РІШЕННЯ

30.09.2015Справа №910/20286/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., при секретарі судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/20286/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий будинок «Кераміст», м. Запоріжжя,

до приватного акціонерного товариства «КП в Україні», м. Київ,

про стягнення 402 078,40 грн.,

за участю представників:

позивача - Чупріна О.Ю. (довіреність від 12.05.2015 № б/н);

відповідача - Войтенко М.М. (довіреність від 15.04.2015 № б/н).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничий будинок «Кераміст» (далі - ТОВ «Кераміст») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Комсомольська правда - Україна» 402 078,40 грн. боргу за договором підряду від 01.02.2013 № 1302004 (далі - Договір).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2015 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 17.09.2015.

17.09.2015 позивач подав суду клопотання про долучення, витребуваних ухвалою суду, документів до матеріалів справи та заяву про уточнення позовних вимог, в якій ТОВ «Кераміст» просило стягнути з відповідача заборгованість у сумі 342 078,40 грн.

Відповідно до пунктів 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) передбачені частиною четвертою статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. При цьому питання щодо повернення зайво сплаченої суми судового збору у зв'язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначеному законодавством. Якщо ж до заяви про збільшення розміру позовних вимог не додано доказів сплати суми судового збору у встановленому порядку та розмірі (з урахуванням такого збільшення), то відповідна заява повертається господарським судом на підставі пункту 4 частини першої статті 63 ГПК України, а у разі якщо відповідні недоліки виявлено після прийняття господарським судом заяви про збільшення розміру позовних вимог, суд стягує несплачені в установленому порядку та розмірі суми судового збору за результатами розгляду справи на підставі статті 49 ГПК України.

ГПК України, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК України та зазначені в цій постанові.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Таким чином, подана позивачем заява є по суті заявою про зменшення позовних вимог.

У судовому засіданні 17.09.2015 було оголошено перерву до 30.09.2015, відповідно до статті 77 ГПК України.

30.09.2015 відповідач подав суду заяву про розстрочку виконання рішення суду до 01.04.2016.

У судовому засіданні 30.09.2015 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі; проти задоволення розстрочки не заперечував та повідомив про погодження наданого відповідачем графіку з керівництвом ТОВ «Кераміст».

Представник відповідача надав пояснення по суті спору, просив розстрочити виконання рішення суду за поданим графіком; проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Також, відповідач повідомив, що його найменування було змінено на публічне акціонерне товариство «КП в Україні» (далі - ПАТ «КП в Україні»).

У судовому засіданні 30.09.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.02.2013 ПАТ «КП в Україні» (замовник) та ТОВ «Кераміст» (типографія) було укладено Договір, за умовами якого:

- замовник доручає, а типографія бере на себе зобов'язання виконати роботи з виробництва (друку) поліграфічної продукції офсетним способом, а саме газети «Комсомольськая правда» (ежедневка), «Комсомольская правда» (толстушка) (пункт 1.1 Договору);

- сформована вартість виготовлення поліграфічної продукції виставляється замовнику у вигляді рахунка-фактури після надання гарантійного листа з зазначенням параметру замовлення. Замовник оплачує рахунок-фактуру протягом 28 календарних днів з моменту відвантаження тиражу видання з типографії (пункт 2.2 Договору);

- факт виконання робіт і передачі замовнику виготовленої поліграфічної продукції підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт, який підписується в двох екземплярах (пункт 4.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - генеральним директором Плехановим Дмитром Володимировичем, який діяв на підставі статуту, та від відповідача - директором Войнаровською Іриною Георгієвною, яка діяла на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено, не розірвано, не визнано недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Отже, укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На виконання умов Договору позивач виконав роботи на загальну суму 4 574 926,71 грн. з 01.02.2013 по 26.05.2015, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (аркуші справи 34-72 том І справи).

Судом встановлено, що вказані документи скріплені печатками сторін і підписані, що свідчить про те, що позивачем були належним чином виконані роботи, а відповідачем, у свою чергу, прийняті такі роботи без будь-яких зауважень.

Позивач виставив відповідачу рахунки-фактури (аркуші справи 73-111 том І справи).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач частково сплатив за виконані позивачем роботи, що підтверджується банківськими виписками.

ПАТ «КП в Україні» належним чином не виконало умови Договору, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем станом на день судового розгляду у сумі 342 078,40 грн.

Оскільки ПАТ «КП в Україні» суму заборгованості за Договором сплачено не було, то позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 342 078,40 грн. заборгованості є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач позовні вимоги повністю визнав.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Що ж до клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду, то така заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

У пункті 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зазначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Заява мотивована тим, що у зв'язку з несприятливою фінансовою ситуацією та тимчасовими фінансовими збитками, відповідач не може виконати рішення одразу повністю.

Разом з тим, позивач не заперечував проти розстрочення виконання рішення суду та задоволення клопотання відповідача.

З огляду на викладене Господарський суд міста Києва вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача та розстрочити виконання даного рішення суду в частині стягнення основного боргу у сумі 342 078,40 грн. до 01.04.2016.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «КП в Україні» (04080, м. Київ, вул. Фрунзе (Кирилівська), 104, 6-й поверх; ідентифікаційний код: 23731640) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий будинок «Кераміст» (69057, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 16; ідентифікаційний код: 31122120): 342 078 (триста сорок дві тисячі сімдесят вісім) грн. 40 коп. основного боргу та 6 841 (шість тисяч вісімсот сорок одну) грн. 57 коп. судового збору.

3. Розстрочити виконання даного судового рішення до 01.04.2016 шляхом сплати приватним акціонерним товариством «КП в Україні» (04080, м. Київ, вул. Фрунзе (Кирилівська), 104, 6-й поверх; ідентифікаційний код: 23731640) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий будинок «Кераміст» (69057, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 16; ідентифікаційний код: 31122120) суми заборгованості 342 078 (триста сорок дві тисячі сімдесят вісім) грн. 40 коп. таким чином: до 02.10.2015 - 5 000 грн.; до 09.10.2015 - 5 000 грн.; до 16.10.2015 - 5 000 грн.; до 23.10.2015 - 5 000 грн.; до 30.10.2015 - 5 000 грн.; до 06.11.2015 - 5 000 грн.; до 13.11.2015 - 5 000 грн.; до 20.11.2015 - 5 000 грн.; до 27.11.2015 - 5 000 грн.; до 04.12.2015 - 5 000 грн.; до 11.12.2015 - 5 000 грн.; до 18.12.2015 - 5 000 грн.; до 25.12.2015 - 5 000 грн.; до 01.01.2016 - 5 000 грн.; до 08.01.2016 - 5 000 грн.; до 15.01.2016 - 5 000 грн.; до 22.01.2016 - 5 000 грн.; до 29.01.2016 - 25 000 грн.; до 05.02.2016 - 25 000 грн.; до 12.02.2016 - 25 000 грн.; до 19.02.2016 - 25 000 грн.; до 26.02.2016 - 25 000 грн.; до 04.03.2016 - 25 000 грн.; до 11.03.2016 - 25 000 грн.; до 18.03.2016 - 25 000 грн.; до 25.03.2016 - 25 000 грн.; до 01.04.2016 - 32 078,40 грн.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 06.10.2015.

Суддя І.Д. Курдельчук