КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р. Справа№ 910/28361/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Ільєнок Т.В.

Тищенко О.В.

За участі представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2015 року у справі № 910/28361/14 (головуючий суддя Чинчин О.В., судді - Нечай О.В., Стасюк С.В.)

за позовом Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області

до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерство фінансів України

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Національний банк України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» про, з урахуванням заяви від 04.03.2015 про зміну позовних вимог, звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог Національного банку України за кредитним договором №50 від 21.10.2008 року на загальну суму 185 852 088 грн. 66 коп. шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною для подальшої реалізації предметів іпотеки, визначеною суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення продажу

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.04.2015 у справі № 910/28361/14 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Національний банк України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2015 у справі № 910/28361/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права до правовідносин сторін, а рішення є передчасним.

Представник відповідача 17.06.2015 через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

10.08.2015 від представника відповідача надійшли письмові пояснення по справі.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 у зв'язку з виходом з відпустки судді Тищенко О.В., яка входить до постійного складу судової колегії, для розгляду справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Тарасенко К.В., суддів: Ільєнок Т.В., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження колегію суддів у складі головуючого судді: Тарасенко К.В., суддів: Ільєнок Т.В., Тищенко О.В.

У судове засідання 15.09.2015 представники сторін та третьої особи не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без участі представників сторін та третьої особи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

21.10.2008 між Національним банком України (Кредитор) та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Київ» (Позичальник) було укладено Кредитний договір №50, відповідно до умов якого та Додаткових угод до нього, Кредитор надав Позичальнику кредит на суму 195 000 000 грн. 00 коп. на строк з 21.10.2008 р. по 20.10.2009 р. зі оплатою 15% річних.

До Кредитного договору №50 сторонами неодноразово були укладені додаткові договори, зокрема, № 1 від 08.12.2008, № 2 від 10.12.2009, № 3 від 16.02.2010, № 4 від 26.02.2010, № 5 від 28.12.2011, № 6 від 01.02.2012, № 7 від 03.04.2012, № 8 від 03.09.2012, № 9 від 28.12.2012, № 10 від 25.12.2013, № 11 від 19.03.2014, №12 від 15.09.2014, в яких сторонами узгоджувались процентні ставки та графіки повернення кредиту.

Додатковим договором № 11 від 19.03.2014 до Кредитного договору № 50 від 21.10.2008 року встановлено, що кредитор надає позичальнику кредит на суму 195 000 000 грн. 00 коп. на строк з 21.10.2008 по 22.08.2014 зі сплатою процентів у розмірі облікової ставки НБУ плюс 0,5 процентного пункту.

21.10.2008 року між Національним банком України (Іпотекодержатель) та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Київ» (Іпотекодавець) було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого з метою забезпечення належного виконання Іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором №50 від 21.10.2008 року, укладеного між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем, за яким Позичальник отримав від Кредитодавця кредит на загальну суму 195 000 000 грн. 00 коп., з процентною ставкою - 15% річних та з строком погашення до 20.10.2009 року, Іпотекодавець передав в Іпотеку Іпотекодержателеві нерухомість:

- Нежиле приміщення (в літ. А), загальною площею 1540,3 кв.м., в тому числі: в підвалі 258,0 кв.м., на першому поверсі - 304,6 кв.м.; на антресольному поверсі - 270,1 кв.м.; на другому поверсі 357,8 кв.м.; на третьому поверсі 349,8 кв.м., що складає 9/100 частки від нежилого будинку площею 16824,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 16-22, зареєстровано в Київському бюро технічної інвентаризації під реєстровим номером 3552-П за Відповідачем на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Якименко В.О. від 06.11.2007 №886п.;

- Нежиле приміщення (в літ. Б.), загальною площею 2565,8 кв.м., в тому числі: в підвалі 407,8 кв.м.; на першому поверсі - 427,4 кв.м.; на антресольному поверсі - 460,2 кв.м.; на другому поверсі - 490,7 кв.м.; на третьому поверсі - 475,1 кв.м.; на четвертому поверсі - 130,4 кв.м.; на п'ятому поверсі - 110,0 кв.м.; на шостому поверсі - 64,2 кв.м., що складають 20/100 частки від нежилого будинку площею 12650,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул.. Богдана Хмельницького, буд. 16-22, зареєстровано в Київському бюро технічної інвентаризації під реєстровим номером 3553-П за Відповідачем на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Якименко В.О. від 06.11.2007 №887 п.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами неодноразово вносились зміни до Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 21.10.2008 року за реєстровим №262.

Договором про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 21.10.2008 року за реєстровим №262, від 26.02.2010 року Сторони виклали п.1 Договору в наступній редакції: «З метою забезпечення належного виконання Іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором №50 від 21.10.2008 року та Додаткового договору, укладеного між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем, за яким Позичальник отримав від Кредитодавця кредит на загальну суму 195 000 000 грн. 00 коп., з процентною ставкою - у розмірі облікової ставки Національного банку України плюс 0,5 відсоткового пункту щомісячно в передостанній робочий день місяця до 13 години - за період з першого по останнє число поточного місяця та з строком погашення до 25.03.2016 року, Іпотекодавець передав в Іпотеку Іпотекодержателеві нерухомість, зокрема:

- Нежиле приміщення (в літ. А), загальною площею 1540,3 кв.м., в тому числі: в підвалі 258,0 кв.м., на першому поверсі - 304,6 кв.м.; на антресольному поверсі - 270,1 кв.м.; на другому поверсі 357,8 кв.м.; на третьому поверсі 349,8 кв.м., що складає 9/100 частки від нежилого будинку площею 16824,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 16-22, зареєстровано в Київському бюро технічної інвентаризації під реєстровим номером 3552-П за Відповідачем на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Якименко В.О. від 06.11.2007 №886п.;

- Нежиле приміщення (в літ. Б.), загальною площею 2565,8 кв.м., в тому числі: в підвалі 407,8 кв.м.; на першому поверсі - 427,4 кв.м.; на антресольному поверсі - 460,2 кв.м.; на другому поверсі - 490,7 кв.м.; на третьому поверсі - 475,1 кв.м.; на четвертому поверсі - 130,4 кв.м.; на п'ятому поверсі - 110,0 кв.м.; на шостому поверсі - 64,2 кв.м., що складають 20/100 частки від нежилого будинку площею 12650,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул.. Богдана Хмельницького, буд. 16-22, зареєстровано в Київському бюро технічної інвентаризації під реєстровим номером 3553-П за Відповідачем на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Якименко В.О. від 06.11.2007 №887 п;

- земельна ділянка, кадастровий номер :03:033:0058, загальною площею 4,5141 га та земельна ділянка, кадастровий номер :03:033:0055, загальною площею 1,0887 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Київської області, Обухівського району, смт. Козин, ТІЗ «ГРІН-ЗУНД», та належать Іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії АБ №304321, виданого Обухівським районним відділом земельних ресурсів 23.01.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №0048 та на підставі договору міни посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матюховою Т.П. 13.08.2009 року за реєстровим №2303. Право власності Іпотекодавця на ці земельні ділянці зареєстровано в Поземельній книзі за реєстровими №995:03:033:0058:001 та 995:03:033:0058:002.

Відповідно до п.1.2 Договору про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 21.10.2008 року за реєстровим №262, від 26.02.2010 року, загальна вартість предмета іпотеки складає, зокрема: нежилих приміщень, загальною площею 4106,1 кв.м., що складають 29/100 частин від нежилого будинку з підвалом та антресоллю, розташованого за адресою: м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, 16-22, становить 235 337 000 грн. 00 коп.; земельної ділянки кадастровий номер :03:033:0058, загальною площею 4,5141 га та земельної ділянки, кадастровий номер :03:033:0055, загальною площею 1,0887 га, які розташовані на території Київської області, Обухівського району, смт. Козин, ТІЗ «ГРІН-ЗУНД», становить 26 893 440 грн. 00 коп.

Договором про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 21.10.2008 року за реєстровим №262, від 19.03.2014 року Сторони виклали п.1 в такій редакції: «З метою забезпечення належного виконання Іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором №50 від 21.10.2008 року зі всіма змінами та доповненнями, що викладені шляхом укладення додаткових договорів до них, у тому числі і тими, які будуть укладені/можуть бути укладенні у майбутньому, укладеного між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем, Іпотекодавець передав в Іпотеку Іпотекодержателеві нерухомість».

Позов мотивовано тим, що станом на 01.03.2015 заборгованість відповідача за Кредитним договором від 21.10.2008 року №50 складає 185 852 088 грн. 66 коп., що складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 157 361 767 грн. 80 коп., заборгованості за прострочені проценти у розмірі 5 440 947 грн. 75 коп., нарахованої і несплаченої пені за прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 22 558 079 грн. 29 коп., нарахованої і несплаченої пені за простроченими процентами за користування кредитом у розмірі 341 293 грн. 82 коп., та нарахованих та несплачених штрафів за невиконання умов договору у сумі 150 000 грн. 00 коп.

У зв'язку з чим позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог Національного банку України за кредитним договором №50 від 21.10.2008 року на загальну суму 185 852 088 грн. 66 коп. шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною для подальшої реалізації предметів іпотеки, визначеною суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення продажу.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Нормами ст. 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Нормами ст. 193 Господарського кодексу України унормовано, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 345 Господарського кодексу України, встановлено, що у кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Як вже було зазначено, на виконання умов кредитного договору 21.10.2008 року між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Київ» з метою забезпечення кредитних зобов'язань було укладено Іпотечний договір.

Нормами ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

У відповідності до частини 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

У відповідності до ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно зі статтею 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж 30-ти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

Нормами ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Кредитного договору №50 від 21.10.2008 року Позивач виконав належним чином взяті на себе зобов'язання, надавши Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний банк «Київ» кредитні кошти у розмірі 195 000 000 грн. 00 коп., проте Відповідач у передбачені Кредитним договором та Додатковими угодами до нього строки свої зобов'язання щодо повернення зазначених кредитних коштів та нарахованих процентів не виконав, що підтверджується банківськими виписками, наданими Позивачем.

Постановою Кабінету Міністрів України № 61 від 11 лютого 2015 року прийнято рішення щодо передавання активів та зобов'язань ПАТ «АКБ «Київ» до іншого банку з державною часткою, розпочата процедура виведення з ринку ПАТ «АКБ «Київ», що підтверджується інформацією з офіційних веб-сайтів Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - http://bank.gov.ua, www.fg.gov.ua. Так, до ПАТ «АКБ «Київ» визначено застосувати спеціальну процедуру, передбачену статтями 39, 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Постановою Правління Національного банку України від 24.02.2015 № 128 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» до категорії неплатоспроможних» віднесено ПАТ «АКБ «Київ» до категорії неплатоспроможних.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 24.02.2015 № 128 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.02.2015 № 39 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «Київ», згідно з яким розпочато з 25.02.2015 року процедуру виведення ПАТ «АКБ «Київ» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 25.02.2015 р. по 24.05.2015 р. Призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «Київ», , МФО 322498, місцезнаходження: вул. Богдана Хмельницького, буд. 16-22, м. Київ, Україна, 01601.

Положеннями статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який встановлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначає повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Як правильно зазначено у рішенні суду першої інстанції, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

У відповідності до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Частиною 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті; 1 1) сплати регулярного збору до Фонду; 2) витрат, пов'язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини четвертої цієї статті; 3) виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю працівників банку; 4) виплати аліментів, пенсій, стипендій, інших соціальних, державних виплат, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, ушкодженням здоров'я або смертю, тощо; 5) здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації; 6) здійснення купівлі-продажу валюти фізичними та юридичними особами для погашення ними зобов'язань за кредитними договорами, виконання вимог, встановлених законодавством, для обов'язкового продажу валюти. (ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»)

Нормами ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що кредитор банку - це юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

З наведеного вбачається, що між сторонами склалися зобов'язальні відносини на підставі Кредитного договору, які носять майново - грошовий характер, оскільки в даному випадку Національний банк України виступає кредитором перед Відповідачем, на якого поширюється обмеження, встановлені ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Проте майнові вимоги Позивача до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» не можуть бути задоволені, оскільки у банку-боржнику запроваджено тимчасову адміністрацію, під час якої діє мораторій на задоволення вимог кредиторів та звернення стягнення на майно банку.

Стосовно заперечень відповідача проти позову з посиланням на те, що позовні вимоги щодо визначення способу реалізації предмета іпотеки за Іпотечним договором шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною для подальшої реалізації предметів іпотеки, визначеною суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення продажу, є неправомірними та фактичне виконання рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, наразі є неможливим, у зв'язку з введенням мораторію на примусову реалізацію майна, а також відсутності правових підстав на звернення стягнення на частку банку у спільній частковій власності, яка перебуває в іпотеці, Суд не вбачає підстав для їх розгляду по суті з огляду на встановлений факт неможливості задоволення вимог позивача під час дії тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «АКБ «Київ».

З матеріалів справи вбачається, що відповідач заперечуючи проти позову посилається на те, що договір міни визнаний недійсним, а на підставі рішення Господарського суду Київської області по справі №911/5176/14 прийнято рішення щодо застосування правових наслідків недійсності правочину щодо земельних ділянок, загальною площею 4,5141 га, кадастровий номер :03:033:0058, та загальною площею 1,0887 га, кадастровий номер :03:033:0055.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч.4 ст.334 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його реєстрації у встановленому законом порядку.

Проте відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту реєстрації права власності на вказане майно, що є предметом позову, за іншою особою.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що враховуючи запровадження тимчасової адміністрації у Відповідача з 25.02.2015 року відповідно до постанови Правління Національного банку України від 24.02.2015 року № 128 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі рішення від 24.02.2015 року № 39 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «Київ», відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» про звернення стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, апеляційна скарга позивача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2015 року по справі № 910/28361/14 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/28361/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Т.В. Ільєнок

О.В. Тищенко