УХВАЛА

про повернення позовної заяви

01.10.2015Справа № 910/25686/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина», смт. Томашпіль

до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», м. Київ

про визнання зобов'язання припиненими шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина», 29 вересня 2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою б/н від 28 вересня 2015 року до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в якій просить суд визнати припиненими зобов'язання ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» (місцезнаходження: Україна, 24200, Вінницька обл., смт. Томашпіль, вул. Інтернаціональна, буд. 8, ідентифікаційний код 32721857) перед ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» (місцезнаходження: 03057, м. Київ-57, просп. Перемоги, 41, ідентифікаційний код 19357489) з погашення облігацій іменних відсоткових звичайних серії «А», код випуску UA, у кількості 130 000 (сто тридцять тисяч) штук, емітованих Товариством з обмеженою відповідальності «Агрокомплекс «Зелена Долина» та відсоткового доходу за 6-й відсотковий період за Проспектом емісії облігацій серії «А», Договором купівлі-продажу цінних паперів №Д- 281211/614/1 від 28 грудня 2011 року та зобов'язання ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» (місцезнаходження: 03057, м. Київ-57, просп. Перемоги, 41, ідентифікаційний код 19357489) перед ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» (місцезнаходження: Україна, 24200, Вінницька обл., смт. Томашпіль, вул. Інтернаціональна, буд. 8, ідентифікаційний код 32721857) за договором банківського вкладу № 84-12-2011 від 28 грудня 2011 року у сумі 138027620, 58 (сто тридцять вісім мільйонів двадцять сім тисяч шістсот двадцять) гривень 58 копійок, внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав.

Подана позовна заява не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії заяви і доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні заяви надіслати сторонам копії заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

При цьому, п. 4 ч. 1 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України надає можливість судді витребувати від сторін лише ті документи, які можуть бути необхідні саме для вирішення спору.

Документи, що підтверджують надсилання сторонам копії заяви з усіма додатками безпосередньо не пов'язані з розглядом спору та забезпеченням його правильного і своєчасного вирішення.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до заяви додаються документи, які підтверджують відправлення сторонам копії заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до вимог «Правил надання послуг поштового зв'язку», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 року, розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" і підтверджує факт надання послуги відділенням зв'язку.

За приписами п.п. 59, 61 зазначених вище Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля.

Таким чином, належним доказом відправлення сторонам заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.

З доданих до заяви документів вбачається, що заявником додано до позовної заяви копію опису вкладення в цінний лист, а також копію фіскального чеку, що не може вважатись належним доказом надання поштових послуг, а отже, є порушенням вищезазначених норм.

Зазначені обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на заяву, в той час, як у даному випадку сторони позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на заяву з урахуванням усіх обставин, на які посилається заявник, та поданих ним доказів.

Як зазначено у ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, суд обмежений у праві самостійного витребування доказів. Тому, суд у разі порушення позивачем ст.57 Господарського процесуального кодексу України не має права скористатися приписами ст.ст. 38, 65 Господарського процесуального кодексу України, а навпаки, є зобов'язаним виконати вимоги ст.63 зазначеного Кодексу України.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

У відповідності до ч. 1 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором чи його заступником, громадянином-суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Юридична особа відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів і закону. Отже, від імені юридичної особи позовну заяву підписує повноважна посадова особа, повноваження якої ґрунтуються на установчих документах чи приписах закону.

Особа, яка є представником, повинна мати належним чином посвідчені повноваження на ведення справи в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб у господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, надають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище (ч. 2 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, право на представництво юридичної особи пов'язане з наявністю акта органу управління юридичної особи, котрим ця юридична особа наділяє посадову особу повноваженнями вчиняти певні юридичні дії.

Керівник підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначено законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їхнє посадове становище. Повноваження керівників юридичних осіб підтверджується:

а) документами, що посвідчують їхнє посадове чи службове становище. До таких документів відносять накази (чи інші аналогічні документи) про призначення на посаду, протоколи зборів про обрання на посаду;

б) установчими документами юридичної особи, в яких містяться повноваження посадових чи службових осіб, що беруть участь у справі як представники цих осіб.

Від імені позивача позовна заява підписана представником ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» за довіреністю - Кучирка Ю.В., на підставі довіреності № 14 від 22.06.2015 року, виданої Генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина» - Мороз Ю.А., однак серед документів, доданих до позовної заяви, відсутні докази, які б станом на час подання позову до суду підтверджували посадове становище Мороз Ю.А., як Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина» - Мороз Ю.А., як-то: довідка з ЄДРПОУ, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, установчі документи, де було б зазначено керівника позивача станом на час звернення з позовом до суду.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Разом з тим, відповідно до п. 2 статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Проте, у наданій разом з позовною заявою копії квитанції про сплату судового збору від 28.09.2015 року відсутні докази зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, що суперечить вимогам Закону України "Про судовий збір".

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що пунктом 4 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду у випадку неподання доказів сплати судового збору у передбаченому порядку та розмірі.

Відповідно до п. 2.21 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

В якості доказу сплати судового збору Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина» до позовної заяви додано копію квитанцію від 28.09.2015 року, що суперечить вищевикладеним нормам.

Таким чином, позовна заява з доданими до неї документами не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню заявнику без розгляду для усунення допущених порушень.

Одночасно, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 63 вказаного Кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Відповідно до вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 28, 38, 54, 56, 57, п. 1, 4. 6 ч. 1 ст. 63, ст.ст. 65, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву від 28 вересня 2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина» до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про визнання зобов'язання припиненими шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог з доданими до неї документами повернути заявнику без розгляду.

Роз'яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина», що повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя О.С. Комарова