ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2015 р.Справа № 922/4117/15

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Лавренюк Т.А.
при секретарі судового засідання Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Заступника військового прокурора Харківського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова
до Харківської міської ради Харківської області, м. Харків , Фізичної особи-підприємця Деми Валерія Івановича, м. Харків
про визнання недійсним договору
за участю представників сторін:
прокурора - Волик О.Г., наказ № 9к від 19.08.2015р.;

Міністерства оборони України - Пономаренко В.І., дов. № 220/39/д від 18.05.2015р.;

Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова - Кероп`ян С.Є., дов. № 5 від 05.01.2015р.;

1-го відповідача - Настусенко Д.Д., дов. № 08-11/1598/2-15 від 09.04.2015р.;

2-го відповідача - Скрипник І.А., дов. б/н від 20.11.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Військовий прокурор Харківського гарнізону звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, в якій просить суд:

- визнати недійсним пункт 15.2 додатку 2 рішення Харківської міської ради Харківської області № 1473/14 від 26.02.2014р.;

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 29.09.2014р. за адресою: м. Харків, вул. Таборова (Лагерна), 2б, кадастровий номер :13:001:0193, укладений між Харківською міською радою Харківської області та Фізичною особою-підприємцем Демою Валерієм Івановичем;

- вилучити у Фізичної особи-підприємця Деми Валерія Івановича на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова земельну ділянку за адресою: м. Харків, вул. Таборова (Лагерна), 2б, кадастровий номер :13:001:0193.

Прокурор позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі. Свої позовні вимоги прокурор обґрунтовує неправомірністю прийняття рішення першим відповідачем щодо передачі земельної ділянки другому відповідачу в оренду, оскільки зазначена земельна ділянка відноситься до категорії земель оборони та не підлягає вилученню лише на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Представник Міністерства оборони України позов прокурора підтримує, вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими, у зв`язку з чим просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова просить суд позов прокурора задовольнити в повному обсязі, вважає рішення Харківської міської ради № 1473/14 від 26.02.2014р. та договір оренди землі від 29.09.2014р. такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України.

Представник Харківської міської ради Харківської області (перший відповідач) проти позову заперечує, просить суд в задоволенні позовних вимог прокурора відмовити, вважає, що при прийнятті рішення № 1473/14 від 26.02.2014р. "Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" Харківською міською радою Харківської області прав та інтересів Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова не порушено, оскільки на думку першого відповідача спірна земельна ділянка з цільовим призначенням - землі громадської та житлової забудови, яка надана в користування Фізичної особи-підприємця Деми В.І. (другого відповідача) є власністю територіальної громади м. Харкова та не відноситься до земель оборони.

Представник Фізичної особи-підприємця Деми В.І. вважає позовні вимоги прокурора безпідставними, необґрунтованими, посилаючись на те, що права та інтереси Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова не порушено, а прийняте першим відповідачем рішення № 1473/14 від 26.02.2014р. "Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" та укладений договір оренди землі відповідають нормам чинного законодавства. Просить суд в задоволенні позову відмовити.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

26.02.2014р. Харківською міською радою Харківської області на 31 сесії 6 скликання було прийнято рішення № 1473/14 "Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд".

Відповідно до п.15.2 Переліку юридичних та фізичних осіб, яким припиняється право користування землею та яким надаються земельні ділянки в оренду та у постійне користування (в т.ч. у зв`язку зі зміною власника (користувача) нерухомого майна) (додаток 2 до зазначеного вище рішення) Фізичній особі-підприємцю Демі Валерію Івановичу надано в оренду строком до 01.02.2039р. земельну ділянку, що належить територіальній громаді м. Харкова (кадастровий номер :13:001:0193) за рахунок земель житлової та громадської забудови (код класифікації видів цільового призначення - 03.15) площею 5,0394га для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель стрілецько-стендового комплексу по вул. Таборовій (вул. Лагерна), 2-б у Ленінському районі.

На виконання зазначеного рішення 29.09.2014р. між Харківською міською радою Харківської області та Фізичною особою-підприємцем Дема В.І. укладено договір оренди землі, на підставі якого спірна земельна ділянка перейшла в користування до другого відповідача.

До предмету доказування у даній справі входить статус спірної земельної ділянки та форма її власності на момент прийняття оскаржуваного рішення Харківською міською радою Харківської області, оскільки саме від цього залежить порядок розпорядження спірною земельною ділянкою.

Вирішуючи дане питання суд встановив наступне.

Рішенням Харківської міської ради народних депутатів трудящих № 19/244-с від 25.06.1951р. Харківській КЕЧ району (на даний час Квартирно-експлуатаційний відділ (КЕВ) м. Харкова) було виділено земельну ділянку орієнтовною площею 45 га на західних схилах «Залютіного яру» м. Харкова, для використання під стрільбище (а.с.24).

Як зазначає прокурор, вказана земельна ділянка використовувалась другим позивачем для потреб оборони в якості стрільбища та в подальшому була забудована з метою розміщення стрілецько стендового комплексу, який тривалий час перебував у користуванні гарнізонної ради Всеармійського військово мисливського товариства Київського військового округу.

В 1991 році, при набутті самостійності та незалежності Українською державною, майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об`єктів союзного підпорядкування, розташованих на території України, визнано державною власністю України, відповідно до ст. 1 Закону України від 10.09.1991р. № 1540 ХІІ «По підприємства, установи та організації, розташовані на території України».

За приписами ст. 1 Постанови Верховної Ради України від 04.02.1994р. № 3943 ХІІ тимчасово, до законодавчого визначення суб`єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно визнано загальнодержавною власністю.

Відповідно до ст. 2 зазначеної Постанови Кабінету Міністрів України надано повноваження по визначенню органів управління зазначеним майном, що тимчасово виконуватимуть ці функції до законодавчого визначення правонаступників вищезгаданого майна.

Постановою Кабінету Міністрів України № 18 від 13.01.1995р. "Про визначення органів управління майном загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР" за Міністерством оборони України закріплено тимчасове право управління підприємствами, організаціями та об`єктами колишнього військово-мисливського товариства Збройних Сил СРСР, зокрема: мисливськими і риболовецькими господарствами, будинками мисливця-рибалки, туристичними базами, стрілецько-стендовими комплексами та ін.

З метою реалізації наведених постанов, відповідними структурними підрозділами Міністерства оборони України (з одного боку) та Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України (з іншого боку) було організовано процедуру прийому-передачі майна мисливських та риболовецьких угідь по Україні, в тому числі стрілецько-стендового комплексу "Залютін Яр" (стрілецько-стендовий комплекс Ради Спортивного товариства військових мисливців та рибалок Східного регіону Збройних Сил України) у м. Харкові, про що складено відповідний акт прийому-передачі земельної ділянки, будівель, споруд та майна стенду Харківських мисливців "Залютін Яр" від 29.11.2000р., згідно якого Товариство здало, а Харківська КЕЧ, як структурний підрозділ Міністерства оборони України, прийняла на облік земельну ділянку площею 25,46 гектар, будівлі та споруди, розташовані на даній ділянці. Вказаний акт прийому-передачі від 29.11.2000р. підписано Головою Товариства військових мисливців та рибалок Східного регіону ЗСУ та начальником Харківської КЕЧ району і завірено відповідними печатками (а.с.125).

Таким чином, на виконання вимог діючого на той час законодавства, нерухоме майно, в тому числі й земельна ділянка, стрілецько-стендового комплексу "Залютін Яр", згідно акту прийому-передачі від 29.11.2000р., підписаного керівництвом спортивного товариства військових мисливців та рибалок Східного регіону Збройних Сил України (правонаступник - Харківська гарнізонна організація Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України) було передано Міністерству оборони України в особі Харківської КЕЧ району (на даний час Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова), внаслідок чого набуло статусу військового майна відповідно до ст. З Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України".

Так, відповідно до ст. З Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" з моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України (під військовою частиною, за приписами ст. 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", розуміються також заклади, установи та організації Збройних Сил України) воно набуває статусу військового майна.

В подальшому, стрілецько-стендовому комплексу "Залютін Яр" було надано статус військового містечка та присвоєно черговий порядковий номер - № 258 (військове містечко - майновий комплекс будівель, споруд, іншого нерухомого військового майна разом з казарменим фондом, житловим фондом, об`єктами соціально-культурного призначення, комунальними спорудами та інженерними мережами, які використовуються для його обслуговування, розміщений на відокремленій земельній ділянці).

Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України").

Рішення по відчуженню військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України (ст.6 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України").

Докази того, що таке рішення у встановленому законом порядку було прийнято Кабінетом Міністрів України, ні першим ні другим відповідачем суду надано не було, в матеріалах справи таки докази також відсутні.

Згідно із п. 45 Положення про порядок надання в користування земель для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністра оборони України N 483 від 22.12.1997р., передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва - начальником Головного, управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України.

Доказів того, що було отримано згоду Міністерства оборони України або, за його дорученням, начальника Головного управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України на передання спірної земельної ділянки місцевим органам влади, ні першим ні другим відповідачем суду надано не було, в матеріалах справи таки докази також відсутні.

Всі ці обставини були встановлені рішенням господарського суду Харківської області від 02.12.2013р. по справі № 5023/4224/12 за позовом Військового прокурора Харківського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Квартирно експлуатаційний відділ м. Харкова, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хантер" та Харківської гарнізонної організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України про визнання недійсним договору купівлі продажу, предметом якого було нерухоме майно стрілецько-стендового комплексу "Залютін Яр", в тому числі й спірна земельна ділянка, правові підстави надання в оренду якої ФО П Дема В.І. є предметом оскарження у даній справі.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарський справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, суд вважає безпідставними заперечення першого та другого відповідача стосовно того, що земельна ділянка, що є предметом спору у даній справі, не відноситься до військового майна та не є землею оборони.

Заперечення відповідачів з посиланням на те, що факти, встановлені рішенням господарського суду Харківської області від 02.12.2013р. по справі № 5023/4224/12, не можуть вважатись преюдицією, оскільки відповідачі не брали участь у цій справі, суд також вважає помилковими, оскільки, як вже було зазначено судом, відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарський справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто для наявності підстав звільнення від доказування необхідна участь у справі навіть однієї особи, відносно якої встановлено ці обставини. Такими особами у даній справі є Міністерство оборони України та Квартирно експлуатаційний відділ м. Харкова.

Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним факт того, що земельна ділянка, що була надана в оренду ФО П Дема В.І. на підставі оскаржуваного у даній справі рішення міської ради від 26.02.2014р. та договору оренди земельної ділянки від 29.09.2014р., належить до земель оборони.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами ст.84 Земельного кодексу України у державній власності знаходяться усі землі України, окрім земель комунальної та приватної власності.

Відповідно до ч.1 ст.77 Земельного кодексу України, ст.1 Закону України "Про використання земель оборони" землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.

Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності (ч.2 ст.77 Земельного кодексу України у редакції Закону № 5245-VI від 06.09.2012).

Відповідно до ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За приписами ч.5 ст.116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Крім того, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад (ст.12 Земельного кодексу України) та відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України до повноважень міської ради належить розпорядження земельними ділянками із земель комунальної власності та не віднесено право розпоряджатись землями державної власності.

Харківська міська рада Харківської області, приймаючи рішення від 26.02.2014р. № 1473/14 "Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" в порушення вимог ст. 19 Конституції України, вийшла за межі наданих їй повноважень, оскільки не мала правових підстав для розпорядження земельною ділянкою державної власності, віднесеною до земель оборони.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо невідповідності вимогам чинного законодавства та відсутності правових підстав для прийняття Харківською міською радою Харківської області оскаржуваного рішення щодо надання Фізичній особі-підприємцю Демі В.І. в оренду земельної ділянки площею 5,0394га для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель стрілецько-стендового комплексу по вул. Таборовій (вул. Лагерна), 2-б у Ленінському районі м. Харкова.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

У відповідності до ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст. 155 Земельного кодексу України).

Визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування визначено також серед способів захисту прав на земельні ділянки відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України.

На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним п.15.2 додатку 2 рішення Харківської міської ради Харківської області від 26.02.2014р. № 1473/14.

Що стосується позовних вимог в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 29.09.2014р. за адресою: м. Харків, вул. Таборова (Лагерна), 2б, кадастровий номер :13:001:0193, укладеного між Харківською міською радою Харківської області та Фізичною особою-підприємцем Демою Валерієм Івановичем та вилучення у Фізичної особи-підприємця Деми Валерія Івановича на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова земельну ділянку за адресою: м. Харків, вул. Таборова (вул. Лагерна), 2б, кадастровий номер :13:001:0193, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Оскільки оскаржуваний договір оренди земельної ділянки від 29.09.2014р. було укладено між Харківською міською радою Харківської області та Фізичною особою-підприємцем Демою Валерієм Івановичем на підставі рішення Харківської міської ради Харківської області від 26.02.2014р. № 1473/14 та п. 15.2 додатку 2 цього рішення визнано судом недійсним, а право оренди спірної земельної ділянки за договором оренди від 29.09.2014р. є похідним від цього рішення, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання даного договору оренди недійсним та вилучення у другого відповідача на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків земельної ділянки (кадастровий номер :13:001:0193).

Таким чином, суд вважає помилковими посилання Харківської міської ради Харківської області та Фізичної особи-підприємця Деми В.І. на відсутність доказів, які б підтверджували порушення права Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, а також на недоведеність прокурором порушень вимог закону при укладенні між першим та другим відповідачем спірного договору оренди.

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Вирішуючи питання розподілу судового збору за подання позову, суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України та покладає судовий збір в розмірі 3 654,00грн. (1 218,00грн. за кожною немайновою вимогою окремо) на відповідачів порівну.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 21 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 84, 116, 142, 152, 155 Земельного кодексу України, ст. 94 Господарського кодексу України, ст. 14 Закону України "Про Збройні Сили України", ст.ст.1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати пункт 15.2 додатку 2 рішення Харківської міської ради Харківської області № 1473/14 від 26.02.2014р. недійсним.

Визнати договір оренди земельної ділянки від 29.09.2014р., укладений між Харківською міською радою Харківської області, (61003, м. Харків, пл. Конституції, 7) та Фізичною особою-підприємцем Демою Валерієм Івановичем, ідент. номер НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ).

Вилучити у Фізичної особи-підприємця Деми Валерія Івановича, ідент. номер НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61) земельну ділянку за адресою: м. Харків, вул. Таборова (Лагерна), 2б, кадастровий номер :13:001:0193.

Стягнути з Харківської міської ради Харківської області, (61003, м. Харків, пл. Конституції, 7) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби України у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківський області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) судовий збір в розмірі 1 827,00грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Деми Валерія Івановича, ідент. номер НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби України у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківський області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) судовий збір в розмірі 1 827,00грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.10.2015 р.

Суддя Т.А. Лавренюк