ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" вересня 2015 р.Справа № 916/2855/15

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Зайцев Ю.О.

при секретарі судового засідання Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1; Латій О.В. - адвокат;

Від відповідача-1: ОСОБА_3 (довіреність від 05.08.2015р.);

Від відповідача-2: ОСОБА_3 (довіреність № 1111 від 05.08.2015р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, як учасника Приватного підприємства „ Іллічівська перлина" до відповідачів Приватного підприємства „Іллічівська перлина" та ОСОБА_5 про визнання недійсною заяви та рішення загальних зборів, -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 14 липня 2015 року ОСОБА_1, як учасник Приватного підприємства „Іллічівська перлина" звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до відповідачів Приватного підприємства „Іллічівська перлина" та ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення загальних зборів, оформлене протоколом № 2 від 10.09.2010р., визнання недійсною заяви ОСОБА_1, затвердженою рішенням загальних зборів учасників Приватного підприємства „Іллічівська перлина", оформленої протоколом № 2 від 10.09.2010р.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що, як стверджує в свої позовній заяві, позивач в лютому 2015 року зробив переклад Статуту Приватного підприємства „Іллічівська перлина", виявилося, що ОСОБА_1 виключили зі складу учасників Приватного підприємства „Іллічівська перлина" без майнових та немайнових претензій.

Ухвалою суду від 17.07.2015 р. порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

06.08.2015р. до канцелярії суду надійшла заява представника відповідачів ОСОБА_3 (вх. ГСОО №20011/15) про отримання процесуальних документів в електронному вигляді.

06.08.2015р. представником відповідачів до канцелярії суду надана заява (вх. ГСОО №20015) на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS повідомлення.

19.08.2015р. представником відповідачів до канцелярії суду надано заява (вх. ГСОО №2-4581/15) про застосування строку позовної давності.

19.08.2015р. представником позивача у судовому засіданні була надана уточнена позовна заява (вх. ГСОО №20990/15).

19.08.2015р. в судовому засіданні представником відповідача надано клопотання про продовження строку вирішення спору по справі на 15 днів відповідно до ст. 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.08.2015р. задоволено клопотання представника відповідача та продовжено строк розгляду справи на 15 днів до " 02" жовтня 2015р. відповідно до ст. 69 ГПК України.

07.09.2015р. представником відповідачів до канцелярії суду був наданий відзив на позовну заяву (вх. ГСОО № 22147/15).

В судовому засіданні 21.09.2015р. представником позивача було надана уточнена позовна заява.

В судовому засіданні 21.09.2015р. представником відповідача було надане клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових документів (вх. ГСОО №23321/15).

28.09.2015р. у судовому засіданні після повернення з нарадчої кімнати було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Згідно рішення засновника № 1 від 18.04.2015 року ОСОБА_1 було створено Приватне підприємство „ Іллічівська перлина", з моменту створення Приватного Підприємства „Іллічівська перлина" він виконував функції директора підприємства.

15 вересня 2005 року Приватне підприємство „ Іллічівська перлина", від імені якого ОСОБА_1 діяв як директор підприємства, його рідний брат ОСОБА_6 уклали договір про спільну діяльність, відповідно до якого в розділі 1 зазначено, що сторони зобов'язуються шляхом об'єднання майна та зусиль спільно діяти без утворення юридичної особи з метою провести будівництво об'єкта нерухомості, а саме 6-ти поверхневого адміністративно-ділового центру, загальна площа якого становить 6750,0кв.м., та підземного паркінгу площею 1125,0 кв.м., розташованому безпосередньо під адміністративно-діловим центром на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, також спільно експлуатувати побудовану будівлю протягом терміну дії цього Договору.

Будівництво вказаного 6-ти поверхового адміністративно-ділового центру здійснювалось за власні кошти ОСОБА_1, а також кошти його рідного брата ОСОБА_6.

Будівництво об'єкта нерухомості планувалось здійснювати на земельній ділянці площею 2,2075 га по зазначеній вище адресі, що належала ОСОБА_6 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 02.09.2003 р.

В подальшому, адреса земельної ділянки була змінена на адресу: АДРЕСА_2. Та на сьогоднішній день ця земельна ділянка поділена на дві ділянки за цією адресою (кадастрові номери НОМЕР_3 та НОМЕР_4).

15 травня 2006 року договір про спільну діяльність від 15.09.2005 року був викладений у новій редакції та згідно додатку № 1 до Договору в новій редакції (п.1) внески сторін склали:

- Сторона 1 (ПП «Іллічівська перлина») - кошти в сумі 7 350 000 грн., які мають бути направлені в повному обсязі на фінансування об'єкту будівництва. Частка Сторони 1 у спільному майні склала 98 %.

- Сторона 2 (ОСОБА_6.) - право користування часткою земельної ділянки площею 2946 кв.м., що розташована у межах земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3. Вартість внеску Сторони 2 за спільним рішенням склала 150 000,00 грн.

Як зазначає позивач, в 2010 році ОСОБА_1 сильно захворів.

10 вересня 2010 року ОСОБА_1 підписав складену українською мовою заяву та протокол № 2 про те, що він виходить з числа засновників ПП «Іллічівська перлина» без будь-яких претензій до підприємства.

10 вересня 2010 року відповідно до протоколу № 2 ОСОБА_1 було виключено зі складу засновників (учасників) ПП «Іллічівська перлина», а ОСОБА_5 був включений у склад засновників (учасників) підприємства.

Однак, як зазначає позивач у позові ОСОБА_1 є сірійцем і громадянином Російської Федерації, його рідною мовою є арабська мова, між тим, в силу того, що рідна мова ОСОБА_1 - арабська мова, а українською мовою він не володіє, ОСОБА_1 підписав заяву та Протокол № 2 від 10.09.2010., при цьому помилившись щодо обставин, які мають істотне значення.

Тому, підписуючи заяву, ОСОБА_1 довіряв своїм братам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і вважав, що підписував документи про включення у склад засновників одного них та про розподіл часток статутного капіталу між співзасновниками таким чином: ОСОБА_1 - 98 % статутного капіталу, а ОСОБА_6 (чи ОСОБА_5) - 2 % статутного капіталу.

Виявилося, що ОСОБА_1 взагалі виключили зі складу засновників, про що він дізнався лише в 2015 році, коли в лютому 2015 року зробив переклад Статуту підприємства на арабську мову.

З наведених підстав, позивач звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до відповідачів Приватного підприємства „Іллічівська перлина" та ОСОБА_5 та уточненням до неї, відповідно до якої просить суд визнати недійсною заяву ОСОБА_1, засвідчену Мартиненко А.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, що зареєстровано в реєстрі за №1699, про добровільний вихід зі складу засновників (учасників) приватного підприємства «Іллічівська перлина», , з відповідним внесенням змін до статуту Приватного підприємства «Іллічівська перлина», та про відсутність фінансових, майнових та моральних претензій до вказаного Товариства та визнати недійсними рішення, оформлені протоколом №2 зборів учасників Приватного підприємства «Іллічівська перлина» від 10 вересня 2010 року, про включення до складу учасників приватного підприємства «Іллічівська перлина» ОСОБА_5, про виключення ОСОБА_1 зі складу засновників (учасників) приватного підприємства «Іллічівська перлина» без майнових та немайнових претензій на підставі нотаріально посвідченої заяви від 10 вересня 2010 р., про внесення відповідних змін до Установчих документів приватного підприємства «Іллічівська перлина», затвердження та підпису Статуту Приватного Підприємства «Іллічівська перлина» у новій редакції.

07.09.2015р. представником відповідачів до канцелярії суду був наданий відзив на позовну заяву (вх. ГСОО № 22147/15) відповідно до якого, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що у 2010р. ОСОБА_1 сильно захворів, та у цей період 10 вересня 2010 року підписав складену українською мовою заяву та протокол № 2 про те, що він виходить з числа засновників ПП «Іллічівська перлина» без будь-яких претензій до підприємства.

Крім того, 15 вересня 2005 року ПП «Іллічівська перлина», від імені якого ОСОБА_1 діяв як директор підприємства, та його рідний брат ОСОБА_6 уклали договір про спільну діяльність, відповідно до розділу 1 якого сторони зобов'язуються шляхом об'єднання майна та зусиль спільно діяти без утворення юридичної особи з метою провести будівництво об'єкта нерухомості, а саме 6-ти поверхового адміністративно-ділового центру, загальна площа якого складає 6750,0 кв.м., та підземного паркінгу площею 1125,0 кв.м., розташованому безпосередньо під адміністративно-діловим центом на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, також спільно експлуатувати побудовану будівлю протягом терміну дії цього Договору.

Будівництво вказаного 6-ти поверхового адміністративно-ділового центру здійснювалось за власні кошти ОСОБА_1, а також кошти його рідного брата ОСОБА_6. Будівництво об'єкта нерухомості планувалось здійснювати на земельній ділянці площею 2,2075 га по зазначеній вище адресі, що належала ОСОБА_6 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 02.09.2003 р.

Між тим, сторонами 15 травня 2006 року договір про спільну діяльність від 15.09.2005року був викладений у новій редакції та згідно додатку № 1 до Договору в новій редакції (п.1) внески сторін склали: Сторона 1 (ПП «Іллічівська перлина») - кошти в сумі 7 350 000 грн., які мають бути направлені в повному обсязі на фінансування об'єкту будівництва. Частка Сторони 1 у спільному майні склала 98 %. Сторона 2 (ОСОБА_6.) - право користування часткою земельної ділянки площею 2946 кв.м., що розташована у межах земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3. Вартість внеску Сторони 2 за спільним рішенням склала 150 000,00 грн.

Як зазначає позивач підписуючи заяву, ОСОБА_1 довіряв своїм братам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і вважав, що підписував документи про включення у склад засновників одного них та про розподіл часток статутного капіталу між співзасновниками таким чином: ОСОБА_1 - 98 % статутного капіталу, а ОСОБА_6 (чи ОСОБА_5) - 2 % статутного капіталу.

Однак, як зазначає позивач та встановлено судом ОСОБА_1 взагалі виключили зі складу засновників, про що, він дізнався лише в 2015 році, коли в лютому 2015 року зробив переклад.

Вказані відомості підтверджуються наявним в матеріалах справи перекладом статутних документів на арабську мову здійснений в Департаменті перекладів при «Асоціації перекладачів та філологів» перекладачем ОСОБА_10 від 10.03.2015р.

В уточненнях до позову зазначено, що правочин позивачем вчинений помилково та подання заяви про вихід зі складу учасників приватного підприємства та передання своїх прав іншій особі є неправомірним. Безоплатне передання своїх майнових прав іншій особі є даруванням (ст. 717, ч.2 ст. 718 Цивільного кодексу України) й має оформлюватися двостороннім договором, а не письмовою заявою. Крім того, правовий статус засновника приватного підприємства пов'язаний не тільки з правами, але й певними обов'язками, а тому потрібна згода іншої особи на набуття такого статусу. Державному реєстратору має подаватись нотаріально завірена копія заяви фізичної особи про вихід з товариства. Така копія має бути завірена нотаріусом тільки після засвідчення справжності підпису фізичної особи на документі (ч.2 ст. 75 Закону України «Про нотаріат»). Але нотаріус не може засвідчити справжність підпису на документі, який має характер угоди (ч.і ст. 78 Закону України «Про нотаріат»). Таким чином, якщо у заяві про вихід з товариства буде зазначено, що права засновника передаються іншій особі та назване її ім'я, то це має розглядатися як договір дарування. Єдиним можливим і юридично обгрутованим варіатом передання своїх прав засновника іншій особі є укладання договору купівлі-продажу (дарування, міни) таких прав.

Господарський суд, не вбачаючи підстав для визнання дій позивача по оформленню оспорюваної заяви такими, що вчинені внаслідок помилки, погоджується з іншою частиною обґрунтування позовних вимог з огляду на таке.

Безоплатне передання своїх майнових прав іншій особі за своєю правовою природою є даруванням.

Відповідно до ст. 717 Цивільного кодексу україни, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

За приписами ст. 718 Цивільного кодексу України, дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому.

Відповідно до ч. 3 ст. 719 Цивільного кодексу України, договір дарування майнового права та договір дарування з обов'язком передати дарунок у майбутньому укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним.

Таким чином суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про вихід з числа засновників (учасників) ПП «Іллічівська перлина» від 10.09.2010р. та рішення загальних зборів, оформлене протоколом № 2, про те, що ОСОБА_1 виходить з числа засновників ПП «Іллічівська перлина» без будь-яких претензій до підприємства, який складений на підставі заяви, є незаконними, оскільки правочин, за змістом якого безкоштовно передаються майнові права та обов'язки засновника приватного підприємства, має оформлюватися двостороннім договором, а не письмовою заявою.

Крім того, правовий статус засновника приватного підприємства пов'язаний не тільки з правами, але й певними обов'язками, а тому потрібна згода іншої особи на набуття такого статусу.

За правилами ч.ч.1,2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину (договору) є недодержання в момент вчнення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1-3,5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадм; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним, відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи викладене, те, що оспорювана заява про вихід зі складу приватного підприємства, являється за своєю суттю одностороннім правочином у розумінні ст.202 ЦК України, адже спрямована на припинення цивільних прав та обов'язків, суд вважає за необхідне визнати її недійсною на підставі ст.ст.203,215 ЦК України та визнати недійсним рішення, оформлене протоколом №2 загальних зборів учасників Приватного підприємства «Іллічівська перлина» від 10 вересня 2010 року що прийняте на підставі зазначеної заяви.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 256, частини першої статті 257, частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У статті 268 ЦК України наведено невичерпний перелік вимог, на які позовнадавність не поширюється. У частині другій цієї статті передбачено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Але в деяких випадках позовна давність не може поширюватись і на інші категорії вимог, хоча про це прямо й не зазначено у законі. Так, позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України), оскільки в такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення. Отже, власник може пред'явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав (пункт 5.1 пленуму Вищого господарського суд; України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 № 10).

Оскільки, в даному випадку позивач, звертаючись до суду, фактично намагається шляхом визнання недійсними заяви та рішення зборів усунути перешкоди у здійсненні ним права розпоряджання своїми майновими правами, порушення яких відбувається на теперішній час та має триваючий характер, а отже перебіг позовної давності не розпочався, адже триваюче правопорушення ще не закінчені на момент розгляду спору.

Враховуючи вищенаведене, суд, проаналізувавши норми чинного законодавства, яким регулюються спірні правовідносини сторін дійшов висновку, про правомірність заявлених позивачем позовних вимог та задоволення позову у повному обсязі.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Рішення прийнято на підставі наданих доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідача Приватного підприємства «Іллічівська перлина» на користь позивача на витрати по сплаті судового збору у розмірі - 1 218,00 грн. за вимогу про визнання недійсним рішення, оформленого протоколом №2 зборів учасників Приватного підприємства «Іллічівська перлина» від 10 вересня 2010 року, решта судового збору покладається на позивача у справі, оскільки ним порушено законодавство під час оформлення заяви про вихід із Приватного підприємства «Іллічівська перлина».

Керуючись ст.ст. 32,33,34,38,43,44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1, як учасника Приватного підприємства „ Іллічівська перлина" до відповідачів Приватного підприємства „Іллічівська перлина" та ОСОБА_5 про визнання недійсною заяви та рішення загальних зборів - задовольнити.

2. Визнати недійсною заяву ОСОБА_1, засвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мартиненко А.І., що зареєстрована в реєстрі за №1699, про добровільний вихід зі складу засновників (учасників) приватного підприємства «Іллічівська перлина» (68004, Одеська область, м.Іллічівськ, вул Леніна, 22/112; ), з відповідним внесенням змін до статуту Приватного підприємства «Іллічівська перлина», та про відсутність фінансових, майнових та моральних претензій до вказаного Товариства.

3. Визнати недійсними рішення, оформлене протоколом №2 загальних зборів учасників Приватного підприємства «Іллічівська перлина» (68004, Одеська область, м.Іллічівськ, вул Леніна, 22/112; ) від 10 вересня 2010 року, про включення до складу учасників приватного підприємства «Іллічівська перлина» ОСОБА_5, про виключення ОСОБА_1 зі складу засновників (учасників) приватного підприємства «Іллічівська перлина» без майнових та немайнових претензій на підставі нотаріально посвідченої заяви від 10 вересня 2010 р., про внесення відповідних змін до Установчих документів приватного підприємства «Іллічівська перлина», затвердження та підпису статуту Приватного підприємства «Іллічівська перлина» у новій редакції.

4. Стягнути з Приватного підприємства «Іллічівська перлина» (68004, Одеська область, м.Іллічівськ, вул Леніна, 22/112; ) на користь ОСОБА_1 (65000, АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі - 1 218 /одна тисяча двісті вісімнадцять/ грн. 00 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено та підписано 05 жовтня 2015 р.

Суддя Ю.О. Зайцев