ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.10.15 Справа № 904/7206/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Дніпропетровськ

про стягнення суми заборгованості

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3 - представник за дов. № 1946 від 10.08.15

від відповідача: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 441164 грн. заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем свої зобов'язань за договором позики № б/н від 08.12.2014 в частині своєчасного повернення суми позики.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2015 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 14.09.2015.

Ухвалою суду від 14.09.2015 розгляд справи відкладено на 12.10.2015.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позовну заяву та інші витребуванні судом документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, за адресою: 49128, АДРЕСА_1, відповідно до витягу з ЄДРПОУ станом на 14.09.2015 (арк. с. 18-19), оскільки поштові конверти (арк. с. 26-27) з ухвалами суду, які направлялись на вищезазначену адресу відповідача, повернулись з поштовими відмітками: «за закінченням строку зберігання».

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 12.10.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

08.12.2014 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - позивач, позикодавець) та Фізичною особо-підприємцем ОСОБА_2 (далі - відповідач, позичальник) було укладено договір позики (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору позикодавець передав, а позичальник прийняв грошові кошти у розмірі 598164 грн., що еквівалентно 50000 доларів США за курсом НБУ на дату підписання договору.

Згідно з п. 2 договору, зазначені у п. 1 цього договору, грошові кошти були отримані позичальником як суб'єктом підприємницької діяльності з метою поповнення обігових коштів.

Сторони договору встановили, що сума позики повинна бути повернута позичальником позикодавцю не пізніше 01 серпня 2015 року (п. 4 договору).

Пунктом 5 договору сторони погодили, що позичальник має право достроково погасити суму позики як частково та й у повному обсязі, при цьому позикодавець не має права відмовитись від прийняття такого дострокового погашення.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань згідно договору (п. 9 договору).

Відповідач здійснив часткове повернення грошових коштів позивачу у розмірі 157000 грн., що підтверджується записами, зафіксованими сторонами на оборотній стороні договору, та скріпленими підписами сторін (арк. с. 9).

На момент розгляду даної справи, відповідно до п. 4 договору, строк повернення позики є таким, що настав.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем складає 441164 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору у господарському суді відповідачем не заперечено факт отримання грошових коштів за договором позики та не надано доказів повернення грошових коштів у сумі 441164 грн., а відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу підлягає задоволенню у повному обсязі в розмірі 441164 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, стягуються з відповідача на користь позивача у розмірі 8823, 28 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (49128, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (02068, АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_2) основний борг у розмірі 441164 грн. та 8823, 28 грн. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 13.10.2015

Суддя ОСОБА_4