ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2015 р.Справа № 922/4653/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прошанський коньячний завод - Україна", м.Київ,
до Приватного підприємства "Компанія "ОСОБА_1", м.Харків,
про стягнення 68094,51 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 (довіреність № 1/08-15 від 28.08.2015р.);

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Прошанський коньячний завод - Україна" звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Приватного підприємства "Компанія "ОСОБА_1" 68094,51 грн. основного боргу за Договором поставки № 22 від 01.10.2013р. Судовий збір в розмірі 1827,00 грн. позивач просить покласти на відповідача.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився. Доказів отримання відповідачем копії ухвали про порушення провадження у справі на час даного судового засідання до суду не надійшло. Копія ухвали про відкладення розгляду справи, надіслана на адресу відповідача: 61040, м.Харків, вул.Довгалівська, буд. 95 (згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), повернута до господарського суду за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання (за місцезнаходженням згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), проте не скористався наданими йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України правами на участь у судовому засіданні, а також не надав суду жодного доказу в обґрунтування заперечень проти позову або на підтвердження належного виконання договірних зобов'язань, суд визнав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

01.10.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Прошанський коньячний завод - Україна" (позивачем) та Приватним підприємством "Компанія "ОСОБА_1" (відповідачем) було укладено Договір поставки № 22, згідно п. 1.1. якого позивач (постачальник) зобов'язався поставляти відповідачу (покупцю) товар, а відповідач зобов'язався приймати товар та своєчасно його оплачувати на умовах, передбачених даним Договором.

З матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання Договору, позивачем на адресу відповідача було поставлено товар на загальну суму 131594,51 грн., Що підтверджується наступними товарними накладними:

- № 3324 від 28.10.2013р. - на суму 74726,09 грн.;

- № 3373 від 30.10.2013р. - на суму 10397,76 грн.;

- № 3524 від 11.11.2013р. - на суму 10074,72 грн.;

- № 4169 від 25.12.2013р. - на суму 25159,80 грн.;

- № 244 від 30.01.2014р. - на суму 11236,14 грн.

Підписи уповноважених осіб відповідача, засвідчені печаткою ПП "Компанія "ОСОБА_1" на вищевказаних товарних накладних свідчать про те, що поставлений товар був прийнятий відповідачем.

Тобто позивач належним чином та в повному обсязі виконав свої обов'язки, згідно Договору поставки.

Відповідно до п. 7.1.2. Договору, покупець здійснює оплату поставленого за Договором товару по мірі реалізації товару покупцем третім особам. При цьому, покупець зобов'язується здійснювати постачальнику оплату реалізованого покупцем товару протягом 10-ти календарних днів з моменту його реалізації покупцем третім особам.

Проте, відповідач свої обов'язки з оплати товару не виконав; розрахунок з позивачем за поставлений товар здійснив частково.

Так, на рахунок позивача від відповідача надійшли наступні кошти:

- 28.10.2013р. - 20000,00 грн.,

- 04.11.2013р. - 20000,00 грн.,

- 28.01.2014р. - 10000,00 грн.,

- 12.06.2014р. - 1500,00 грн.,

- 23.06.2014р. - 1000,00 грн.,

- 08.12.2014р. - 2000,00 грн.,

- 17.12.2014р. - 2000,00 грн.,

- 25.12.2014р. - 2000,00 грн.,

- 17.02.2015р. - 5000,00 грн.

Всього на рахунок позивача від відповідача надійшло 63500,00 грн., що підтверджується копіями банківських виписок та бухгалтерською довідкою № 03/08-15 від 04.08.2015р.

Таким чином, на момент подання позову борг відповідача перед позивачем склав 68094,51 грн.

08.07.2015р. позивач направив на адресу відповідача рекомендованим листом претензію з вимогою в термін 2-х календарних днів з моменту її отримання сплатити дебіторську заборгованість по основному боргу - 68094,51 грн. шляхом перерахування на рахунок позивача. Зазначена претензія була отримана відповідачем 14.07.2015р., що підтверджується підписом його представника на повідомленні про вручення поштового відправлення, проте залишена без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності з частиною першою ст. 656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (частина перша ст. 691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Одержання відповідачем товару підтверджується накладними, підписаними та засвідченими печаткою відповідача без заперечень, у зв'язку з чим зобов'язання відповідача здійснити повну оплату вартості товару є таким, що настало через 10 днів з моменту прийняття товару, як передбачено умовами Договору.

За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання і неналежне виконання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Прошанський коньячний завод - Україна" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612, 632, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Компанія "ОСОБА_1" (61040, м.Харків, вул.Довгалівська, буд. 95; ; р/р 6304 ПАТ КБ "Приватбанк" м.Харків, МФО 351533) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прошанський коньячний завод - Україна" (01133, м.Київ, вул.Кутузова, буд. 18/7, офіс 514; ; р/р 4 АТ "ОСОБА_3 Аваль" в м.Києві, МФО 380805) - 68094,51 грн. основного боргу; 1827,00 грн. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 01.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_4