ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.10.2015 Справа № 920/1162/15

За позовом: Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської

ради, м. Суми,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Нифертити»,

м. Суми,

про стягнення 801 грн. 36 коп.

СУДДЯ ЗАЄЦЬ С.В.

Представники сторін:

Від позивача: представник ОСОБА_1 (довіреність № 8 від 05.01.2015 року);

Від відповідача: не зявився;

При секретарі судового засідання Даніловій Т. А.

Суть спору: позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 853 грн. 80 коп., в тому числі 477 грн. 46 коп. заборгованості відповідно до укладеного між сторонами, договору на водопостачання та прийом стічних вод з підприємствами, установами, організаціями № 2496 від 01.08.2011 року, 105 грн. 76 коп. пені відповідно до п .5.3 договору, 254 грн. 30 коп. інфляційних збитків, 16 грн. 28 коп. 3% річних та 1 827 грн. 00 коп. судового збору.

В судове засідання представник позивача подав заяву № 22/10201 від 05.10.2015 року про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 801 грн. 36 коп., в тому числі 477 грн. 46 коп. заборгованості, 53 грн. 32 коп. пені відповідно до п .5.3 договору, 254 грн. 30 коп. інфляційних збитків, 16 грн. 28 коп. 3% річних та 1 827 грн. 00 коп. судового збору.

Враховуючи положення ст. 22 ГПК України, відповідно до якого позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог, суд приймає до розгляду заяву про зменшення позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини не з'явлення суду не повідомив, вимоги ухвал суду щодо надання обгрунтованого письмового відзиву на позовну заяву не виконав.

Ухвала суду від 24.07.2015 р. про порушення провадження у справі, направлена на адресу відповідача, зазначену позивачем у позовній заяві, повернута на адресу суду відділенням поштового звязку, з зазначенням підстав повернення: «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 ГПК України.

За змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації зазначеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, беручи до уваги, що відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, ухвала про порушення провадження у справі направлялась відповідачу за його юридичною адресою, про причини незявлення суду не повідомлено, враховуючи достатність часу, наданого позивачу та відповідачу для підготовки до судового засідання та надання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принцип змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

01.08.2011 року між сторонами було укладено договір № 2496 на водопостачання та прийом стічних вод з підприємствами, установами, організаціями (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору позивача бере на себе зобов'язання забезпечувати водопостачання та прийом стічних вод згідно межі розподілу, а відповідач зобов'язується своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення за встановленими тарифами у строки і на умовах передбачених договором.

Згідно п. 4.2, п. 4.3 вищевказаного договору, відповідач зобовязаний до 10-го числа поточного місяця здійснювати предоплату в розмірі 100 відсотків із розрахунку за попередній місяць. Кінцевий розрахунок за надані послуги відповідач повинен проводити до 5-го числа наступного місяця, виходячи з діючого тарифу та рахунку, що надається згідно показань водо лічильника. Платіжні документи за розрахунковий період споживач забирає нарочно з 1 по 5 число, щоб уникнути конфліктів з питань оплати рахунків.

Відповідно до п. 4.13 у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, споживач зобовязаний у десятиденний термін з дня направлення виробником розрахункового документа письмово повідомити про це виробника та у цей же термін направити представника з обгрунтовуючими документами про проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова споживача оплатити розрахунковий документ виробника вважатиметься безпідставною.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу були виставлені позивачем рахунки за період з грудня 2013 року по серпень 2014 року на загальну суму 477 грн. 46 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ними на виконання умов договору належним чином були надані послуги з водопостачання, однак відповідач свої зобовязання за договором не виконав, не сплативши вартість наданих послуг, в звязку з чим його заборгованість перед позивачем становить 477 грн. 46 коп.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено правило, згідно якого суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до п. 2.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (затверджені наказом № 190 від 27.06.2008 р. Міністерства з питань житлово-комунального господарства) договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги".

Згідно до п. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором.

Суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 477 грн. 46 коп., а відповідач в свою чергу не спростував належними та допустимими доказами відсутність боргу та неправомірність його нарахування, тому позовна вимога про стягнення з відповідача вищезазначеної суми є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних позивач зазначає, що відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

Згідно з поданим розрахунком, розмір інфляційних втрат становить 254 грн. 30 коп., 3 % річних 16 грн. 28 коп.

Оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3 % річних передбачене діючим законодавством України, відповідачем контр розрахунок не подано, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в сумі 254 грн. 30 коп. та 3% річних в сумі 16 грн. 28 коп.

Крім того, позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 53 грн. 32 коп., за період з 06.09.2014 року по 05.02.2015 року.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання до учасника господарських відносин застосовуються штрафні санкції, які відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України застосовуються у розмірі, встановленому договором.

Пунктом 5.3. Договору сторони погодили, що у разі несвоєчасного перерахування коштів відповідачем за послуги водопостачання та водовідведення з відповідача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня.

Враховуючи, що заборгованість відповідача перед позивачем встановлена судом, пеня передбачена сторонами у Договорі, нарахована в межах строків позовної давності встановлених ст. 232 Господарського кодексу України, то суд задовольняє вимогу про стягнення з відповідача 53 грн. 32 коп., за період з 06.09.2014 року по 05.02.2015 року.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, а саме, не своєчасної оплати наданих послуг, суд дійшов висновку про відшкодування позивачеві суми сплаченого судового збору в розмірі 1827 грн. 00 коп. за рахунок відповідача відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нифертити» (40000, АДРЕСА_1, код 23635362) на користь Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Білопільський шлях, 9, код 03352455) 477 грн. 46 коп. боргу, 53 грн. 32 коп. пені, 254 грн. 30 коп. інфляційних нарахувань, 16 грн. 28 коп. 3% річних, 1827 грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 08.10.2015 року.

Суддя ОСОБА_2