РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2015 р. Справа № 903/549/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демянчук Ю.Г.

судді Юрчук М.І. ,

судді Крейбух О.Г.

при секретарі судового засідання Лелех І.Ю.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 договір про надання правової допомоги від 17.08.2015

відповідача - Куптій Г.А. довіреність № 239 від 31.12.2014

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення господарського суду Волинської області від 04.08.2015 у справі № 903/549/15 (суддя Якушева І.О.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Ковельської міської ради

про визнання недійсним рішення Ковельської міської ради № 68/48 від 11.03.2015 року "Про внесення доповнень до рішення міської ради від 25.12.2014 року № 64/3 "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м.Ковеля, що підлягають приватизації в 2015 році" в частині п. 3 додатку

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 04.08.2015 у справі № 903/549/15 (суддя Якушева І.О.) у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Ковельської міської ради про визнання недійсним рішення Ковельської міської ради № 68/48 від 11.03.2015 року "Про внесення доповнень до рішення міської ради від 25.12.2014 року № 64/3 "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м.Ковеля, що підлягають приватизації в 2015 році" в частині п. 3 додатку відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийнято при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими та при невідповідності висновків, викладених у рішенні обставинам справи та порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує її доводи, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим і просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення (вх.№ 23889/15 від 29.09.2015).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 31.08.2015 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження у складі колегії: головуючий суддя Демянчук Ю.Г., суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. та призначено до розгляду на 01.10.2015.

В судове засідання прибули представник скаржника та відповідача, які надали суду усні пояснення по суті доводів та заперечень, викладених відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено наступне.

13.03.2013 року між відділом по управлінню майном комунальної власності виконавчого комітету Ковельської міської ради як орендодавцем і підприємцем ОСОБА_3 як орендарем було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 572 (надалі - договір).

Орендодавець на підставі розпорядження міського голови № 87-р від 13.03.2013 року передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення площею 50 кв. м., в будівлі по АДРЕСА_1 (п. 1.1. договору).

Строк договору оренди встановлюється з 13.03.2013р. по 12.03.2014р. включно (п. 2.1 договору).

Пунктом 2.2. договору сторони обумовили, що для продовження договору оренди орендар зобов'язаний за 30 днів до закінчення терміну дії договору оренди подати заяву на продовження договору оренди, яка розглядається орендодавцем у встановленому порядку.

Згідно з п. 10.1 договору договір оренди припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі об'єкта оренди; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду у разі невиконання умов договору; банкрутства орендаря; приватизації орендованого майна орендарем.

До вказаного договору додатковими угодами №№ 1-3 вносилися зміни.

Згідно з додатковою угодою № 2 до договору, укладеною 10.02.2014 року, п. 1.1. договору викладено в наступній редакції: « 1.1. Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення площею 43,6 кв. м. в будівлі по АДРЕСА_1. Первісна балансова вартість приміщення становить 22347,77 грн. Приміщення буде використовуватися для торгівлі непродовольчими товарами».

Пункт 2.1 викладено в такій редакції: « 2.1. Строк договору оренди встановлюється з 13.03.2014р. по 12.03.2015р. включно».

Додатковою угодою № 3 до договору, укладеною 19.06.2014р., п. 1.1. розділу 1 договору викладено в наступній редакції: « 1.1. Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 47,4 кв. м. в будівлі по АДРЕСА_1. Вартість приміщення становить 33804 грн. Станом на 01.09.2013р. (дата проведення експертної оцінки). Приміщення буде використовуватися для торгівлі непродовольчими товарами».

Рішенням Ковельської міської ради від 24.10.2013 року № 43/45 «Про надання дозволу підприємцю ОСОБА_3 на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого майна» підприємцю ОСОБА_3 було надано дозвіл на здійснення за власні кошти невід'ємних поліпшень орендованого майна - нежитлового приміщення площею 43,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на суму 12340 грн. відповідно до кошторису.

Роботи по здійсненню невід'ємних поліпшень орендованого майна згідно з дозволом були виконані позивачем, про що свідчить акт приймання виконаних підрядних робіт від 01.10.2013 року.

Рішенням Ковельської міської ради від 28.11.2013р. № 44/54 «Про внесення доповнень до рішення міської ради від 20.12.2012 року № 32/37 «Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності міста Ковеля, що підлягають приватизації» доповнено перелік об'єктів комунальної власності м. Ковеля, що підлягають приватизації у 2013 році, п. 16, яким підприємцю ОСОБА_3 надано право на приватизацію нежитлового приміщення площею 43,6 кв. м., розташованого в АДРЕСА_1, шляхом викупу.

Рішенням Ковельської міської ради від 26.12.2013 № 47/2 «Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Ковеля, що підлягають приватизації у 2014» позивачу п. 3 надано право на приватизацію нежитлового приміщення площею 43,6 кв., розташованого в АДРЕСА_1, шляхом викупу.

Рішенням Ковельської міської ради від 10.07.2014 № 57/68 «Про внесення змін та доповнень до рішення Ковельської міської ради від 26.12.2013 № 47/2 «Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Ковеля, що підлягають приватизації у 2014 році» у зв'язку з уточненням технічного паспорту встановлено, що пункт 3 переліку об'єктів комунальної власності м. Ковеля, що підлягають приватизації шляхом викупу у 2014 році, читати в наступній редакції: « 3.Нежитлове приміщення площею 47,4 кв. м. ,АДРЕСА_1, Орендар - ОСОБА_3».

11.09.2014 року рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 323 було затверджено висновок про вартість об'єкта оцінки, проведеної з метою визначення ринкової вартості об'єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, а саме: нежитлового приміщення площею 47, 4 кв.м. за адресою: Волинська обл., АДРЕСА_1, ринковою вартістю 443 685, 00 грн.

06.11.2014 року листом за № 3.22/295 підприємця ОСОБА_3 додатково повідомлено про те, що рішенням міської ради від 10.07.2014 року № 57/68 нежитлове приміщення площею 47, 4 кв.м. по АДРЕСА_1 включено до переліку об'єктів комунальної власності, що підлягають приватизації шляхом викупу у 2014 році, а також вказано, що у відповідності до його звернення та поданої ним заяви на приватизацію підготовлено пакет документів для укладення договору купівлі - продажу. При цьому, зазначено, що у разі відмови від приватизації (у 2014 році, як випливає з повідомлення), вищевказане нежитлове приміщення буде включено до переліку об'єктів комунальної власності, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні у 2015 році, на що було отримано схвальну відповідь (погодження на викуп) від підприємця ОСОБА_3

Враховуючи те, що позивачем не було вчинено жодних дій щодо приватизації об'єкта шляхом його викупу в 2014 році, 11.03.2015 року рішенням Ковельської міської ради за №68/48, нежитлове приміщення площею 47, 4 кв.м. по АДРЕСА_1 включено до переліку об'єктів комунальної власності м. Ковеля, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні у 2015 році, про що було повідомлено підприємця та вказано на відмову у продовженні договору оренди на новий термін.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням № 68/48 від 11.03.2015р. в частині п.3 додатку, позивач - підприємець ОСОБА_3 звернувся з даним позовом за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи спір по суті, місцевий господарський суд встановив, що спірне майно на момент його приватизації належало до комунальної власності територіальної громади міста Ковеля в особі Ковельської міської ради, а тому особою, наділеною правом визначення доцільності, порядку та умов приватизації такого майна є саме Ковельська міська рада.

Зважаючи на те, що позивач як орендар, не скористався переважним правом викупу приміщення, передбаченим п.1 ч.1 ст.18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", Ковельська міська рада, приймаючи рішення про приватизацію шляхом продажу на аукціоні нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 47,4 кв.м., була наділена правом самостійно на власний розсуд обирати той чи інший спосіб приватизації спірного майна, зокрема, шляхом продажу на аукціоні.

За таких обставин, місцевий господарський суд, керуючись ст.ст. 140, 142, 143 Конституції України, ст.ст. 21, 327 Цивільного кодексу України, ст. 3 Закону України "Про приватизацію державного майна", ст.ст. 26, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 2, 3, 4, 5, 7, 11, 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст.ст. 12, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України дійшов висновку про відмову в позові.

Відповідного висновку дійшов й суд апеляційної інстанції на підставі такого.

За приписами п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції міської ради належить прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" від 06.03.1992р. № 2171-XII (далі - Закон) встановлено правовий механізм приватизації єдиних майнових комплексів невеликих державних підприємств шляхом їх відчуження на користь одного покупця одним актом купівлі-продажу.

Статтею 3 Закону визначено способи приватизації: викуп, продаж на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни); продаж за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону (далі - конкурс).

Відповідно до ст. 7 Закону Фонд державного майна України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів, які перебувають відповідно у державній власності, власності Автономної Республіки Крим та комунальній власності і підлягають: продажу на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни); продажу за конкурсом; викупу. Включення об'єктів малої приватизації до переліків, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється з ініціативи державного органу приватизації, уповноваженого органу управління чи покупця.

Частиною 1 ст. 11 Закону передбачено, що викуп застосовується щодо об'єктів малої приватизації, які не продано на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп об'єкта передбачено законодавчими актами.

При вирішенні спору по суті місцевим судом правильно взято до уваги рішення Конституційного суду України від 13.12.2000р. у справі №1-16/2000 щодо офіційного тлумачення окремих положень статті 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", положення частини першої, третьої статті 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств" (про малу приватизацію)" щодо ініціативи покупців про включення відповідного майна до переліку об'єктів, що підлягають приватизації, які слід розуміти як право покупця пропонувати проведення приватизації конкретного об'єкта малої приватизації у вказаний ним спосіб, зокрема шляхом викупу.

Пропозиція покупця щодо способу приватизації підлягає розгляду у визначений законом строк, але вона не є обов'язковою для органів, які визначають або затверджують переліки об'єктів малої приватизації, за винятком випадків, передбачених ст. 11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств" (про малу приватизацію)" та іншими законами.

Положення частини п'ятої статті 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств" (про малу приватизацію)" слід розуміти так, що органи приватизації зобов'язані розглянути подані покупцями заяви та, у разі відсутності встановлених цим Законом підстав для відмови у приватизації, включити конкретне підприємство до переліку об'єктів, що підлягають приватизації у встановлений спосіб, або прийняти рішення про відмову в приватизації.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) орендар одержує право на викуп такого майна, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об'єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання для цілей оренди майна.

Тобто, вищенаведеними положеннями встановлено обставини, згідно з якими в орендаря комунального майна виникає переважне право на його викуп у випадку прийняття відповідним органом приватизації рішення щодо відчуження такого майна шляхом його приватизації.

Разом з цим, наведені обставини не виключають права відповідного органу приватизації самостійно встановити будь-який спосіб приватизації (в т.ч. шляхом викупу), зокрема в частині приватизації комунального майна.

Частинами 5, 6 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою.

З огляду на викладене вбачається, що умови приватизації комунального майна територіальної громади (в т.ч. визначення способу) визначаються відповідним органом місцевого самоврядування.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" Фонд державного майна України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів, які перебувають відповідно у державній власності, власності Автономної Республіки Крим та комунальній власності і підлягають: продажу на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни); продажу за конкурсом; викупу.

За змістом п. 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2000р. №14-рп/2000 доцільність застосування того чи іншого способу приватизації визначається цим органом самостійно, окрім випадків, визначених законами.

Зокрема, викуп застосовується у випадках, передбачених статтею 11 Закону та іншими законами, і є в такому разі обов'язковим для органів приватизації та органів, які затверджують переліки об'єктів малої приватизації.

Також, судом першої інстанціїї при вирішенні даного спору вірно зазначено, що позивач як орендар, не скористався переважним правом викупу приміщення, передбаченим п.1 ч.1 ст.18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", Ковельська міська рада, приймаючи рішення про приватизацію шляхом продажу на аукціоні нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 47,4 кв.м., була наділена правом самостійно на власний розсуд обирати той чи інший спосіб приватизації спірного майна, зокрема, шляхом продажу на аукціоні.

Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, врахувавши приписи ст. 21 ЦК України, п. 2 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від від 26.01.2000р. року № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів", дійшов правомірного висновку, що правові підстави для визнання недійсним рішення № 68/48 від 11.03.2015р. Ковельської міської ради в частині п.3 відсутні.

Прийняття цього рішення відповідає компетенції органу місцевого самоврядування, визначеного п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ч.ч.5, 6 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування", частині 1 ст. 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Посилання позивача на порушення відповідачем при прийнятті спірного рішення приписів ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» не заслуговують на увагу, оскільки ця норма регулює переважне право орендаря на укладення договору оренди державного та комунального майна на новий термін, а не питання приватизації.

Та обставина, що на думку представника позивача, сесія Ковельської міської ради, на якій приймалось рішення № 68/48 від 11.03.2015р., скликалась і проводилась з порушенням процедури її скликання і проведення, не може бути підставою для визнання недійсним цього рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Волинської області від 04.08.2015 у справі № 903/549/15 прийняте на підставі матеріалів справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків місцевого господарського суду не спростовують, а відтак, не є такими, що можуть бути підставою згідно зі ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги згідно зі ст.49 ГПК України покладається на позивача/скаржника у зв'язку із відмовою у її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Волинської області від 04.08.2015 зі справи № 903/549/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 903/549/15 повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Демянчук Ю.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.