. Тобто спір у даній справі розцінюється, як спір майнового характеру.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України Про судовий збір № 3674-VI (далі Закон), який відповідно до статті 10 набрав чинності з 01.11.2011 року судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною 2 статті 4 вказаного Закону ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат; позовної заяви немайнового характеру 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно Договору зберігання №02/12 від 18.01.2012 року з Додатковою угодою до нього від 26.01.12 вартість переданого нерухомого майна складає 2008868 грн. 00 коп.

В спірному випадку позовні вимоги, заявлені прокурором, який відповідно до чинного законодавства (п. 11 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (із змінами та доповненнями) на момент подання позову був звільнений від сплати судового збору, являються майнового характеру Отже сплаті підлягає судовий збір в розмірі 34 328 грн. 48 коп..

Відповідно до п.4. 6 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (із змінами та доповненнями) приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору, та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалась до суду.

Разом з тим ч.2 ст. 49 ГПК України передбачає, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

У даному випадку господарський суд вважає, що даний спір виник у більшій мірі з вини першого відповідача, який незаконно передав другому відповідачу в оренду державне нерухоме майно, тому судовий збір в сумі 40 177 грн. 36 коп. слід покласти на нього.

З врахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ДП "Укрриба" в дохід державного бюджету судового збору в сумі 40 177 грн. 36 коп.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 203, 215, 216, 235, 253, 256, 261, 759, 762, 936, 944, 946 Цивільного кодексу України, ст. 287 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 33, 43, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

частково задовольнити позов Долинського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі ОСОБА_1 відділення ОСОБА_2 державного майна України по Івано-Франківській області та Державного агентства рибного господарства України до Державного підприємства "Укрриба" та Публічного акціонерного товариства "Рибне господарство "Міжріччя" про визнання договору зберігання державного майна № 02/12 від 18.01.2012 року з додатковою угодою до нього від 26.01.2012 року недійсними та зобов'язання ПАТ "Рибне господарство "Міжріччя" повернути державне майно балансоутримувачу - Державному підприємству "Укрриба" балансовою вартістю 2 008 868 грн., згідно переліку, шляхом підписання акту прийому-передачі.

Визнати недійсними договір зберігання № 02/12 від 18.01.12, з додатковою угодою до нього від 26.01.12, укладені між ДП "Укрриба" (вул. Тургенєвська, 82а, м. Київ, 04053, код 25592421) та Публічного акціонерного товариства "Рибне господарство "Міжріччя" (с. Міжріччя Болехівської міської ради Івано-Франківської області, 77210, код 22177880).

Стягнути з ДП "Укрриба" (вул. Тургенєвська, 82а, м. Київ, 04053, код 25592421) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: Управління Державної казначейської служби України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37952250; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Івано-Франківській області; код банку отримувача (МФО): 836014; Рахунок отримувача: 3002; код класифікації доходів бюджету: 22030001; Код ЄДРПОУ суду: 03499939) 40 177 грн. 36 коп. (сорок тисяч сто сімдесят сім гривень тридцять шість копійки) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Припинити провадження в частині вимоги про зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Рибне господарство "Міжріччя" повернути державне майно балансоутримувачу - Державному підприємству «Укрриба» балансовою вартістю 2 008 868 грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.10.15

Суддя Фанда О. М.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ ОСОБА_7 07.10.15