КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2015 р. Справа№ 910/17761/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Новікова М.М.

при секретарі: Горбуновій М.Є.

за участю представників

від позивача: Бондаренко Р.В.;

від відповідача: Балацький С.С., Луценко В.О.;

від третьої особи: Андруховіч І.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова

компанія "Індіго"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 18.05.2015р.

у справі №910/17761/14 (головуючий судя: Пригунова А.Б.,

судді: Демидов В.О., Марченко О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус"

до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія

"Індіго"

третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на

стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Туристична

компанія АВН"

про стягнення 361 028,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Індіго" (далі - відповідач) 361 028,49 грн. страхового відшкодування за договором добровільного страхування №322-16007-13 від 23.12.2013р., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в порушення умов укладеного між сторонами договору, після настання страхового випадку відповідач не здійснив у погоджені порядку та строки виплату страхового відшкодування, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2014р., на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, до участі у розгляді справи як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Туристична компанія АВН" (далі - третя особа).

Відповідач заперечував проти позову, наголошуючи на безпідставності та непідтвердженості позовних вимог належними доказами. Зокрема, відповідач зазначав наступне:

- відповідачу було надано неповну та суперечливу інформацію про випадок, що має ознаки страхового, у зв'язку з чим він реалізував передбачене п.7.3.5 договору добровільного страхування №322-16007-13 від 23.12.2013р. право на відстрочку виплати страхового відшкодування на 30 днів;

- третя особа не повідомила відповідача про можливість настання страхового випадку протягом 2-х календарних днів з моменту, коли про це стало відомо, що унеможливило участь відповідача у врегулюванні випадку, що має ознаки страхового, у зв'язку з чим відповідачем було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування;

- згідно з правилами страхування страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальником надано свідомо неправдиві відомості про об'єкт страхування, про обставини, що мають істотне значення для оцінки ступеня страхового ризику; якщо страхувальник несвоєчасно і не в повному обсязі подав інформацію про випадок, який може бути визнаний страховим, без поважних на це причин, або створення страховику перешкоду, у визначенні обставин, характеру та розміру шкоди, яку нанесено третім особам.

Третя особа підтримала позов, зазначаючи про те, що неможливість своєчасної оплати послуг Представництва "Інтернешнл Ейр Транспорт Асосіейшн" зумовлено відкликанням Національним Банком України банківської ліцензії Публічного акціонерного товариства "Банк Форум", який здійснював обслуговування рахунку третьої особи, у зв'язку з чим позивач 14.07.2014р. здійснив оплату у сумі 361 028,49 грн. на користь Представництва "Інтернешнл Ейр Транспорт Асосіейшн". Окрім того, третя особа вказувала на те, що відповідач витребував у неї документи, не передбачені умовами п.7.2.7 договору добровільного страхування №322-16007-13 від 23.12.2013р.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/17761/14 від 18.05.2015р. позов було задоволено. Стягнуто з відповідача з будь якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 361 028,49 грн. та 7 220,57 грн. - судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/17761/14 від 18.05.2015р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права. Зокрема, відповідач звертав увагу суду апеляційної інстанції на наступне:

- третя особа не надала відповідачу всіх витребуваних ним документів, тоді як в п.7.2.7 договору страхування передбачено, що на вимогу страховика, страхувальник зобов'язаний надати можливість прийняти участь в урегулюванні страхового випадку, а також забезпечити безперешкодний доступ до документів та інформації, які мають на думку страховика, значення для визначення обставин, характеру і розміру збитку, а також усю необхідну документацію та наявні відомості щодо страхового випадку;

- 29.08.2014р. відповідачем було отримано відповідь від ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, якою підтверджено наявність податкового боргу у третьої особи, тобто інформація, надана відповідачу третьою особою 08.08.2014р., є недостовірною;

- третя особа повідомила відповідача про можливе настання страхового випадку лише 16.07.2014р., тобто вже після виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором гарантії, тоді як з наданих страхувальником пояснень про причини настання страхового випадку, що були отримані відповідачем 08.08.2014р. встановлено, що про можливість настання страхового випадку страхувальнику було відомо ще з березня 2014 року;

- третя особа своєю бездіяльністю унеможливила участь страховика в урегулюванні випадку, що містить ознаки страхового, а також безперешкодному доступі до документів та інформації, які мають, на думку страховика, значення для визначення обставин, характеру і розмірів збитку, а також не надало усю необхідну документацію та наявні відомості щодо випадку, що містить ознаки страхового;

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2015р. (головуючий суддя Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Новіков М.М.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.08.2015р.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 11.08.2015р. було змінено склад суду та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Зеленіна В. О., Корсакової Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.08.2015р. апеляційну скаргу було прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Зеленіна В. О., Корсакової Г.В. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.08.2015р.

В судове засідання 11.08.2015р. з'явилися лише представники сторін. Представник третьої особи не з'явився, про поважність причин нез'явлення суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.08.2015р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 10.09.2015р.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2015р. було змінено склад суду та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Корсакової Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2015р. апеляційну скаргу було прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Корсакової Г.В. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 10.09.2015р.

В судове засідання 10.09.2015р. з'явилися лише представники сторін. Представник третьої особи не з'явився, про поважність причин нез'явлення суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2015р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 01.10.2015р.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 01.10.2015р. було змінено склад суду та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Новікова М.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.10.2015р. апеляційну скаргу було прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Новікова М.М. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.10.2015р.

В судовому засіданні 01.10.2015р. представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/17761/14 від 18.05.2015р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні 01.10.2015р. представник позивача заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просив суд в задоволенні скарги відмовити та залишити оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін, як таке, що було прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні 01.10.2015р. представник третьої особи не висловив власної позиції по суті апеляційної скарги та зазначив про те, що залишає вирішення скарги на розсуд суду.

В судовому засіданні 01.10.2015р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

23.12.2013р. між позивачем, як гарантом, та третьою особою, як принципалом, було укладено договір №221/ЮГ-13 про забезпечення грошових зобов'язань щодо продажу пасажирських авіаперевезень туристичними операторами/агентами, акредитованими ІАТВ (далі - Договір банківської гарантії) (том справи - 1, аркуші справи - 17-19).

Відповідно до Договору банківської гарантії (п.п.1.1, 2.1-2.4) гарант для забезпечення виконання грошових зобов'язань принципалом, як акредитованим агентом (або тим, що має намір стати акредитованим агентом) з продажу пасажирських авіаперевезень відповідно до агентських договорів з Міжнародною асоціацією Повітряного транспорту (далі - ІАТА та бенефіціар) та/або авіакомпаніями-учасниками Звітно-розрахункової системи ІАТА BSP (далі - основне зобов'язання), перед бенефіціаром, в період дії цього договору зобов'язується при виконанні принципалом умов цього договору надати банківську гарантію виконання основного зобов'язання з наступними реквізитами: №221 від 23.12.2013р. (далі - гарантія). Гранична сума відповідальності за гарантією, що надається відповідно до п.п.1.1 цього договору, складає 599 475,00 грн., що є еквівалентом 75 000,00 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України. Гарантією за цим договором забезпечується оплата будь-яких грошових зобов'язань (у тому числі штрафних санкцій та компенсаційних платежів), що можуть стати заборгованими принципалом перед авіакомпаніями-членами ІАТА та/або авіакомпаніями - учасниками звітно-розрахункової системи ІАТА BSP (далі - BSP України), які призначили або призначать принципала агентом з продажу пасажирських авіаперевезень відповідно до агентських договорів. Вимога бенефіціара до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред'являється у письмовій формі. У вимозі до гаранта бенефіціар повинен вказати, у чому полягає порушення принципалом основного зобов'язання, забезпеченого гарантією.

Сума гарантії сплачується бенефіціару у разі невиконання основного зобов'язання, визначеного в п.1.1 цього договору, протягом 3-х банківських днів від дати отримання гарантом від бенефіціара письмової вимоги. Гарантія надається після виконання п.п.3.1.1, 4.1 цього договору і є безвідкличною та безумовною. Гарантія чинна з 01.02.2014р. до 31.01.2015р. або до її дострокового анулювання.

23.12.2013р. позивач видав банківську гарантію №221 на оплату усіх заборгованих третьою особою коштів, або коштів, що можуть стати заборгованими третьою особою перед авіакомпаніями - членами ІАТА та/або авіакомпаніями - учасниками звітно-розрахункової системи ІАТА, які призначили, або призначать третю особу агентом з продажу пасажирських авіаперевезень (том справи - 1, аркуші справи - 20-22).

В той же день між відповідачем, як страховиком, та третьою особою, як страхувальником, було укладено договір добровільного страхування відповідальності (ІАТА) №322-16007-13 (далі - Договір страхування) (том справи - 1, аркуші справи - 23-24).

За умовами Договору страхування (п.2.1) предметом останнього є майнові інтереси страхувальника, пов'язані із його зобов'язанням відшкодувати в порядку, встановленому згідно з чинним законодавством України та договором про забезпечення грошових зобов'язань щодо продажу пасажирських авіаперевезень туристичними операторами/агентами, акредитованими ІАТА №221/ЮГ-13 від 23.12.2013р. (далі - Договір гарантії), укладеним між страхувальником та вигодонабувачем, збитки, що можуть бути заподіяні вигодонабувачу внаслідок невиконання страхувальником своїх грошових зобов'язань, в тому числі штрафних санкцій та компенсаційних платежів перед бенефіціаром відповідно до агентських договорів між страхувальником та авіакомпаніями - членами ІАТА та/або авіакомпаніями - учасницями Звітно-розрахункової системи ІАТА BSP.

В розділі 3 Договору страхування наведено визначення страхового випадку, згідно з п.3.1 якого страховим випадком за цим договором є фактичне здійснення вигодонабувачем в період дії договору витрат, передбачених Договором гарантії, що виникли внаслідок невиконання страхувальником своїх грошових зобов'язань перед бенефіціаром відповідно до агентських договорів між страхувальником та авіакомпаніями - членами ІАТА та/або авіакомпаніями - учасницями звітно-розрахункової системи ІАТА BSP.

Розмір страхової суми наведений в п.4.1 Договору страхування, відповідно до якого страхова сума по цьому договору становить 599 475,00 грн., що є еквівалентом 75 000,00 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на день укладення договору. Зазначена страхова сума встановлюється по одному і кожному страховому випадку, що може настати протягом строку дії цього договору.

Страхувальник зобов'язаний: протягом двох календарних днів з моменту, коли про це стало відомо страхувальнику, повідомити страховика про можливість настання страхового випадку; на вимогу страховика надати йому можливість приймати участь в урегулюванні страхового випадку, а також забезпечити безперешкодний доступ до документів та інформації, які мають, на думку страховика, значення для визначення обставин, характеру і розміру збитків, а також всю необхідну документацію та наявні відомості щодо страхового випадку. В процесі врегулювання страхового випадку виконувати рекомендації страховика (п.п.7.2.6-7.2.8 Договору страхування).

Дії сторін при настанні страхового випадку, а також порядок і умови здійснення страхового відшкодування наведені в розділі 8 Договору страхування, згідно з п.п.8.2-8.4, 8.6 якого при настанні події, що в подальшому може кваліфікуватись як страховий випадок вигодонабувач протягом двох робочих днів письмово повідомляє про це страховика шляхом подання заяви за формою, вказаною у додатку 1 до цього Договору. Для здійснення виплати страхового відшкодування, страховику мають бути надані такі документи: копія цього договору; заява вигодонабувача про виплату страхового відшкодування; копія договору гарантії; копії письмової вимоги бенефіціара до вигодонабувача щодо виконання останнім зобов'язань за виданою гарантією з визначенням розміру збитків; документи, що підтверджують виконання вигодонабувачем зобов'язань перед бенефіціаром за виданою гарантією; копія письмової вимоги вигодонабувача до страхувальника щодо відшкодування збитків вигодонабувача за виданою гарантією; оформлений (підписаний) з боку вигодонабувача договір уступки права вимоги страховику щодо грошової суми, сплаченої вигодонабувачем бенефіціару за договором гарантії. Зазначений договір уступки права вимоги повинен набувати чинності у певному грошовому розмірі при виконанні наступної відкладальної умови: виплати страховиком вигодонабувачу суми страхового відшкодування у відповідному обсязі, згідно з умовами даного договору страхування. При настанні страхового випадку страховик протягом 15 робочих днів з дня отримання всіх необхідних документів, зазначених у п.8.3 цього договору, складає страховий акт та здійснює виплату страхового відшкодування вигодонабувачу. Причинами для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є: настання матеріальних збитків вигодонабувача внаслідок обставин, зазначених у розділі 6 цього договору; відсутність (часткова або повна) документів, необхідних для виплати страхового відшкодування.

Згідно з п.5.1 Договору страхування строк дії останнього становить один рік, за умови дотримання страхувальником графіка сплати страхового платежу і в частині зобов'язань страховика договір діє з 01.02.2014р. до 31.01.2015р.

На виконання умов Договору страхування третя особа перерахувала відповідачу страховий платіж, про що свідчить наявне в матеріалах справи платіжне доручення №41389 від 23.12.2013р. (том справи - 1, аркуш справи - 26).

09.07.2014р. до позивача звернулося Представництво "Інтернешнл Ейр Транспорт Асосіейшн" із заявою, в якій просило здійснити виплату по банківській гарантії №221 від 23.12.2013р. на суму 361 028,49 грн., у зв'язку з невиконанням третьою особою своїх фінансових зобов'язань до 31.03.2014р. відповідно з офіційним повідомленням Агентського адміністратора від 18.03.2014р. дію договору про надання агентських послуг з продажу авіаперевезень припинено з 30.04.2014р. (том справи - 1, аркуші справи - 27-28).

11.07.2014р. позивач направив відповідачу та третій особі повідомлення №1505 про намір виконати вимогу Представництва "Інтернешнл Ейр Транспорт Асосіейшн" та в межах встановленого строку сплатити суму відшкодування за банківською гарантією №221 від 23.12.2013р. у сумі 361 028,49 грн. (том справи - 1, аркуш справи - 29).

14.07.2014р. позивач перерахував 361 028,49 грн. за банківською гарантією №221 від 23.12.2013р. на користь Представництва "Інтернешнл Ейр Транспорт Асосіейшн", що підтверджується наявним в матеріалах справи меморіальним ордером №1073 від 14.07.2014р., а також направив відповідачу заяву №1518 від 14.07.2014р. про настання події, що може бути визнана страховим випадком за Договором страхування, в якій повідомив про здійснення виплати за вищезгаданою банківською гарантією (том справи - 1, аркуш справи - 31, 33).

16.07.2014р. третя особа також направила відповідачу лист №42/01 від 15.07.2014р. про можливе настання страхового випадку за Договором страхування (том справи - 1, аркуш справи - 187).

Відповідач листами №61/2-240714/5 від 24.07.2014р. та №61/2-240714/3 від 24.07.2014р. повідомив позивача про те, що відповідно до п.7.3.1 Договору страхування відповідач вважає необхідним самостійно з'ясувати причини та обставини настання збитків позивача, як вигодонабувача за цим договором, пов'язаних із виплатою коштів за Договором банківської гарантії, а також просив позивача та третю особу надати додаткові документи (том справи - 1, аркуші справи - 35-36, 78-79).

Листами №1596 від 29.07.2014р. та №1663 від 06.08.2014р. позивач направив відповідачу витребувані документи та просив у найкоротший термін здійснити виплату страхового відшкодування(том справи - 1, аркуші справи - 37-38).

Натомість відповідач листом №61/2-070814/2 від 07.08.2014р. повідомив позивача про те, що ним було направлено запити з метою з'ясування питання про існування податкового боргу у третьої особи, посилаючись при цьому на наявність у відповідача сумнівів щодо обґрунтованості виплати страхового відшкодування (том справи - 1, аркуші справи - 97-98).

Окрім того, листом № 61/2-30814/1 від 13.08.2014р. відповідач звернувся до третьої особи з проханням надати додаткові документи (том справи - 1, аркуші справи - 100-101).

Третя особа в листі від 19.08.2014р. зазначила, про те, що 08.08.2014р. відповідачу були надані у повному обсязі витребувані ним документи та інформацію (том справи - 1, аркуш справи - 85-86, 104).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачу було надано всі документи, необхідні для здійснення виплат страхового відшкодування. Однак, на думку позивача, відповідач безпідставно ухиляється від виконання свого договірного зобов'язання, чим порушує права та охоронювані законом інтереси позивача. Зважаючи на відмову відповідача в добровільному порядку виконати умови Договору страхування, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 361 028,49 грн. страхової виплати в примусовому порядку.

Місцевий господарський суд задовольнив позовні вимоги повністю, визнавши їх нормативно обґрунтованими та документально підтвердженими.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, вважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката) (ст. 990 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для неналежного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В ст. 629 Цивільного Кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України).

Як уже зазначалося вище, предметом розгляду у даній справі є вимоги про стягнення з відповідача, як страховика, страхового відшкодування, яке підлягало виплаті внаслідок настання страхового випадку.

Відповідно до ст. ст. 989, 991 Цивільного кодексу України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Вказані правові норми кореспондуються з положеннями ст. 26 Закону України "Про страхування", згідно з якою підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

В процесі судового розгляду було встановлено, що позивач, як вигодонабувач, та третя особа, як страхувальник, у встановленому Договором страхування порядку і строки повідомили відповідача, як страховика, про настання страхового випадку та намір позивача здійснити виплату страхового відшкодування за Договором банківської гарантії.

Окрім того, позивач і третя особа на вимогу відповідача надали необхідні для здійснення страхової виплати пояснення та документи.

Колегією суддів враховано посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що третя особа повідомила відповідача про можливе настання страхового випадку лише в липні 2014 року, тобто вже після виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором банківської гарантії, тоді як з наданих страхувальником пояснень про причини настання страхового випадку, що були отримані відповідачем 08.08.2014р. встановлено, що про можливість настання страхового випадку страхувальнику було відомо ще з березня 2014 року.

Дійсно, в наданих відповідачу поясненнях третя особа зазначала про те, що у березні 2014 року після направлення на оплату платіжних доручень на загальну суму 361 028,49 грн., Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" відмовило у проведенні цих платіжних документів у зв'язку з введенням тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "Банк Форум" на період з 14.03.2014р. до 13.06.2014р. та відкликанням Національним банком України банківської ліцензії з 13.06.2014р. За наведених обставин, третя особа не могла впливати на обставини та події, що призвели до настання страхового випадку.

Відповідно до п.3.1 Договору страхування страховим випадком за цим договором є фактичне здійснення позивачем (вигодонабувачем) в період дії цього договору витрат, передбачених Договором гарантії, що виникли внаслідок невиконання третьою особою (страхувальником) своїх грошових зобов'язань перед Міжнародною Асоціацією Повітряного транспорту (бенефіціаром) відповідно до агентських договорів між третьою особою (страхувальником) та авіакомпаніями - членами ІАТА та/або авіакомпаніями - учасницями звітно-розрахункової системи ІАТА.

Тобто, страховим випадком є саме фактичне здійснення позивачем витрат, передбачених Договором гарантії.

Відповідні витрати були понесені позивачем 14.07.2014р. При чому, про намір виконати вимогу Представництва "Інтернешнл Ейр Транспорт Асосіейшн" та в межах встановленого строку сплатити суму відшкодування за банківською гарантією №221 від 23.12.2013р. у сумі 361 028,49 грн. позивач повідомив відповідача ще 11.07.2014р., а безпосередньо в день проведення виплати банківської гарантії (14.07.2014р.) позивач надіслав відповідачу заяву про настання страхового випадку. Вказані обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи листуванням сторін та не заперечується ними.

Третя особа 16.07.2014р. направила відповідачу лист №42/01 від 15.07.2014р. про можливе настання страхового випадку за Договором страхування.

Наведені дії позивача та третьої особи відповідають умовам п.п.7.2.6, 8.2 Договору страхування, в яких визначено порядок і строки повідомлення відповідача, як страховика про настання страхового випадку.

Доказів, які б свідчили про протилежне, ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції не надано.

Відповідач наголошував на тому, що третя особа повинна була його повідомити про можливість настання страхового випадку відповідно до п.7.2.6 Договору страхування. Однак при цьому умовами Договору страхування не визначено, що саме вкладено в поняття "можливість настання страхового випадку". До того ж, як уже зазначалося вище, Договором страхування встановлено обов'язок повідомити про настання страхового випадку як страхувальника (третьої особи), так і вигодонабувача (позивача), що й було ними зроблено.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів надання позивачем та/або третьою особою неправдивих відомостей про об'єкт страхування, обставини настання страхового випадку, а також чинення перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру шкоди, яку нанесено третім особам.

Судом враховано посилання в апеляційній скарзі на лист ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про наявність податкового боргу у третьої особи в розмірі 4 797,34 грн. (том справи - 1, аркуш справи - 107). Однак вказаний лист не спростовує ані факту настання страхового випадку (виплату позивачем відшкодування за банківською гарантією №221 від 23.12.2013р у сумі 361 028,49 грн.), ані факту повідомлення відповідача про страховий випадок і надання необхідних документів у порядку і строки, визначені в Договорі страхування.

Натомість відповідач не надав суду мотивованого рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування за Договором страхування, а також не довів факту існування об'єктивних обставин, які б звільняли його від обов'язку виплатити страхове відшкодування за вказаним Договором.

Згідно зі ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Дана норма кореспондується зі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

З вищенаведеного слідує, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За результатами перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування викладеного у позові, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Враховуючи викладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/17761/14 від 18.05.2015р. прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору її подання покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43, 77, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Індіго" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/17761/14 від 18.05.2015р. - без змін.

2. Матеріали справи №910/17761/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому законом порядку та строки.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

М.М. Новіков