ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року Справа № 915/1391/15

м.Миколаїв

За позовом: Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032)

в особі ВП «Южноукраїнська АЕС», промзона, а/с 20, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001.

до відповідача: Комунального підприємства «Костянтинівське підприємство житлово-комунального господарства», вул. Жовтневої революції, 20, смт. Костянтинівка, Арбузинський район, Миколаївська область, 55340.

про: стягнення заборгованості в загальному розмірі 84146,76 грн.

Суддя Ткаченко О.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 25.03.2015 № 420.

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 15.06.2015 № б/н.

Предмет спору: Позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 06-05/ПУ-32930 від 01.07.2013 в загальному розмірі 84 146,76 грн., у тому числі: 70 909,50 грн. основного боргу, 2 995,88 грн. інфляційних втрат, 524,64 грн. 3% річних, 4753,11 грн. пені за прострочення оплати, 4 963,65 грн. штрафу, 1827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у відповідності до наданого 18.08.2015 відзиву проти заявленої до стягнення суми заборгованості заперечує, вважає, що у відповідності до ст. 614 Цивільного кодексу України вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобовязання.

У відповідності до наданих до суду 17.09.2015 пояснень відповідач зазначив, що тариф на водопостачання 3,60 грн. за 1 куб. м (без врахування ПДВ) вважає не введеним, а нарахування заборгованості за січень березень 2015 допустиме за тарифом 0,78 грн. за 1 куб. м (з урахуванням ПДВ). При цьому відповідачем одночасно допускається можливість визначення дати введення тарифу 3,60 грн. за 1 куб. м не раніше 15 січня 2015 року.

В обґрунтування викладеної позиції відповідач посилається на ст.ст. 26, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Крім того відповідачем з огляду на відсутність його вини наданий розрахунок заборгованості по договору № 06-95/ПУ-32930 від 01.07.2013 року, згідно якого розмір боргу за водопостачання за січень-березень 2015 становить 59 433,24 грн., інфляційні втрати складають 1042,72 грн., сума 3% річних становить 402,96 грн., а пеня складає 13,43 грн. Проти стягнення штрафу відповідач заперечує, оскільки договором передбачений такий вид відповідальності, як пеня.

У судовому засіданні 29.09.2015 судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,

встановив:

01 липня 2013 року за №06-05/ПУ-32930 між Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, як постачальником, та комунальним підприємством Костянтинівське підприємство житлово-комунального господарства, як абонентом, був укладений договір на водопостачання, відповідно до умов якого постачальник зобовязався відпускати абоненту питну воду (водопостачання) на господарські потреби, згідно ГОСТ 2874-82 «Вода питна», а абонент зобов'язався оплачувати за використану питну воду в кількості та розмірах, передбачених цим договором. (п. 1.1 договору)

Згідно з п. 2.1.1 договору постачальник зобовязався забезпечити абонента питною водою згідно ГОСТ 2874-82 у кількості 322 957,00 м3/рік, що є лімітом споживання води та підтверджується розрахунком-заявкою (Додаток № 2 до цього договору).

Пунктами 2.1.6 та 2.2.5 договору його учасники погодили сумісний обов'язок кожного з них щомісячно, в передостанній робочий день звітного місяця разом складати акт про обсяг питної води, відпущеної абоненту за показниками приладів обліку, встановлених на межі експлуатаційної відповідальності сторін.

Як свідчать наявні в матеріалах справи акти (а.с. 17-18), на виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу за січень 2015 року - 7 178 м3 питної води, за лютий 2015 року 5873 м 3 питної води, за березень 2015 року 7 532 м 3 питної води.

Згідно передбачених п. 2.2.8 договору умов абонент зобов'язався проводити оплату за відпущену постачальником питну воду в строки і порядку, передбачені цим договором.

Розділом 3 договору сторони визначили порядок розрахунків.

Згідно п. 3.2 договору розрахунки за водопостачання здійснюються по встановленим тарифам, діючим на період дії договору. Порядок встановлення і застосування тарифів регулюється уповноваженими органами відповідно з вимогами чинного законодавства. При зміні тарифів розрахунки проводяться за новими тарифами з дня їх введення. Постачальник письмово повідомляє абонента про зміну тарифів. Повідомлення являється невід'ємною частиною договору.

Так відповідно до умов п. 3.3 договору щомісячно до 5 числа поточного місяця постачальник направляє абоненту рахунок на здійснення попередньої оплати на наступний розрахунковий період, та рахунок на суму фактично відпущеної питної води в розрахунковому періоді.

Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Постачальник направляє абоненту рахунки цінним листом з повідомленням про вручення.

Абонент до 20 числа поточного місяця, згідно пред'явленого постачальником рахунку, вносить платіж на наступний розрахунковий період в розмірі 100% вартості заявленого місячного об'єму споживання питної води.

У випадку різниці між сумою попередньої оплати за минулий розрахунковий період та вартістю фактично відпущеної питної води різниця сплачується абонентом протягом 5 робочих днів з дати одержання рахунку за фактично отриману в розрахунковому періоді питну воду. Якщо сума попередньої оплати перевищує вартість фактично отриманої в розрахунковому періоді питної води, то різниця зараховується як оплата майбутніх періодів.

Як свідчить п. 1 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16.12.2014 № 801, Державному підприємству «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» було установлено тариф на централізоване водопостачання - 3,60 грн. за 1 куб. м (без ПДВ).

У відповідності до п. 3 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16.12.2014 № 801 встановлено день набрання нею чинності з 01 січня 2015 року.

На виконання п. 3.2 договору №06-05/ПУ-32930 від 01.07.2013 позивач повідомленням від 26.12.2014 № 51/18780 (а.с. 61) довів до відома відповідача, що у відповідності до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16.12.2014 № 801 з 01.01.2015 тариф на централізоване водопостачання складатиме 3,60 грн. за 1 куб. м (без ПДВ).

При цьому для населення, підприємств та організацій Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області коригування тарифу з централізованого водопостачання було встановлено з 15.01.2015 року в розмірі 7,68 грн. (з ПДВ) за 1 куб. м рішенням Виконкому Костянтинівської селищної ради від 25.12.2014 № 78.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 № 2479-VI до повноважень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, відноситься у тому числі і встановлення тарифів на комунальні послуги суб'єктам природних монополій та суб'єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

За приписами ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 № 2479-VI Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, виконує функції державного регулювання у сфері теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення до закінчення процесу формування національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. До встановлення національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, тарифів на теплову енергію, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) мережами, постачання теплової енергії, а також тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення діють тарифи, що встановлені відповідно органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку.

З огляду на наведене положення Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16.12.2014 № 801 обов'язкові до виконання позивачем з дня набрання чинності з 01 січня 2015 року.

Відповідно до абзацу 1 чистини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

При цьому виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги;

споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Приписами ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено істотні умови договору між виконавцем/виробником та споживачем.

У відповідності до умов ч. 6 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі зміни цін/тарифів на житлово-комунальні послуги виконавець/виробник не менше ніж за 15 днів до введення їх у дію повідомляє про це споживачів з посиланням на рішення відповідних органів.

З огляду на наведене зазначені положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розповсюджуються саме на відносини з кінцевим споживачем (фізичними чи юридичними особами, які отримують або мають намір отримати житлово-комунальну послугу), а не на правовідносини між позивачем та відповідачем, які ґрунтуються на укладеному договорі № 06-05/ПУ-32930 від 01.07.2013.

На підставі вище вказаних актів про обсяги поставленої питної води за січень березень 2015 року позивачем, виходячи з встановленого тарифу на централізоване водопостачання 3,60 грн. за 1 м3 (без ПДВ), були виписані рахунки за водокористування та направлені відповідачу для здійснення оплати.

А саме, 10.02.2015 року згідно супровідного листа №05/2550 відповідачу направлений рахунок №РС,15-72 від 31.01.2015 з описом вкладень та поштовим повідомленням про вручення на суму 31008,96 грн. Зазначений рахунок вручений відповідачу 13.02.2015 року (а.с. 25). Відповідач частково оплатив цей рахунок в сумі 18009,06 грн., що підтверджено банківськими виписками з посиланням на рахунок за січень (а.с. 32-33). Таким чином, сума заборгованості за січень 2015 року становить 12999,90 грн.

11.03.2015 року згідно супровідного листа №05/4223 відповідачу направлений рахунок №РС,15-294 від 28.02.2015 з описом вкладень та поштовим повідомленням про вручення на суму 25371,36 грн. Зазначений рахунок вручений відповідачу 19.03.2015 року (а.с. 28), проте залишився відповідачем несплаченим.

09.04.2015 року згідно супровідного листа №05/5879 відповідачу направлений рахунок №РС,15-439 від 31.03.2015 з описом вкладень та поштовим повідомленням про вручення на суму 32538,24 грн. Зазначений рахунок вручений відповідачу 16.04.2015 року (а.с. 31), проте залишився відповідачем несплаченим.

Відповідно до норм ст. ст. 629, 525, 526 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи, що відповідач в порушення умов договору заборгованість в сумі 70909,50 грн. не сплатив, суд погоджується з правомірністю заявлених позивачем вимог в частині основної заборгованості.

За умовами ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

За приписами ч. 1 ст. 32 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Умовами п.3.5 договору його учасники передбачили, що у випадку несвоєчасної оплати платіжних документів в зазначений термін абонент сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від суми платежу за кожний день прострочення, враховуючи день фактичної оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7%.

Позивачем на підставі наведеного пункту договору визначено пеню в розмірі 0,1% від суми платежу за кожний день прострочення:

1) По рахунку №РС,15-72 від 31.01.2015, виходячи з суми боргу 12 999,90 грн., за період з 23.02.2015 по 01.07.2015 пеня становить 1676,99 грн.

2) По рахунку №РС,15-294 від 28.02.2015, виходячи з суми боргу 25371,36 грн., за період з 27.03.2015 по 01.07.2015 пеня становить 2461,02 грн.

3) По рахунку №РС,15-439 від 31.03.2015, виходячи з суми боргу 32538,24 грн., за період з 24.04.2015 по 01.07.2015 пеня становить 2245,14 грн.

При цьому заявлена позивачем до стягнення сума пені по рахунку №РС,15-439 від 31.03.2015 склала 615,10 грн.

Перевіривши розрахунок предявленої до стягнення суми пені, враховуючи, що її розмір не перевищує подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, суд погоджується з арифметичною правильністю проведеного розрахунку та загальним розміром пені 4 753,11 грн.

Крім того на підставі п.3.5 договору, враховуючи, що прострочення платіжних документів становить понад 30 днів, позивачем визначено штраф у розмірі 7% від суми прострочених платежів, сума якого склала 4963,65 грн.

Відповідач заперечував проти одночасного нарахування позивачем і штрафу и пені, не погоджуючись з одночасним застосуванням даних штрафних санкцій.

Заперечення відповідача судом не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Приписами п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013, № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Перевіривши розрахунок штрафу, викладений позивачем у позовній заяві, господарський суд погоджується з правомірністю і правильністю нарахованих штрафних санкцій.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач на підставі приписів ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних:

1) По рахунку №РС,15-72 від 31.01.2015, виходячи з суми боргу 12 999,90 грн., за період з 23.02.2015 по 01.07.2015 розмір 3% становить 137,83 грн.

2) По рахунку №РС,15-294 від 28.02.2015, виходячи з суми боргу 25371,36 грн., за період з 27.03.2015 по 01.07.2015 розмір 3% становить 202,28 грн.

3) По рахунку №РС,15-439 від 31.03.2015, виходячи з суми боргу 32538,24 грн., за період з 24.04.2015 по 01.07.2015 розмір 3% становить 184,53 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд погоджується з правильністю та правомірністю заявленої до стягнення загальної суми 524,64 грн.

Також позивачем заявлено до стягнення суму боргу з урахуванням інфляційних втрат:

1) По рахунку №РС,15-72 від 31.01.2015, виходячи з суми боргу 12 999,90 грн., за період з квітня по червень 2015 року втрати від інфляції складають 2206,08 грн.

2) По рахунку №РС,15-294 від 28.02.2015, виходячи з суми боргу 25371,36 грн., за період з травня по червень 2015 року втрати від інфляції складають 659,65 грн.

3) По рахунку №РС,15-439 від 31.03.2015, виходячи з суми боргу 32538,24 грн., за період червень 2015 року втрати від інфляції складають 130,15 грн.

Перевіривши розрахунок втрат від інфляції, господарський суд погоджується з правомірністю заявленої до стягнення загальної суми втрат від інфляції 2995,88 грн.

За правилами ст. 610, п. 1 ст. 612, 625 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного, суд приходить висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 821, 84, 85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Костянтинівське підприємство житлово-комунального господарства», вул. Жовтневої революції, 20, смт. Костянтинівка, Арбузинський район, Миколаївська область, 55340, ) на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032, код ЗКПО 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська АЕС» (промзона, а/с 20, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001, ) заборгованість за договором № 06-05/ПУ-32930 від 01.07.2013 в загальному розмірі 84 146,76 грн., у тому числі: 70 909,50 грн. основного боргу, 2 995,88 грн. інфляційних втрат, 524,64 грн. 3% річних, 4753,11 грн. пені за прострочення оплати, 4 963,65 грн. штрафу, 1827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 05 жовня 2015 року.

Суддя О.В.Ткаченко