ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" жовтня 2015 р.Справа № 924/1324/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Заверуха С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Одеська залізниця" м. Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волочиськ-Агро" м.Волочиськ, Хмельницька область

про стягнення 62 247,64 грн.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю від 12.04.2015 р.

відповідача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю №5 від 02.01.2015 р. (присутній в судовому засіданні 07.09.2015 р.)

Повне рішення складено 06.10.2015р.

Суть спору: позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення 62247,64 грн. В обґрунтування позову зазначає, що в березні за накладною №33941170 із станції Войтівці Південно-Західної залізниці відповідачем (відправником) було відправлено вагон №95329926 з вантажем куккурудзи, станція призначення - ОСОБА_3 Одеської залізниці. В процесі перевезення вантажу на станції Котовськ 29.03.2015 р. було виявлено різницю в масі вантажу у зазначеному вагоні та здійснено контрольне зважування на вагах ВВ 150 Е, а також складено комерційний акт серії АЄ №859211/14 від 29.03.2015 р., згідно якого в вагоні №95329926 - більш ніж зазначено в перевізному документі на 3400 кг та більше вантажопід'єності вагону на 3300 кг.

Відповідно до комерційного акту вантаж завантажений у вагон засобами відправника, маса вантажу визначена у вагонах - відправником, в графі "правильність внесених у накладну відомостей" підпис відправника.

Таким чином позивач посилаючись на пп.8п.6 р. 1, ст. 24, ст. 37, ст. 118, ст. 122, ч. 1 ст. 129 Статуту залізниць України, з посиланням на комерційний акт та акт загальної форми №18 від 29.03.2015 р., нарахував штраф за неправильну визначену масу вантажу у накладній в розмірі п'ятикратної проїзної плати (вартість перевезення складає - 11216 х 5 = 56080,00 грн.), а також додаткові витрати в сумі 6167,64 грн.

Представник позивача в судове засідання з'явився, просить суд позовні вимоги задовольнити у повному об'ємі. При цьому надав пояснення, зі змісту яких вбачається, що витребувані ухвалами суду докази у позивача відсутні, а саме: обґрунтований розрахунок додаткових витрат, вимогу вантажовласника про виконання маневрових робіт, докази понесення витрат за відправку телеграми та докази її направлення, відомості, щодо плати за користування вагонами

Відповідач проти позову в судовому засіданні 07.09.2015 р. заперечив, вмотивованих заперечень не надав, в т.ч письмового відзиву, причин суду не повідомив, в судове засідання 06.10.2015 р. не з'явився. Усно представник відповідача намагався заперечити факт надлишкової маси вантажу.

Судом під час розгляду матеріалів справи встановлено наступне.

Згідно накладної №33941170 відправник ТОВ "Волочиськ-агро" 24 березня 2015 р. зі станції Войтівці Південно-Західної залізниці, відправив в місто ОСОБА_3 вантаж з зерном кукурудзи вагоном №95329926. Вартість проїзної плати склала 11216 грн.

Відповідно до даної накладної маса вантажу вагона №95329926 складає 64900 кг., тара 20450 кг. В графі "правильність внесених відомостей підтверджую" стоїть підпис відправника ( відповідача у справі) та вказано ОСОБА_4.

29 березня 2015 р., в процесі перевезення вантажу, на станції Котовськ Одеської залізниці було виявлено різницю в масі вантажу у визначеному вагоні та здійснено контрольне зважування на справних вагонних електромеханічних вагах ВВ 150 Є, внаслідок чого складено комерційний акт серії АЄ №859211.

Відповідно до даного акту в вагоні №95329926 маса вантажу склала 68300 кг, тара 20450 кг, тобто маса вантажу на 3400 кг більше ніж вказано в накладній. Згідно акту надлишок вантажу забраний відправником та завантажений на автомобіль (АВ 0581 АВ). Даний акт підписаний комерційними агентами ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ДСГ ОСОБА_7

В матеріалах справи наявний висновок від 29.03.2015 р. про зважування вагону №95329926, де стоїть відмітка представника ТОВ "Волочиськ-Агро" ОСОБА_8 з відміткою "претензій не має".

Відповідно до акту про комісійного відвантаження надлишку від 29.03.2015 р., підписаного також представником відповідача, надлишок вантажу вивантажено засобами вантажовідправника та вивезено за межі станції транспортом останнього.

Згідно акту загальної форми №18 від 29.03.2015 р. вагон №95329926 за накладною №33941170 відчеплений для перевірки маси вантажу 26.03.2015 р. в 17 год. 56 хв. від потяга №3013. Вагон знаходився в очікуванні виправлення комерційної несправності до 29.03.2015 р. 13 год. 45 хв. Плата за користування вагоном за 67 год. 49 хв. =1149,40+ (НДС-229,90)=1379,40 грн.; збір за маневрову роботу - за 120 мін. =2343,20 + (НДС -468,64) =2811,84 грн.; збір за зважування вагона 3 рази: 451,80 + (НДС-90,36)=542,16 грн., телеграма 106,10 + (НДС -21,22) =127,32 грн.; зберігання вантажу 68 т. - 2 доби:1089,10 + (НДС - 217,82) =1306,92 грн.

Зважаючи на те, що відповідач не сплатив суму вказану в акті загальної форми, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу з відповідача.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги наступне:

Згідно із ст.3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Стаття 908 ЦК України встановлює, що загальні умови перевезення визначаються цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажів, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною 5 статті 307 ГК України також визначено, що умови перевезень вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Таким чином, права і обовязки сторін виникають не лише з умов укладеного сторонами договору, а і на підставі норм, встановлених актами законодавства, в тому числі нормативно-правових актів, які регулюють взаємовідносини в певних випадках.

Відносини залізниці з відправниками та одержувачами вантажів, багажу, вантажобагажу і пошти з урахуванням специфіки функціонування цього виду транспорту як єдиного виробничо-технологічного комплексу регулюються Законом України "Про залізничний транспорт".

Згідно з ст.ст. 3, 8 цього Закону умови та порядок організації перевезень за участю залізниць, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України та іншими актами законодавства України.

Відповідно до абз. 9 п. 6 Статуту залізниць накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення.

Відповідно до ст. 37 Статуту залізниць , п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до п.5 Правил приймання вантажів до перевезення (ст. 7, 9, 13, 22, 24, 37, 39 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. N 644, загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип ваг указується в накладній. Маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобов'язаний зазначити в накладній.

Відповідно до ч.1 ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній (ч.2 ст.24 Статуту залізниць України).

Як вбачається з матеріалів справи, 29 березня 2015 р., в процесі перевезення вантажу, на станції Котовськ Одеської залізниці було виявлено різницю в масі вантажу у вагоні №95329926 та здійснено контрольне зважування на справних вагонних електромеханічних вагах ВВ 150 Є.

Факт неправильності зазначення маси вантажу підтверджується комерційним актом серії АЄ №859211.

Відповідно до даного акту в вагоні №95329926 маса вантажу склала 68300 кг, тара 20450 кг, тобто маса вантажу на 3400 кг більше ніж вказано в накладній №33941170 (64900 кг).

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Аналогічні приписи містяться і в п. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002р. N 334.

Згідно з п. 5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Статтею 122 Статуту залізниць України передбачено, що за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту, у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Судом встановлено, що залізницею зафіксовано факт порушення відповідачем вимог Статуту залізниць України, що полягає у невірному зазначенні в накладній маси вантажу.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем правомірно, у відповідності до вимог чинного законодавства, нараховано відповідачу штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати, що становить 56080,00 грн. (11216 грн. (вартість перевезення) х 5), який підлягає стягненню з відповідача у повному об'ємі.

Доводи відповідача стосовно відсутності надлишкової маси вантажу спростовуються вищевикладеним та не підтверджені належними і допустимими доказами, а тому судом до уваги не приймаються.

Також позивачем заявлено до стягнення 6167,64 грн. додаткових витрат (в т.ч. плата за користування вагоном за 67 год. 49 хв. =1149,40+ (НДС-229,90)=1379,40 грн.; збір за маневрову роботу - за 120 мін. =2343,20 + (НДС -468,64) =2811,84 грн.; збір за зважування вагона 3 рази: 451,80 + (НДС-90,36)=542,16 грн., телеграма 106,10 + (НДС -21,22) =127,32 грн.; зберігання вантажу 68 т. - 2 доби:1089,10 + (НДС - 217,82) =1306,92 грн.), які за своєю правовою природою є вимогою про стягнення збитків.

Приписами ст.224 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно ч.1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань.

Судом встановлено, що спірна сума складається з нарахованих залізницею у зв'язку із затриманням вагону № 95329926 витрат, що включають плату за користування вагоном, збір за зважування, збір за маневрову роботу, збір за телеграфне повідомлення, збір за зберігання грузу.

Згідно статті 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниць вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Згідно з пунктом 3 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року № 113, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 року за №165/3458, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, які складаються на підставі пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23.

Судом встановлено що затримка вагону № 95329926 мала місце на станції Котовськ Одеської залізниці, яка не є станцією відправлення чи призначення. При цьому, відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, які є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, не складалися, тому суд приходить до висновку, що нарахування плати за користування вагоном здійснено не у відповідності до статті 119 Статуту залізниць України та Правил користування вагонами та контейнерами, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню (аналогічна позиція викладена в постановах ВГСУ у справі №904/581/13-г від 17.07.2013р., № 5006/23/58/2012 від 25.10.2012р., № 38/297 від 08.05.2012р.).

Стосовно вимог щодо стягнення збору за зважування та за маневрові роботи, слід зазначити, що виходячи з приписів пункту 4.1 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги (Тарифне керівництво №1), затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009р. N 317, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009р. за N340/16356, за зважування вантажів або порожніх вагонів (контейнерів) та за зважування вантажів у пунктах перевалки на вагах залізниці нараховується збір. Крім збору за зважування на вагах залізниці, нараховується збір за маневрову роботу, якщо вагони подаються на ваги локомотивом залізниці, згідно з пунктом 1.8 цього розділу (п. 4.3 розділу 3 Збірника)

Згідно пункту 1.8 розділу 3 Збірника за маневрову роботу, що виконується локомотивом залізниці не одночасно з подачею або забиранням вагонів на вимогу власника під'їзної колії, вантажовласника або порту, яка оформлена пам'яткою про подавання/забирання вагонів (форми ГУ-45), із зазначенням у ній часу, протягом якого виконувалась маневрова робота, нараховується збір у розмірі 292,6 грн. за кожні півгодини роботи локомотива, рахуючи неповні півгодини за повні.

Пунктом 4.4 розділу 3 Збірника встановлено, що збір за зважування не нараховується, зокрема, за контрольні перевірки маси вантажу, визначеної вантажовідправником (стаття 24 Статуту залізниць України)

Згідно письмових пояснень позивача плата за контрольне зважування залізницею не нараховувалась. Після приведення маси вантажу у вагонах у відповідність з перевізними документами (надлишок вантажу видано представнику вантажоодержувача) було проведено зважування вагонів для оформлення нових перевізних документів, за що нараховано збір за зважування та за маневрову роботу.

Судом приймається до уваги, що позивачем нормативно та документально не доведено обов'язку відправника сплатити збір за зважування вагонів та за маневрову роботу для їх відправлення із проміжної станції та станцію призначення, оскільки сам факт проведення вказаних операцій залізницею не підпадає під визначення наслідків неправильного оформлення накладної, обов'язок нести відповідальність за які окремо від штрафу унормований у ст.122 Статуту залізниць України. Крім того, в матеріалах справи відсутня вимога вантажовласника про виконання маневрових робіт, наявність якої згідно пункту 1.8 розділу 3 Збірника, є обовязковим для нарахування збору за маневрову роботу (аналогічна позиція викладена в постанові ВГСУ №5006/40/3/2012 від 04.12.2012р., № 5006/23/58/2012 від 25.10.2012р.).

Також позивачем заявлено до стягнення збір за телеграфне повідомлення, який передбачений пунктом 10 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги (Тарифне керівництво №1), затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009р. N 317, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009р. за N340/16356. Однак, позивачем не подано в матеріали справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували надсилання телеграфних повідомлень на адресу відповідача та понесені залізницею витрати, пов'язані з відправленням таких повідомлень.

Статтями 46, 47 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

У разі прибуття вантажу на адресу одержувача, поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням, нарядом та ін.), останній зобов'язаний прийняти такий вантаж від станції на відповідальне зберігання.

Правила зберігання вантажів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 та зареєстровані в Міністерстві юстиції 24.11.2000р. за №866/5087, у пункті 5 встановлюють, що якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Пунктом 8 Правил зберігання вантажів передбачено, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо), при цьому термін безоплатного зберігання обчислюється при затримці - з моменту затримки.

Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ним послуги (Тарифне керівництво №1), затверджений наказом Мінтрансу України від 23.09.2009р. № 317 та зареєстрований Міністерством юстиції 15.04.2009р. за №340/16356, в пункті 2 розділу 3 встановлює розміри зборів за зберігання вантажів, а в розділі 5 - ставки плати за користування вагонами. Таким чином, збір за зберігання вантажів та плата за користування вагонами є регульованим тарифом і не потребує додаткового погодження сторонами.

При цьому норми статті 46 Статуту залізниць України, Правил зберігання вантажів та Тарифного керівництва №1 не передбачають укладання окремого договору на зберігання вантажу, який перевозиться за договором перевезення (накладної), як і не передбачають винятку щодо сплати збору за ставками Тарифного керівництва №1.

Згідно з п.9 Правил зберігання вантажів факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.

Статтею 129 Статуту залізниць України встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Аналогічні вимоги містять також Правила складання актів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.07.2002р. за №567/6855. Відповідно до п.3 зазначених Правил, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення з очікуванні подачі під вивантаження з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної підїзної колії, порту, підприємства.

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм чинного законодавства належним і допустимим доказом посвідчення обставин, що є підставою для нарахування плати за понаднормативне зберігання вантажу, є акти загальної форми.

Вказані акти суду не надано та як вбачається з пояснень взагалі відсутні.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів заподіяння відповідачем збитків позивачу в розмірі понесених останнім додаткових витрат (6167,64 грн.), суд приходить до висновку, що у стягненні 6167,64 грн. додаткових витрат слід відмовити.

Згідно ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (90,1%).

Керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Державного підприємства "Одеська залізниця" м. Одеса до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волочиськ-Агро" м.Волочиськ, Хмельницька область про стягнення 62 247,64 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волочиськ-Агро" (Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Фридрихівська, 40, код 33007668) на користь Державного підприємства "Одеська залізниця" (м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, код 01071315) 56080,00 грн. (п'ятдесят шість тисяч вісімдесят гривень 00 коп.) штрафу за неправильне зазначення маси вантажу, 1646,13 грн. (одна тисяча шістсот сорок шість гривень 13 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

У позові щодо стягненні 6167,64 грн. відмовити.

Повне рішення складено 06.10.2015 р.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, ( 65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19),

3 - відповідачу, (Хмельницька обл., Волочиський р-н, м. Волочиск, вул. Фридріхівська, буд. 40).