КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2015 р. Справа№ 5011-66/7999-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача: Кучерявий Д.В. - довіреність № 02-36/2329 від 09.09.2015;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: Антонів Р.В. - довіреність б/н від 25.08.2015;

від третьої особи: Андрієць Г.О. - довіреність б/н від 16.09.2015;

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А" та Публічного акціонерного товариства "Фінексбанк"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.08.2015

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2012

у справі № 5011-66/7999-2012 (суддя - Смирнова Ю.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

до 1. Приватного акціонерного товариства "Спільне підприємство "Ен Ес Ай Констракшн"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Публічне акціонерне товариство "Фінексбанк"

про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором від 24.01.2008 року в рахунок погашення заборгованості в розмірі 458 796 000,00 грн., визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 у справі №5011-66/7999-2012 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" задоволено; в рахунок часткового погашення заборгованості Приватного акціонерного товариства "Спільне підприємство "Ен Ес Ай Констракшн" перед ПАТ "Укрсоцбанк" в розмірі 458796000,00 грн. (прострочена заборгованість за нарахованими процентами станом на 29.05.2012 року в розмірі 15839994,89 дол. США; прострочена заборгованість за кредитом - 40000000,00 дол. США; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 1109002,22 дол. США; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 379019,18 дол. США, штрафи за порушення п. 4.3.3. та п.п. 3.3.8., 3.3.11 кредитного договору - 75299,32 дол. США) за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії №18/062-КН від 13.06.2007 звернуто стягнення на предмети іпотеки згідно з іпотечним договором від 24.01.2008, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрованим в реєстрі за №17, та іпотечним договором від 13.06.2007, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрованим в реєстрі за №1423, а саме: адміністративно-побутову будівлю загальною площею 860,70 кв.м, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи 12 (Літера А); нежитловий будинок загальною площею 18405,0 кв.м, розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 (Літера С); нежитловий будинок загальною площею 20372,9 кв.м, розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12; нежитловий будинок загальною площею 3388,4 кв.м, розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ПАТ "Укрсоцбанк".

Зазначене рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 у справі №5011-66/7999-2012 було залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 26.02.2013.

Разом з цим, 03.07.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А" (відповідач 2) про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 у справі №5011-66/7999-2012 за нововиявленими обставинами.

У вказаній заяві відповідач 2 просив скасувати зазначене рішення у даній справі в частині звернення стягнення шляхом визнання за позивачем права власності на нежитловий будинок загальною площею 18405,00 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи 12 (літера С) та визнання за позивачем права власності на наведений нежитловий будинок, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Заява мотивована тим, що звіт про незалежну оцінку вартості нежитлового будинку загальною площею 18405 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Амосова, 12 літ. С, який виконаний суб'єктом оціночної діяльності - Приватним підприємством "Енергомакс" та використаний як належний та допустимий доказ у даній справі для визначення частини вартості іпотечного майна, не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є не якісним і не може бути використаний з метою, яка у ньому зазначена, а саме: для прийняття рішення щодо звернення стягнення на іпотечне майно в порядку ст. 37 Закону України "Про іпотеку" та звернення з позовом до суду для передачі у власність замовника, внаслідок чого у Приватного підприємства "Енергомакс" було анульовано сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідним наказом Фондом державного майна України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 вказану заяву було прийнято до розгляду.

Ухвалою від 22.07.2015 у даній справі було відкладено розгляд заяви на 29.07.2015.

У письмових поясненнях від 29.07.2015 та у поданій 05.08.2015 новій заяві про доповнення підстав до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (т. 17, а.с. 17-19), сторона фактично зазначила, нову нововиявлену обставину. Зокрема, той факт, що нежитловий будинок, право власності на який спірним рішенням визнано за позивачем, не є ідентичним тому об'єкту, який передано в іпотеку згідно іпотечного договору від 24.01.2008 відповідно до висновку експерта від 08.07.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 заяву ТОВ "Проект-А" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 у справі № 5011-66/7999-2012 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 у даній справі - без змін.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ТОВ "Проект-А", а також ПАТ "Фінексбанк" (третя особа) звернулися до Київського апеляційного господарського суду з двома апеляційними скаргами, в яких просять скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 у даній справі та прийняти нове рішення, яким заяву ТОВ "Проект-А" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 задовольнити.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції прийняв ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права, в неповному обсязі з'ясував обставини, викладені у заяві відповідача 2, зокрема, на думку апелянтів, дійшов неправомірного висновку про те, що обставини, які визначені заявником, не є нововиявленими, в розумінні положень розділу ХІІІ ГПК України.

Двома різними ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2015 апеляційні скарги відповідача 2 та третьої особи були прийняті до провадження, об'єднанні в одне апеляційне провадження та призначені до розгляду на 17.09.2015.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2015 продовжено строк розгляду апеляційних скарг на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладався на 29.09.2015.

У судовому засіданні 29.09.2015 представник відповідача 2 підтримав раніше подане клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, в якому просив призначити саме такий вид експертизи, а також подав доповнення до клопотання з визначенням питання, яке, на думку сторони, слід поставити на вирішення експерту. При цьому з матеріалів справи вбачається, що аналогічне клопотання заявлялося відповідачем 2 під час розгляду судом першої інстанції заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 та було відхилено місцевим господарським судом.

В цій частині суд апеляційної інстанції зауважує, що процес розгляду даної справи в порядку, передбаченому розділами ХІ - ХІІ ГПК України було здійснено у 2012 році, внаслідок чого рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 набрало законної сили. Разом з цим, призначення судової експертизи на стадії перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами в порядку, визначеному розділом ХІІІ ГПК України, не ґрунтується на загальних засадах такого перегляду, виходячи з предмету встановлення обставин (п. 1 ч. 2 ст. 112 ГПК України) по даній справі в контексті їх існування на час розгляду справи.

Таким чином колегія суддів зазначає, що подання відповідачем 2 клопотання про проведення судової експертизи з метою з'ясування ринкової вартості спірного майна на стадії розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (в тому числі, на стадії апеляційного перегляду ухвали про залишення без задоволення такої заяви) не відповідає вимогам чинного законодавства, а також суперечить роз'ясненням, наданим Постановами Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 та від 26.12.2011 № 17. Зокрема через те, що у разі призначення даної експертизи та отримання відповідного експертного висновку, наявність такого висновку жодним чином не зможе вважатися нововиявленою обставиною, в розумінні розділу ХІІІ ГПК України, оскільки на час розгляду справи та ухвалення рішення від 10.09.2012 Господарським судом міста Києва такої обставини не існувало та не могло існувати (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 22.07.2015 по справі № 909/602/14).

Крім того у разі задоволення клопотання відповідача 2 та призначення судової експертизи у справі, експертне дослідження буде здійснено більш ніж через три роки з того моменту, коли місцевим господарським судом було прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Даний факт є недопустимим, оскільки стягнення на спірне майно здійснювалося у 2012 році, тоді як чинним законодавством встановлено, що реалізація права на предмет іпотеки вчиняється з урахуванням вартості, визначеної саме на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки.

З огляду на наведене, враховуючи обґрунтовані заперечення проти призначення судової експертизи з боку представника позивача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача 2 про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Крім того, представником відповідача 2 було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, яке апелянт обґрунтував, зокрема, тим, що відповідач 1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, а розгляд справи за відсутності представника відповідача 1 заявник вважає неможливим. Представник третьої особи підтримав клопотання про відкладення розгляду справи.

В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає, що клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, ухвала Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2015 про прийняття апеляційної скарги до провадження, яка була направлена на адресу місцезнаходження відповідача 1, повернулася до суду з поміткою: «за закінченням встановленого терміну зберігання» (т. 17, а.с. 110).

У судове засідання 29.09.2015 представник відповідача 1 не з'явився, але про час та місце розгляду апеляційної скарги також був повідомлений належним чином, надсиланням копії ухвали від 17.09.2015 на юридичну адресу відповідача 1, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також на дві адреси ПрАТ "Спільне підприємство "Ен Ес Ай Констракшн", що були вказані самим відповідачем 1 в якості місцезнаходження у заявах та клопотаннях, наявних в матеріалах справи (в тому числі у поясненнях на заяву про перегляд рішення місцевого господарського суду за нововиявленими обставинами, т. 17, а.с. 66-67). Про факт надсилання процесуального документу на три адреси відповідача 1, зокрема, свідчить наявна в матеріалах справи засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що ухвала про відкладення розгляду апеляційних скарг була направлена на адреси відповідача 1 завчасно, а саме 17.09.2015 (тобто за 12 днів до судового засідання), зокрема, для забезпечення прав сторін на своєчасне отримання процесуальних документів (при своєчасному з'явленні сторони до відділу зв'язку) та надання достатнього часу для підготування обґрунтування власної позиції по даному спору.

Тоді як розділом ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 за № 173/24950 встановлено, що нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку): місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Таким чином судом апеляційної інстанції були повністю дотримані строки та нормативи надсилання поштових повідомлень, при цьому надано максимальну кількість часу сторонам, зокрема, відповідачу 1 для підготування власної позиції та направлення необмеженої кількості представників у судове засідання 29.09.2015 (зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 102 ГПК України строк для перегляду ухвали місцевого господарського суду).

Разом з цим, пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 (далі - Постанова Пленуму) зазначає, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може, зокрема, бути засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Жодних клопотань або пояснень від відповідача 1 не надходило. Разом з цим, представники сторін, а також представник третьої особи (який також був уповноваженим представником інтересів відповідача 1 за довіреністю під час касаційного розгляду саме даної справи, т. 12, а.с. 56) зазначили про відсутність будь-яких інших відомостей стосовно адреси місцезнаходження відповідача 1 (на запитання суду, що зафіксовано в протоколі судового засідання).

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 102 ГПК України строк для перегляду ухвали місцевого господарського суду (15 днів), приймаючи до уваги той факт, що строк розгляду апеляційних скарг продовжувався в порядку ст. 69 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість здійснення перевірки ухвали Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представника відповідача 1 (двічі не з'явився), який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Крім того, позивачем було подано клопотання про залучення до матеріалів справи копії постанови прокуратури Подільського району міста Києва від 10.09.2015 про закриття кримінального провадження № 0002004 від 11.02.2015, яке було задоволено судом апеляційної інстанції, оскільки сторона належним чином обґрунтувала обставини неможливості подання такого доказу до суду першої інстанції згідно ст. 101 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, розглянувши доводи апеляційних скарг та заяви про перегляд рішення місцевого господарського суду за нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність ухвали суду першої інстанції та відсутність правових підстав для задоволення заяви відповідача 2, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи позивача про пропуск відповідачем 2 строків на подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами спростовуються матеріалами справи та письмовими поясненнями, наданими відповідачем 2 (т. 13, а.с. 215).

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що фактично заявник також обґрунтовує як в поясненнях від 29.07.2015, так і в заяві про доповнення підстав від 05.08.2015 ще одну нову обставину, яку вважає істотною та нововиявленою, з посиланням на новий висновок експертизи, який з'явився після звернення з первинною заявою (03.07.2015).

Так, сторона не може бути позбавлена права на звернення з такою заявою, проте таке звернення повинно відбуватися за загальним правилом, зокрема, з дотриманням ч. 4, ст. 113 ГПК України. А тому суд першої інстанції правомірно не розглядав по суті вищезазначену заяву про доповнення підстав до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами; повинен був її повернути в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 113 ГПК України. Проте неповернення вказаної заяви не є підставою для скасування в порядку ст. ст. 103, 104 ГПК України. Відтак суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу місцевого господарського суду в межах поданої первинної заяви.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не досліджує заяву про доповнення підстав до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, яка була подана стороною 05.08.2015.

З матеріалів справи вбачається та сторонами на даній стадії провадження не заперечується, що внаслідок невиконання відповідачем 1 зобов'язань за договором кредиту №18/062-КН від 13.06.2007 (далі - кредитний договір), у відповідача 1 була наявна заборгованості перед позивачем за цим договором в загальній сумі 58434488,29 дол.США, що за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленого Національним банком України станом на час подання позову еквівалентно 467037647,66 грн. Наведена сума заборгованості включає до себе: прострочену заборгованість по поверненню кредиту в розмірі 40000000,00 дол. США; заборгованість по сплаті процентів в розмірі 15839994,89 дол. США., пеню за несвоєчасне повернення кредиту та процентів в загальному розмірі 1488021,40 дол. США (в тому числі: пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 1109002,22 дол. США; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 379019,18 дол. США) та штрафні санкції за порушення умов договору в загальному розмірі 1106472,00 дол. США.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ (АКБ) "Укрсоцбанк" та ЗАТ (ПрАТ) "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн" було укладено наступні іпотечні договори:

1. Іпотечний договір від 13.06.2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрований в реєстрі за № 1423, згідно з умовами якого в іпотеку Банку було передано - адміністративно-побутову будівлю загальною площею 860,70 кв.м, розташовану за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 (Літера А).

2. Іпотечний договір від 24.01.2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрований в реєстрі за №17, згідно з умовами якого в іпотеку Банку передано - право оренди земельної ділянки площею 1,8374 га, кадастровий номер :72:214:0008, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4 (нині вул. Амосова, 12) у Солом'янському районі м. Києва з цільовим призначенням: для експлуатації та обслуговування комплексу нежитлових будівель виробничої бази з подальшою реконструкцією, та адміністративно-побутовий комплекс, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому.

Рішенням суду, зокрема, встановлено, що предметом іпотеки за іпотечним договором від 24.01.2008, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрованим в реєстрі за №17, є об'єкт нерухомого майна - адміністративно-побутовий комплекс (літера С) загальною площею 18405 кв.м, розташований за адресою: м.Київ, вул. Амосова Миколи, 12.

З огляду на неналежне виконання позичальником умов кредитного договору (факт, який встановлено під час розгляду справи по суті) суд дійшов висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки за вказаними вище іпотечними договорами шляхом визнання за позивачем права власності на відповідне майно, а саме: адміністративно-побутову будівлю загальною площею 860,70 кв.м, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи 12 (Літера А); нежитловий будинок загальною площею 18405,0 кв.м, розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 (Літера С); нежитловий будинок загальною площею 20372,9 кв.м, розташований за адресою: м.Київ, вул. Амосова Миколи 12; нежитловий будинок загальною площею 3388,4 кв.м, розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12.

Частиною 3 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що суб'єктом оціночної діяльності - Приватним підприємством "Енергомакс", який діяв на підставі Сертифікату суб'єкта оціночної діяльності № 1221/11, виданого Фондом Державного майна України 09.06.2011, станом на 2012 рік було складено звіти про незалежну оцінку вартості спірного нерухомого майна від 09.04.2012, відповідно до яких загальна ринкова вартість нерухомого майна становить 458796000 (чотириста п'ятдесят вісім мільйонів сімсот дев'яносто шість тисяч) гривень 00 коп. з ПДВ (копії вказаних звітів наявні в матеріалах справи).

Відповідно до наведених звітів:

ринкова вартість адміністративно-побутової будівлі загальною площею 860,70 кв.м, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи 12 (Літера А), складає 3 984 000 (три мільйони дев'ятсот вісімдесят чотири тисячі) гривень 00 коп.;

ринкова вартість нежитлового будинку, загальною площею 18405 кв.м, розташованого за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 (Літера С), складає 201 828 000 (двісті один мільйон вісімсот двадцять вісім тисяч) гривень 00 коп.;

ринкова вартість нежитлового будинку загальною площею 20372,9 кв.м, розташованого за адресою: м Київ., вул. Амосова Миколи 12, складає 221256000 (двісті двадцять один мільйон двісті п'ятдесят шість тисяч) гривень 00 коп.;

ринкова вартість нежитлового будинку загальною площею 3388,4 кв.м, розташованого за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 складає 31728000 (тридцять один мільйон сімсот двадцять вісім тисяч) гривень 00 коп.

Отже, як на нововиявлену обставину заявник посилається на той факт, що саме звіт про незалежну оцінку вартості нежитлового будинку загальною площею 18405 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Амосова,12 літ. С, який виконаний суб'єктом оціночної діяльності - Приватним підприємством "Енергомакс" та використаний як належний та допустимий доказ у даній справі для визначення частини вартості іпотечного майна, не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є не якісним і не може бути використаний з метою, яка у ньому зазначена, а саме: для прийняття рішення щодо звернення стягнення на іпотечне майно в порядку ст. 37 Закону України "Про іпотеку" та звернення з позовом до суду для передачі у власність замовника, внаслідок чого у Приватного підприємства "Енергомакс" було анульовано сертифікат суб'єкта оціночної діяльності.

На підтвердження наведених у заяві обставин заявник посилається на наказ Фонду державного майна України від 08.06.2015 №828 щодо анулювання сертифікату суб'єкта оціночної діяльності (т. 13, а.с. 226). В наведеному наказі зазначено, що у зв'язку з наявністю порушень вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та інших нормативно-правових актів з оцінки майна, які призвели до визнання неякісною оцінки майна, виявленою шляхом рецензування звіту про оцінку майна Всеукраїнською громадською організацією "Союз експертів України" цим наказом анульовано сертифікат суб'єкта оціночної діяльності від 06.06.2014 №16553/14, виданий Фондом Приватному підприємству "Енергомакс".

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що правовою підставою для видачі Фондом державного майна України наказу від 08.06.2015 №828 була рецензія, здійснена Всеукраїнською громадською організацією "Союз експертів України" від 26.05.2015 №135/05-15 на Звіт про незалежну оцінку вартості нежитлового будинку, загальною площею 18405 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ., вул. Амосова,12, літ. С, який виконаний суб'єктом оціночної діяльності - Приватним підприємством "Енергомакс".

У даній рецензії зазначено, що відповідний Звіт про незалежну оцінку вартості нежитлового будинку не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним і не може бути використаний з метою, яка в ньому зазначена, а саме: для прийняття рішення щодо звернення стягнення на іпотечне майно в порядку ст. 37 Закону України "Про іпотеку" та звернення з позовом до суду, для передачі у власність замовника.

За таких обставин, заявник вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 у справі №5011-66/7999-2012 в частині звернення стягнення шляхом визнання за позивачем права власності на нежитловий будинок загальною площею 18405,00 кв.м, розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи 12 (літера С) та визнання за позивачем права власності на наведений нежитловий будинок підлягає скасуванню, а в цій частині у задоволені позову слід відмовити, враховуючи вищезазначену нововиявлену обставину.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції правомірно зазначив, що наведені позивачем у заяві обставини, не є обставинами, які в розумінні ст. 112 Господарського процесуального кодексу України можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

В цій частині суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, враховуючи наступне.

Статтею 112 Господарського процесуального кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, серед яких однією з підстав є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

У своїй постанові № 17 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" (із змінами і доповненнями) Пленум Вищого господарського суду України роз'яснив, що до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Також не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

У з'ясуванні ж наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами згідно з пунктами 2 - 5 частини другої статті 112 Господарського процесуального кодексу має значення тільки сам факт встановлення відповідних обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

Таким чином, господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. При цьому, результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних по справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору.

Разом з цим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що посилання відповідача 2 на факт анулювання сертифікату суб'єкта оціночної діяльності наказом Фонду державного майна України від 08.06.2015 №828 не є нововиявленою обставиною, в розумінні розділу XIII Господарського процесуального кодексу України, зокрема через те, що викладені заявником обставини не спростовують фактів, які були покладені в основу судового рішення про наявність підстав для звернення стягнення на спірний нежитловий будинок, а також зважаючи на те, що такі обставини не існували на момент розгляду справи.

В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає, що вищезазначеним наказом Фонду було анульовано сертифікат суб'єкта оціночної діяльності від 06.06.2014 №16553/14, ПП "Енергомакс" (тобто сертифікат, якого не існувало на момент розгляду справи по суті у 2012 році). Тоді як зі змісту спірного звіту (т. 5, а.с. 4) вбачається, що ПП «Енергомакс» при здійсненні експертного дослідження діяло на підставі статуту та сертифікату суб'єкта оціночної діяльності № 12021/11, виданого ФДМ України 09.06.2011.

При цьому, суд апеляційної інстанції приймає, як обґрунтовані, доводи позивача про те, що на час розгляду справи по суті не існувало ані наказу ФДМ України від 08.06.2015 №828 щодо анулювання сертифікату суб'єкта оціночної діяльності, ані рецензії від 26.05.2015 №135/05-15, здійсненої Всеукраїнською громадською організацією "Союз експертів України" від 26.05.2015 №135/05-15, яка стала правовою підставою для видачі ФДМ України наказу від 08.06.2015 №828.

Разом з цим, на час розгляду справи у 2012 році існував та був досліджений судом висновок № 8357/12-42 з рецензування спірного звіту, виконаний Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз 14.09.2012 (т. 10, а/с 129-135). У вказаному висновку, зокрема зазначено, що звіт ПП «Енергомакс» від 09.04.2012 в цілому відповідає вимогам нормативних актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, які не вплинули на достовірність оцінки майна.

В цій частині правомірним є висновок місцевого господарського суду про те, що не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Натомість, як вбачається зі змісту рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 у справі №5011-66/7999-2012, в ході розгляду справи судом було надано оцінку звітам, на підставі яких визначалась вартість предметів іпотеки. Крім того, на час прийняття рішення існували докази правильності та відповідності вказаних звітів нормативно-правовим актам та вимогам чинного законодавства, зокрема, висновки з рецензування КНДІСЕ.

При цьому судом апеляційної інстанції в порядку ст. 101 ГПК України встановлено, що факт наявності висновку КНДІСЕ, зокрема, став підставою для винесення постанови прокуратурою Подільського району міста Києва про закриття кримінального провадження № 0002004 від 11.02.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Разом з цим, вирішення питання, чи вірно судом надано оцінку певним доказам, належало, зокрема, до компетенції апеляційної інстанції під час перегляду рішення по суті, та не може бути вирішено на даній процесуальній стадії, в рамках розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем 2 не було зазначено нововиявлених обставин, які б існували на момент вирішення справи по суті, але не були відомі чи не могли б бути відомі суду чи сторонам на час розгляду справи по суті. Київський апеляційний господарський суд наголошує, що обставини, які визначені у наказі ФДМ України (зокрема, щодо анулювання сертифікату суб'єкта оціночної діяльності від 06.06.2014 №16553/14), а також факт існування рецензії на експертний звіт, не можуть вважатися нововиявленими обставинами, з огляду на те, що таких доказів не існувало на момент ухвалення спірного рішення, тоді як докази, на підставі яких була здійснена оцінка майна (в тому числі звіт та його рецензування у 2012 році) неодноразово вивчались і перевірялись судовими інстанціями при вирішенні спору по суті. Ці докази були відомі суду та сторонам, їхнє наступне дослідження іншою експертною установою та рецензування майже через три роки, а також факт анулювання сертифікату ПП "Енергомакс", не тягне за собою виявлення нових суттєвих обставин у справі. При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що заявник (ТОВ "Проект-А") брав участь у справі та мав можливість на різних стадіях судового процесу наводити аргументи і долучати докази, які вважав такими, що стосуються його справи, а також мав можливість ефективно спростовувати аргументи і докази, що наводилися іншої стороною.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до приписів ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який, серед іншого, передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило у законну силу, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 "Справа "Совтрансавто-Холдинг" проти України", п. 72 "Оцінка Суду").

Отже доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, апелянти не подали жодних належних доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 112 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційних скарг покладаються на апелянтів в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32 - 34, 36, 43, 49, 99, 101-105, 112, 114 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 у справі № 5011-66/7999-2012 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фінексбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 у справі № 5011-66/7999-2012 залишити без задоволення.

3. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 у справі № 5011-66/7999-2012 залишити без змін.

4. Матеріали справи № 5011-66/7999-2012 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк