КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2015 р. Справа№ 910/869/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Мартюк А.І.

Яковлєва М.Л.

при секретарі

судового засідання: Колеснік М.П.

за участі представників сторін:

Позивач Тихонов В.В. - дов. №328 від 05.10.15

Відповідач Нікіпелова К.Є. - дов.№147/15 від 05.10.15

Треті особи на стороні відповідача:

третя особа-1 не з'явивився, про дату, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином;

третя особа-2 не з'явивився, про дату, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином;

третя особа-3 не з'явивився, про дату, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином;

третя особа-4 не з'явивився, про дату, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином;

третя особа-5 не з'явивився, про дату, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином;

третя особа-6 не з'явивився, про дату, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином;

третя особа на стороні

позивача не з'явивився, про дату, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги

ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Кредит Групп"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2015

у справі № 910/869/15-г (головуючий суддя Смирнова О.М.

судді: Головатюк Л.Д., Ковтун С.А.)

за позовом ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк"

до відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Кредит Групп"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1) ОСОБА_6

2) ОСОБА_7

3) ОСОБА_8

4) ОСОБА_9

5) Виробничий кооператив "Житлово-будівельний

кооператив "Десна"

6) ОСОБА_10

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,

на стороні позивача

Національний банк України

про визнання правочинів недійсними

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Кредит Груп про:

- визнання недійсним Договору про часткове відступлення права вимоги за кредитними договорами №25/06-2014В від 25.06.2014, який укладений між ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Кредит Груп";

- визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 26.06.2014, який укладений між ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Кредит Груп";

- про зобов'язання відповідача повернути позивачу оригінал Договору іпотеки, посвідченого 05.06.2009 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О., зареєстрований в реєстрі за номером 1569, із змінами та доповненнями до нього на 11 аркушах, укладений між ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк" та ОСОБА_10.

За Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2015 №910/869/15-г залучено до участі у справі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Виробничий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Десна", ОСОБА_10 третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача та вирішено розгляд справи здійснювати колегіально у складі трьох суддів.

За Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2015 №910/869/15-г за клопотанням позивача залучено до участі у справі Національний банк України третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.07.2015 №910/869/15-г позов задоволено частково, визнано недійсним Договір про часткове відступлення права вимоги за кредитними договорами №25/06-2014 від 25.06.2014, який укладений між ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Кредит Груп", визнано недійсним Договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки від 26.06.2014, який укладений між ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Кредит Груп", в інший частині позову відмовлено, як заявленого необґрунтовано.

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням, відповідач ТОВ "Фінансова компанія «Інвест Кредит Групп» звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить Рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2015 №910/869/15-г скасувати частково та прийняти нове судове рішення, за яким у позовних вимогах про визнання недійсними Договору про часткове відступлення права вимоги за кредитними договорами та Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки відмовити, в іншій частині судове рішення залишити без змін. Відповідач, оскаржуючи судове рішення, посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Позивач та треті особи по даній справі не скористалися своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 96 ГПК України, та не надали колегії суддів письмові відзиви на скаргу відповідача, що згідно ч. 2 ст. 96 ГПК України не перешкоджає апеляційному перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою КАГС від 14.08.2015 №910/869/15-г порушено апеляційне провадження за скаргою відповідача (колегія суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Тарасенко К.В., Яковлєва М.Л.) та призначено судове засідання.

За Розпорядженням секретаря судової палати КАГС від 22.09.2015, у зв'язку з виходом з відпустки судді Куксова В.В., який входить до постійного складу колегії суддів, для розгляду даної справи було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В., судді: Куксов В.В., Яковлєв М.Л..

За Ухвалою КАГС від 22.09.2015 №910/869/15-г прийнято апеляційну скаргу відповідача до провадження колегією суддів у складі: головуючої судді Ільєнок Т.В., суддів: Куксова В.В., Яковлєва М.Л..

За Розпорядженням секретаря судової палати КАГС від 06.10.2015, враховуючи перебування судді Куксова В.В. у черговій відпустці, склад колегії суддів змінено, для розгляду даної справи було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В., судді: Мартюк А.І., Яковлєв М.Л..

За Ухвалою КАГС від 06.10.2015 №910/869/15-г прийнято апеляційну скаргу відповідача до провадження колегією суддів у новому складі: головуючої судді Ільєнок Т.В., суддів: Мартюк А.І., Яковлєва М.Л..

До судового засідання від 06.10.2015 через відділ документального забезпечення КАГС надійшло Клопотання третьої особи на стороні позивача Національного банку України від 05.10.2015 б/н про відкладення розгляду даної справи на іншу дату, через неможливість явки представника останнього в судове засідання від 06.10.2015. Причиною неможливості явки представника Національного банку України до судового засідання від 06.10.2015 було названо зайнятість його представника у іншому судовому засіданні в Окружному адміністративному суді міста Києва по справі № 826/21403/15.

Колегія суддів поставила на розгляд Клопотання від 05.10.2015 б/н Національного банку України про відкладення розгляду справи на іншу дату з наведених у ньому причин.

Присутніми у судовому засіданні представниками позивача та відповідача з приводу заявленого Клопотання Національного банку України про відкладення розгляду апеляційної скарги було надано відповідь: «на розсуд суду».

Колегія суддів за результатами розгляду названого Клопотання третьої особи ухвалила залишити його без задоволення, як необґрунтоване. Названі причини неявки представника третьої особи в судове засідання від 06.10.2015 визнано колегією суддів неповажними.

Згідно ч.1 п. 3.9.2. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому, господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

В судове засідання від 06.10.2015 представники третіх осіб не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Про належне повідомлення третіх осіб -1,-2,-3,-4,-5,-6 на стороні відповідача свідчать залучені до матеріалів справи зворотні поштові повідомлення. (т. 2 а/с 84-96).

Відповідно до абз.3 п. 3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 встановлено, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Колегія суддів дійшла висновку, що оскільки, Ухвалу від 14.08.2015 №910/869/15-г про порушення апеляційного провадження у даній справі та Ухвалу КАГС від 22.09.2015 №910/869/15-г про відкладення розгляду апеляційної скарги було надіслано за належними адресами третіх осіб, вони вважаються належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, без порушення вимог процесуального закону.

За пунктом 3.9.2 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1. підпункту 3.9. названої Постанови Пленуму ВГСУ.

Зважаючи на те, що неявка представників третіх осіб не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи та те, що явка уповноважених представників сторін обов'язковою не визнавалася, про час та дату судового засідання їм було відомо, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, без участі представників третіх осіб.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу відповідача ТОВ "Фінансова компанія «Інвест Кредит Групп» задовольнити, Рішення Господарського суду міста Києва 01.07.2015 по даній справі скасувати частково, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.06.2014 між ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк" (первісний кредитор) та ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Кредит Груп" (новий кредитор) було укладено Договір про часткове відступлення права вимоги за кредитними договорами №25/06-2014 (надалі - Договір від 25.06.2014), за умовами якого первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених договором та чинним в Україні законодавством, за плату, передбачену договором, частково відступає, а новий кредитор частково набуває права грошових вимог первісного кредитора за наступними кредитними договорами, а саме:

- Кредитним договором №1215/01 від 15.12.2011, з усіма наступними змінами та доповненнями (надалі - основний договір №1), що укладений між первісним кредитором та ОСОБА_6, податковий номер НОМЕР_1;

- Кредитним договором №1218/03 від 18.12.2007, з усіма наступними змінами та доповненнями (надалі - основний договір №2), що укладений між первісним кредитором та ОСОБА_7, податковий номер НОМЕР_2;

- Кредитним договором №0318/01 від 24.03.2010, з усіма наступними змінами та доповненнями (надалі - основний договір №3), що укладений між первісним кредитором та ОСОБА_8, податковий номер НОМЕР_3;

- Кредитним договором №3305/03 від 05.03.2009 з усіма наступними змінами та доповненнями (надалі - основний договір №4), що укладений між первісним кредитором та ОСОБА_9, податковий номер НОМЕР_4;

- Кредитним договором №0605/01 від 05.06.2009 з усіма наступними змінами та доповненнями (надалі - основний договір №5), що укладений між первісним кредитором та Виробничий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Десна", .

Згідно п. 1.2. названого Договору про часткове відступлення права вимоги новий кредитор одержує замість первісного кредитора право вимагати від боржника належного виконання частини зобов'язань визначених основним договором, зокрема:

1.2.1. За основним Договором 1 право вимагати від боржника сплати частини грошових коштів в погашення заборгованості за кредитом, у сумі 10 000,00 грн.;

1.2.2. За основним Договором 2 право вимагати від боржника сплати частини грошових коштів в погашення заборгованості за кредитом, у сумі 10 000,00 грн.;

1.2.3. За основним Договором 3 право вимагати від боржника сплати частини грошових коштів в погашення заборгованості за кредитом, у сумі 10 000,00 грн.;

1.2.4. За основним Договором 4 право вимагати від боржника сплати частини грошових коштів в погашення заборгованості за кредитом, у сумі 10 000,00 грн.;

1.2.5. За основним Договором 5 право вимагати від боржника сплати частини грошових коштів в погашення заборгованості за кредитом, у сумі 10 000,00 грн.

Відповідно до п.1.7. Договору від 25.06.2014 з переходом права вимоги первісного кредитора за Кредитними договорами (після укладення сторонами договорів про відступлення права вимоги за договором забезпечення) до нового кредитора в повному обсязі переходить право вимоги первісного кредитора за договорами забезпечення, укладеними первісним кредитором на забезпечення вимог первісного кредитора за кредитними договорами, перелік яких зазначений у п.п. 3.3.1. п.3.3. даного Договору.

Відповідно до п.2.1. Договору від 25.06.2014 первісний кредитор та новий кредитор домовились, що вартість відступленого права вимоги за Кредитними договорами складає 50 000,00 та повинна бути сплачена новим кредитором відповідно до п.2.2. цього Договору.

26.06.2014 між ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк" (цедент) та ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Кредит Груп" (цесіонарій) укладено Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки (надалі - Договір від 26.06.2014), за умовами якого, у зв'язку з укладенням між цедентом та цесіонарієм Договору про часткове відступлення права вимоги за кредитними договорами від 25.06.2014, цедент передає, а цесіонарій приймає права вимоги за Договором іпотеки, посвідченим 05.06.2009 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О. за реєстровим №1569, із змінами та доповненнями, укладеним між цедентом та ОСОБА_10, відповідно до якого в забезпечення виконання зобов'язань перед цедентом було передано цеденту в іпотеку нерухоме майно, а саме:

1. Земельна ділянка площею 21,6601 га., кадастровий номер НОМЕР_5, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, Київська область, землі Ірпінської міської ради;

2. Земельна ділянка площею 17,9137 га., кадастровий номер :01:173:0028, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, Київська область, землі Ірпінської міської ради;

3. Земельна ділянка площею 23,1658 га., кадастровий номер :01:173:0030, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, Київська область, землі Ірпінської міської ради.

Відповідно до п.1.2. даного Договору відступлення прав вимоги за Іпотечним договором здійснюється в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи: всі права іпотекодержателя, що передбачені умовами іпотечного договору, право звернення стягнення на предмети іпотеки у відповідності до іпотечного договору.

Згідно п.2.2. цього Договору з моменту передання (відступлення) права вимоги за Іпотечним договором цесіонарій замінює цедента у правовідносинах, які склалися між ним і іпотекодавцем за іпотечним договором.

В оскарженому рішенні зазначено, що відповідно до Акту приймання - передачі документації від 26.06.2014 до Договору про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки від 26.06.2014 ПАТ "КБ "Актив-Банк" передав, а ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Кредит Груп" прийняло оригінал Договору іпотеки, посвідчений 05.06.2009 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О., зареєстрований в реєстрі за №1569, із змінами та доповненнями, який свого часу був укладений між позивачем та іпотекодавцем ОСОБА_10, як майновим поручителем ЖБК «Десна». За названим Договором іпотеки від 05.06.2009 було передано ОСОБА_13, як майновий поручитель, чотири земельні ділянки для забезпечення виконання в повному обсязі зобовязань ВК ЖБК «Десна» за Кредитним договором № 0605/01 від 05.06.2009.

Посилаючись на згаданий Договір іпотеки від 05.06.2009, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до п. 2.2. названого Договору іпотеки, вартість переданих відповідачу за Договором про відступлення права вимоги за Договором іпотеки від 26.06.2014 земельних ділянок становила:

- ринкова вартість земельної ділянки площею 21,6601 га., кадастровий номер НОМЕР_5 з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, становила 93284144,00 грн.;

- ринкова вартість земельної ділянки площею 17,9137 га., кадастровий номер НОМЕР_6 з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, становила 77149421,00 грн.;

- ринкова вартість земельної ділянки площею 23,1658 га., кадастровий номер НОМЕР_7 з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, становила 99768783,00 грн.

Колегія суддів зауважує на тому, що матеріали даної справи не містять названого Акту приймання-передачі документації від 26.06.2014. У додатках до позовної заяви також не значиться надання цього документу до матеріалів справи суду першої інстанції.

Надалі за оскарженим рішенням встановлено, що Постановою Правління НБУ №349/БТ від 12.06.2014 ПАТ "КБ "Актив-Банк" було віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів.

02.09.2014 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення від № 79 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк", згідно з яким з 03.09.2014 було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Актив-Банк" строком на 3 місяці з 03.09.2014 по 03.12.2014.

При розгляді справи у суді першої інстанції позивач, посилаючись на положення статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" наголошував на тому, що права іпотекодержателя (банку), які були передані відповідачу по Договору про відступлення права вимоги від 26.06.2014 за Договором іпотеки, посвідченим 05.06.2009 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О., зареєстрованим в реєстрі за № 1569, в т.ч. право на звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме земельні ділянки загальною площею 62,7396 га, загальною вартістю, що визначена сторонами у розмірі 270202348,00 грн. були фактично відступлені відповідачу за 50 000,00 грн. згідно договору № 25/06-2014 про часткове відступлення права вимоги за кредитними договорами від 25.06.2014, що є підставою для визнання оспорених правочинів недійсними.

Відповідач, в свою чергу, проти заявлених позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що внаслідок укладення оспорених договорів фактично здійснено заміну забезпечення за Кредитними договорами, які були укладені між банком та третіми особами №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, а не вивільнення забезпечення, і більше того, така заміна була здійснена на вимогу Національного банку України.

Свої ствердження про те, що відбулася заміна забезпечення, а не вивільнення відповідач обґрунтовував на наступному.

В березні - квітні 2014 року, відповідно до Постанов правління Національного банку України №114/БТ, №150/БТ, №180/БТ, та на підставі відповідних договорів з НБУ, ПАТ «КБ «Банк Атив» отримав кредити рефінансування від Національного банку України. Правила та умови надання кредитів рефінансування, всі обов'язки позичальника за Кредитами рефінансування, наслідки невиконання обов'язків позичальника регулювались на той час «Положенням про надання Національним банком України кредитів банкам України для збереження їх ліквідності», затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 24.02.2014 № 91. Це Положення внесено до Єдиного державного реєстру нормативних актів, має зобов'язальну силу нормативного акту загальної дії і є обов'язковим до виконання всіма юридичними та фізичними особами України.

В забезпечення кредиту для збереження ліквідності, ПАТ "КБ "Актив-Банк" передав в заставу Національному банку України майнові права за Кредитними договорами з позичальниками Банку та за Договорами забезпечення зобов'язань позичальників за цими кредитними Договорами, серед яких були кредитні договори та договори іпотеки, майнові права за якими відступлені за оспорюваними Договорами.

Відповідно до пункту 7 Положення № 91, кредити, майнові права за якими передаються в заставу Національному банку України, мають бути забезпеченими та забезпечення за ними належить до І - III груп за рівнем ліквідності згідно з вимогами нормативно-правового акта Національного банку з питань формування та використання резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями.

З метою перевірки виконання ПАТ "КБ "Актив-Банк" вимог Положення № 91, Національний банк України здійснив перевірку стану майнових прав за Кредитними договорами та Договорами забезпечення.

Перевіркою було встановлено, що Договори іпотеки, за якими забезпечені зобов'язання: ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ЖБК "Десна" (на які, посилається позивач в своїй позовній заяві) є такими, що не відповідають вимогам п. 7 Положення № 91 (Довідка Національного банку України від 28.04.2015 за результатами перевірки) і, встановивши порушення Положення № 91, Національний банк України поставив вимогу здійснити заміну забезпечення за цими Кредитними договорами або замінити ці Кредитні договори на інші в структурі забезпечення кредиту для збереження ліквідності.

При цьому, Національний банк України, діючи у повній відповідності до пункту 10 Положення № 91, в якому зазначено, що: «Банк зобов'язаний у разі невідповідності кредитної заборгованості за укладеним банком-позичальником Кредитним договором, що поданий у забезпечення за кредитом для збереження ліквідності банку, повернути частину заборгованості за кредитом для збереження ліквідності банку або поповнити чи замінити його забезпеченням відповідно до переліку та вимог, установлених у п. 7 Положення, у розмірі, достатньому для задоволення вимог Національного байку за Кредитним договором з урахуванням коригуючих коефіцієнтів».

Оскільки, ПАТ КБ "Актив-Банк" не мав можливості надати Національному банку України інше забезпечення, він фактично і застосував певні заходи для покращення стану майнових прав за Кредитними договорами з ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_9, ЖБК "Десна" з метою приведення у відповідність стану майнових вимогам, встановленим Положенням № 91.

Як свідчать фактичні обставини справи, Банк досягнув домовленості з позичальниками та іпотекодавцями про заміну предмету іпотеки.

Банк повідомив Національний банк України про намір здійснити заміну забезпечення за вказаними Кредитними договорами, включивши цю заміну в перелік заходів, направлених на усунення зауважень, вказаних в Довідці НБУ від 28.04.2015 в частині неприйнятності забезпечення у вигляді майнових прав за кредитами позичальників, майнові права за якими передані в забезпечення НБУ.

В суді першої інстанції відповідач стверджував, що заміна предметів іпотеки за Кредитами позичальників ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ЖБК "Десна", ОСОБА_9 була включена до фінансового оздоровлення, який був затверджений Національним банком України.

Крім того, відповідач стверджував і про те, що 29.05.2014 кредитний комітет ПАТ "КБ "Актив-Банк" розглянув питання заміни предметів іпотеки, прийняв рішення по кожному із Кредитних договорів позичальниками ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ЖБК «Десна», ОСОБА_9 про прийняття в забезпечення за названими кредитними договорами інші земельні ділянки. При цьому, було прийнято до уваги, що на відміну від попередніх предметів іпотеки, всі земельні ділянки, що пропонувались в нове забезпечення є ділянками ОСГ, що відповідно до чинного законодавства можуть бути відчужені та на які може звернуто стягнення. А також було прийнято до уваги, що оцінка нових предметів іпотеки значно перевищує оцінку попередніх. Також, кредитний комітет мав на увазі, що у зв'язку з не внесенням змін до договорів іпотеки у зв'язку із збільшенням основного зобов'язання, всі договори можуть бути визнані недійсними, на що вказав Національний Банк України в Довідці від 28.04.2015 за результатами перевірки. Після того, як було постановлено рішення про прийняття в забезпечення нових предметів іпотеки, було постановлено рішенні відступлення частини майнових прав за кредитними договорами та майнових прав за договорами іпотеки. (Протоколи кредитного комітету від 29.05.2014). В червні 2014 було укладено нові Договори іпотеки стосовно нових земельних ділянок, а 25 червня 2015 року було укладено оспорювані договори відступлення права вимоги.

На підставі вищенаведеного відповідач стверджував, що в результаті здійснення наведених фактичних обставин кредити позичальників ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ЖБК "Десна", ОСОБА_9 стали забезпечені іпотекою, яка відповідає вимогами до категорії І - III груп за рівнем ліквідності згідно з вимогами нормативно-правового акта Національного банку України питань формування та використання резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями.

Крім того, наголошував відповідач, відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 349/БТ від 12 червня 2014 року про віднесення ПАТ "КБ "Актив банк» до категорії проблемних, до ПАТ "КБ "Актив-Банк" було направлено куратора, на якого було покладено обов'язок нагляду і контролю за станом виконання ПАТ "КБ Актив Банк" обмежень, встановлених цією Постановою. Куратор Національного банку була присутня на засіданнях кредитного комітету Банку, контролювала записи в системі обліку Банку і перевіряла план фінансового оздоровлення, узгоджувала внесення до змін. Тобто, куратор Національного банку України була ознайомлена з операцією предметів іпотеки і заперечень від неї не надходило.

Отже, за висновком відповідача, дії ПАТ "КБ "Актив-Банк", як і дії відповідача, при укладенні оспорюваних договорів були законними, як позивачем, так і відповідачем не було допущено порушення Постанови Правління Національного банку України № 349/БТ від 12 червня 2014 року про віднесення ПАТ "КБ "Актив-Банк" до категорії проблемних, так як відбувалася заміна забезпечення, а не вивільнення.

Серед іншого, в суді першої інстанції відповідач стверджував і про те, що позивач належними та допустимими доказами не довів, що наявні підстави, передбачені ст.ст. 203, 215 ЦК України, для визнання правочинів недійсними, що відповідно виключає можливість задоволення позовних вимог.

Посилання позивача при обґрунтуванні позовних вимог на ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як на підставу визнання недійсності оспорюваних правочинів, відповідач спростовував на тому, що ст. 38 наведеного вище закону, встановлює умови нікчемності правочину, а не їх недійсності, і тому фактично не може бути підставою для визнання оспорюваних правочинів недійсними. Відповідач наголошував і на тому, що жодного підтвердження невідповідності оспорюваних договорів вимогам ст.ст. 203, 215 ЦК України в позовній заяві не наведено, тобто не наведено жодних фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення, (укладення) і настання відповідних наслідків.

Суд першої інстанції, за результатом розгляду позовних вимог, враховуючи відсутність погодження Правління Національного банку України на укладення спірних Договорів, яке передбачено Договором застави майнових прав від 04.03.2014 та Постановою Правління НБУ від 12.06.2014 № 349/БТ «Про віднесення ПАТ "КБ "Актив-Банк" до категорії проблемних», кваліфікував часткове відступлення права вимоги за кредитними договорами у даному випадку, як вивільнення майнових активів ПАТ "КБ "Актив-Банк", та задовольнив позовні вимоги про визнання недійсними Договору про часткове відступлення права вимоги за кредитними договорами №25/06-2014 від 25.06.2014 та Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 26.06.2014.

Колегія суддів, вважає висновки суду першої інстанції помилковими, з огляду на наступне.

Обгрунтовуючи свій висновок щодо необхідності наявності погодження з Нацбанком при укладені оспорюваних договорів суд першої інстанції послався на пункт 3.4.2 Договору застави майнових прав від 04.03.2014 №11/ЗМП, укладеного між Національним банком України та ПАТ "КБ "Актив-Банк" за яким: «заставодавець (ПАТ "КБ "Актив-Банк") зобов'язаний не відчужувати майнові права в будь-який спосіб та не обтяжувати їх зобов'язаннями на користь третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди заставодержателя».

Але при цьому, судом першої інстанції не було взято до уваги, наступні умови Договору:

- п.3.4.12 Договору, за яким «заставодавець (ПАТ "КБ "Актив-Банк") не пізніше 5 (п'яти) робочих днів після підписання цього Договору зобов'язаний повідомити боржників, майнових поручителів та/або поручителів за кредитними і забезпечувальними договорами про укладення цього Договору шляхом направлення листів із повідомленням про вручення та не пізніше наступного робочого дня після їх відправлення надати повний перелік віправлених листів із зазначенням реквізитів (дати відправлення), вихідного реєстрового номеру, поштового реєстру, тощо та завірені повноважною особою і печаткою заставодавця копії відправлених листів, оригінали поштових реєстрів»;

- п. 3.4.13 Догвоору, за яким «заставодавець (ПАТ "КБ "Актив-Банк") зобов'язано поповнювати або замінювати забезпечення в разі зменшення його розміру або невідповідності вимогам, визначеним Положенням від 26.02.2014 № 91, іншим забезпеченням у розмірі, достатньому для задоволення вимог за кредитним договором, або повернути частину заборгованості за кредитом пропорційно зменшенню розміру забезпечення».

Як свідчать матеріали справи, банком не було надано суду першої інстанції доказів повідомлення боржників, майнових поручителів або поручителів про укладення між ним та Нацбанком названого Договору застави майнових прав від 04.03.2014 №11/ЗМП.

Названий Договір застави майнових прав 04.03.2014 №11/ЗМП нотаріально не посвідчувався.

Згідно ст. 14 Закону України "Про заставу" встановлено, що недотримання вимог щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення тягне за собою недійсність договору з наслідками, передбаченими законодавством України.

Крім того, звертає на себе увагу Додаток № 1, який за Договом застави майнових прав 04.03.2014 №11/ЗМП названо предметом цього Договору. При вивчені названого договірного документу встановлено, що цей Додаток № 1 (т.2 а/с 6-7) підписано одноособово Головою правління ПАТ "КБ "Актив-Банк" І.М. Солнцевим за назвою «Реєстр укладених банком-позичальником кредитних договорів з юридичними та фізичними особами, що ПРОПОНУЮТЬСЯ у забезпечення Національному Банку України (пул кредитів) станом на 03.03.2014 року». При оцінюванні названого Додатку № 1, як договірного документу, звертає увагу на себе і те, що кутовий надпис «Додаток №1 до Договору застави №11/ЗМП та до вих. № 95/01-НБ від 04.03.2014» зроблено від руки, без зазначення якою саме повноважною посадовою особою її здійснено. Наведене не надає можливості розцінювати названий Додаток № 1 як договірний документ, що підтверджує станом на 03.03.2014 передачу майнових прав за кредитними договорами, укладеними між ПАТ "КБ "Актив-Банк" та ЖБК "Десна" (№10), ОСОБА_7 (№27), ОСОБА_6 (№ 30), ОСОБА_9 (№ 13). За названим Додатком №1 взагалі не значиться позичальник - ОСОБА_8.

Оскільки Додаток №1 до Договору застави майнових прав від 04.03.2014 №11/ЗМП не підписано обома сторонами слід вважати, що предмет названого Договору застави не був узгоджений сторонами цього Договору.

До суду першої інстанції позивачем було надано Додатковий договір №1 до Договору застави майнових прав від 04.03.2014 №11/ЗМП, який датовано від 21.03.2014. До названого Додаткового договору №1 також приєднано Додаток № 1 (т.2 а/с 11-12 ), але який не підписано жодною стороною Договору.

Сума загальної заборгованості за виданими позивачем кредитами за Додатком № 1 до Договору застави від 04.03.2014 вказана у розмірі - 361 413 610,13 грн., за Додатком № 1 до Додаткового договору №1 від 21.03.2014 загальна кредитна заборгованість зазначена у розмірі - 357 413 787,02 грн.. Зважаючи на те, що Додатки №1 складалися позивачем ПАТ "КБ "Актив-Банк" і сума загальної заборгованості за кредитними договорами змінювалась, дозволяє прийняти до уваги ствердження відповідача про проведення роботи ПАТ "КБ "Актив-Банк" щодо заміни забезпечення за кредитними договорами або заміни кредитних договорів на інші в структурі забезпечення кредиту для збереження ліквідності, за результатом якої і були укладенні оспорені договори.

За оцінкою колегії суддів також є безпідставним твердження позивача про те, що укладення Договору про часткове відступлення права вимоги за кредитними договорами №25/06-2014 від 25.06.2014, який укладений між ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Кредит Груп", є таким, що здійснено з порушенням обмежень встановлених Національним банком України та потребувало погодження останнім.

Банк, укладаючи спірний Договір відступлення права вимоги від 25.06.2014, не здійснював активних операцій з інсайдерами або пов'язаними особами, не надавав порук, або інших зобов'язань, не передавав майно в забезпечення, не здійснював продаж будівель і споруд, не відкривав поточні рахунки фізичним особам, не здійснював перерахування коштів на рахунки фізичних осіб або інші дії, щодо яких встановлено обмеження Постановою Національного банку України від 12.06.2014 №349/БТ «Про віднесення ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк" до категорії проблемних».

Цією ж Постановою НБУ не встановлено будь-якої заборони або обмежень на відчуження прав вимоги банком за кредитними договорами.

Аналогічна правова позиція щодо відсутності за вказаною Постановою НБУ від 12.06.2014 обмежень та/або заборон щодо відчуження права вимоги за кредитними договорами наведена у Постанові Вищого господарського суду України по справі № 910/20567/14 від 01.07.2015 та у вступившому в законну силу Рішенні Господарьского суду міста Києва від 24.02.2014 № 910/28347/14.

Позивач, в обґрунтування позовних вимог про недійсність оспорюваних договорів, посилався на положення ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», при цьому, у позові було відзначено, що 02.09.2014 Виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято Рішення №79 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк"», згідно з яким з 03.09.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

За оскарженим рішенням суд першої інстанції, приймаючи до уваги вищенаведені твердження позивача, навів в мотивувальній частині свого рішення дослідження щодо наявності підстав визнання оспорених договорів нікчемними.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що за сформульованими позовними вимогами банк просив суд визнати оспорені договори недійсними з посиланням на ст. ст. 203, 215 ЦК України. Вимоги щодо визнання нікчемними оспорених договорів у відповідності до ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивачем перед судом не ставились.

Відповідач у своїх доводах апеляційного оскарження серед іншого зазначив і про те, що всі висновки місцевого господарського суду «зроблені з довільним тлумаченням ст.ст. 202, 203, 215 ЦК України, а оскаржене рішення прийнято з порушенням зазначених норм чинного законодавства України, що є підставою для його скасування».

Згідно зі ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Позивач у своїй позовній заяві послався на ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як на підставу для визнання недійсності оспорюваних правочинів.

Такі твердження позивача не заслуговують на увагу, оскільки, ст. 38 наведеного вище Закону встановлює умови нікчемності правочинів, а не їх недійсності і фактично не може бути підставою для визнання оспорюваних правочинів недійсними.

Жодного підтвердження невідповідності оспорюваних договорів вимогам ст. 203 ЦК України в позовній заяві не наведено.

За роз'ясненнями Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

За оцінкою ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Кредит Групп", позивачем не наведено жодної фактичної обставини, з якою закон пов'язує визнання оспорюваних правочинів недійсними на момент їх укладення.

Крім того, Верховний Суд України в своїх узагальненнях практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 24.11.2008 зазначив наступне: "Зміст правочину становлять права та обов'язки, про набуттія, зміну або припинення яких учасники правочину домовилися. Зміст договору чи іншого правочину закріплюється у його статтях (пунктах).

У ст. 203 ЦК, в якій визначено основні критерії чинності правочину, зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. У судовій практиці нерідко виникають питання, чи застосовується зазначене правило до актів іншого галузевого спрямування, як-то: трудового, сімейного, законодавства про соціальне забезпечення. Більшість нормативно-правових актів, зокрема ЦК, мають комплексні положення, які містять норми різних галузей права.

Відповідно до ст.ст. 203, 204 ЦК України підстави і наслідки недійсності правочинів можуть бути передбачені винятково законами. Проте, положення зазначених статтей необхідно застосовувати з урахуванням ст. 4 ЦК України. Виходячи з буквального тлумачення норм статей 4 та 203 ЦК, зміст правочину має відповідати: ЦК; іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК; актам Президента України у випадках, встановлених Конституцією; постановам Кабінету Міністрів України; актам органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим, що видаються у випадках і в межах, встановлених Конституцією та законом.

Таким чином, враховуючи загальні принципи цивільного права, правочини не повинні суперечити положенням законів, галузевих законодавчих актів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК недодержання сторонами або стороною в момент вчинення правочину вимог, встановлених частинами 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК, як правило, має наслідком визнання правочину недійсним.

Якщо під час судового розгляду встановлено відсутність у позивача права на задоволення позову про визнання оспорюваного правочину недійсним, суд має відмовити у задоволенні позову. Відповідно до п. 3 ст. 215 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути пред'явлена тільки особами, визначеними у ЦК й інших законодавчих актах, що встановлюють оспорюваність правочинів - а саме, однією зі сторін, або заінтересованою стороною, тобто права яких вже були порушені на момент звернення до суду.

Позивач ПАТ КБ «Актив Банк» в своїй позовній заяві не навів доводів щодо недотримання відповідачем при укладанні оспорюваних договорів вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України, за якими визначено підстави для визнання господарського договору недійсним.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, апеляційну скаргу відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Кредит Групп" задовольнити, Рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2015 № 910/869/15-г скасувати, з огляду на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи та не правильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Кредит Групп" задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2015 № 910/869/15-г скасувати.

Прийняти нове судове рішення в наступній редакції:

"У позовних вимогах відмовити повністю".

Стягнути з позивача ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк" (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 3, ідентифікаційний код 26253000) на користь відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Кредит Групп" (04116, м. Київ, вул. Старокиївська, 10-Г, оф.173, ідентифікаційний код 38320537) судовий збір за апеляційне оскарження у розмірі 1 218 (тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Зобов'язати Господарський суд міста Києва видати відповідний судовий наказ.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 № 910/869/15-г набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 № 910/869/15-г може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали справи № 910/869/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді А.І. Мартюк

М.Л. Яковлєв