ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2015 року Справа № 912/2573/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Євстигнеєва О.С.- доповідача,

суддів: Бахмат Р.М., Науменка І.М.

при секретарі: Назаренко С.Г.

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 предс., дов. від 15.06.2015р.

відповідача: ОСОБА_2- предс., дов. №5Д-10 від 04.09.2015р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Креатив» (м. Кіровоград) на рішення господарського суду Кіровоградської області від 05.08.2015р. у справі №912/2573/15

за позовом: фермерського господарства «ОСОБА_3О.» (с. Калінінське Сумської області)

до: приватного акціонерного товариства «Креатив» (м. Кіровоград)

про: стягнення 2704108,79 грн. заборгованості за договором поставки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 05 серпня 2015 року (підписано 07.08.2015р.) у справі №912/2573/15 (суддя Балик В.М.) позовні вимоги фермерського господарства «ОСОБА_3О.» (с. Калінінське Сумської області) до приватного акціонерного товариства «Креатив» (м. Кіровоград) про стягнення 2700779,06 грн. основного боргу та 3329,73 грн. 3% річних за договором поставки від 11.09.2014р. №С14-00251 задоволені частково. Рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто 2400779,06 грн. основного боргу, 2441,80 грн. 3% річних та 54060,55 грн. судового збору. В частині позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 300000,00 грн. провадження у справі припинено. В частині позовних вимог про стягнення 887,93 грн. 3% річних відмовлено.

Вважаючи, що господарським судом Кіровоградської області прийнято рішення з неправильним застосуванням норм матеріального і порушенням норм процесуального права, відповідач - приватне акціонерне товариство «Креатив» подав апеляційну скаргу. Скаржник просить скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 05.08.2015р. у справі №912/2573/15 і прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідач вважає, що суд дійшов необґрунтованого висновку щодо визнання товариством отримання поставленого товару. Товариство заперечує поставку товару на його адресу, оскільки надані товарно-транспортні накладні та видаткові складені з порушенням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. Документи не містять всіх необхідних реквізитів, зокрема печатки підприємства. Судом не взято до уваги відсутність підпису уповноваженого на отримання товару в довіреностях №№4966 і 4967 від 12.09.2014р. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що надані позивачем додаткова угода від 28.05.2015р та акт переоцінки насіння соняшнику від 28.05.2015р. містять відтиск печатки ПАТ «Креатив», зразок якої станом на 28.05.2015р. було анульовано.

Позивач фермерське господарство «ОСОБА_3О.» у запереченні на апеляційну скаргу і представник в судовому засіданні вказав, що відповідач відповідно до товарно-транспортних, видаткових і податкових накладних отримав товар і помістив його на зберігання в елеватори, що підтверджується наклеєними на товарно-транспортних накладних наклейками з датою поставки, номером елеватора, прізвищем диспетчера та штрих-кодом. ПАТ «Креатив» підписало акт звірки взаємних розрахунків за період: січень 2015-липень 2015, чим визнав заборгованість у сумі 2400779,06 грн.

28.09.2015р. від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі на час розгляду Дніпропетровським апеляційним судом апеляційної скарги ПАТ «Креатив» у справі №912/2854/15 про визнання недійсним договору поставки від 11.09.2014р. №С14-00251. Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду відмовляє в задоволенні клопотання, оскільки відповідачем не надано доказів прийняття апеляційної скарги судом апеляційної інстанції. Крім того, розгляд питання про визнання недійсним договору не перешкоджає вирішенню даної справи по суті.

У судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Вислухавши представників сторін, переглянувши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд встановив, що 11.09.2014р. між приватним акціонерним товариством «Креатив» (Покупець) і фермерським господарством «ОСОБА_3О.» (Продавець) був укладений договір поставки за №С14-00251. Згідно п. 1.1. договору Продавець зобовязався поставити і передати у власність Покупця, а Покупець зобовязався прийняти і оплатити насіння соняшнику урожаю 2014 року (далі «товар») на умовах даного договору.

Кількість товару, що поставляється за даним договором (залікова вага, визначена на вагах Покупця шляхом перерахунку на базисні показники якості, вказані в п. 2.1. даного договору) - 250 тонн +- 35 тонн (за вибором Покупця) (п. 4.1. договору).

Пунктами 4.2. і 4.3. договору встановлено, що для оприбуткування Покупцем поставленого товару, Продавець надає Покупцю видаткові накладні на кількість фактично поставленого товару по ціні 2000 грн., в т.ч. ПДВ, виписані датою фактичної поставки. Вказана ціна для оприбуткування товару є первісною. Подальше визначення ціни здійснюється сторонами в порядку, встановленому п.п.4.3.-4.3.1 даного договору.

Ціна товару з якісними показниками, передбаченими в п. 2.1. даного договору, встановлюється сторонами шляхом укладання додаткової угоди («додаткова угода визначення ціни») та визначається як середня ринкова закупівельна ціна насіння соняшнику на аналогічних умовах поставки на дату підписання зазначеної додаткової угоди, але не пізніше 31 грудня 2014р., зменшена на 16 % річних, нарахованих на суму здійсненої оплати (відповідно до п. 5.1. договору) з дати перерахування коштів до дати переоцінки за кожну фактично поставлену тонну партії товару, що переоцінюється. Визначена таким чином ціна товару може як перевищувати первісну ціну для оприбуткування, вказану в п. 4.2. даного договору, так і бути меншою (п. 4.3. договору).

Передбачено п. 4.5. договору у випадку неотримання Покупцем 31 грудня 2014р. (включно) додаткової угоди визначення ціни, що Покупець складає та направляє Продавцю Додаткову угоду визначення ціни, в якій ціна визначається як середня ринкова закупівельна ціна насіння соняшнику на аналогічних умовах поставки станом на 31 грудня 2014р. Складена та направлена таким чином додаткова угода визначення ціни є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Для розрахунків на підставі додаткової угоди визначення ціни формується акт визначення кінцевої ціни та вартості товару з врахуванням вимог даного розділу (п. 4.7. договору).

Згідно п. 4.9. договору попередня сума договору (виходячи з первісної ціни) 500000 грн., в т.ч. ПДВ.

Сторонами в пунктами 5.1. і 5.2. договору узгоджено, що Покупець зобовязаний здійснити оплату вартості фактично отриманого товару, виходячи з кількості, визначеної відповідно до п. 3.4. договору, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця протягом 3-х банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури, документів, визначених п. 3.8.-3.9. договору та проведення досліджень товару на відповідність вимогам п. 2.1. даного договору, оплата отриманого товару здійснюється виходячи з первісної ціни на товар, вказаної у п. 4.2. даного договору. Остаточний розрахунок (доплата Покупцем або повернення коштів Продавцем) здійснюється протягом 10 банківських днів з моменту підписання сторонами додаткової угоди (п. 4.3.) та акту визначення кінцевої ціни (п. 4.7.), виходячи з остаточної ціни на товар відповідно до п. 4.6. даного договору.

Укладений договір підписаний сторонами і скріплений печатками підприємств, а отже за п. 9.1. набрав силу і діє як визначили сторони до повного виконання всіх умов, передбачених даним договором.

Господарським судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 13.09.2014р. по 17.09.2014р. позивач поставив і передав відповідачу 295,3 тонн насіння соняшнику на суму 590,600 грн., що підтверджується ксерокопіями накладних №15 від 13.09.2014р., №16 від 15.09.2014р., №17 від 16.09.2014р. №18 від 17.09.2014р., №19 від 17.09.2014р.

28.05.2015р. між сторонами була укладена додаткова угода №С14-00251/4 до договору №С14-00251 від 11.09.2014р., п. 3 якої було погоджено, що ціна партії товару, вказаної в п. 1 цієї додаткової угоди, складає 9206,08 грн., з урахуванням ПДВ, за одну тонну. Додаткова угода була укладена сторонами з порушенням терміну для її укладання.

Ціна партії товару, вказана в п. 3 цієї додаткової угоди, встановлена на товар з якісними показниками, вказаними в п. 2.1. договору (базисні норми).

Сторонами відповідно до умов договору також був складений і підписаний 28.05.2015р. акт переоцінки насіння соняшнику №1. Загальна остаточна ціна соняшнику після переоцінки з ПДВ склала 2700779,06 грн.

В цей же день позивачем був виставлений відповідачу на оплату товару рахунок-фактура №3.

У звязку з несплатою рахунку на адресу відповідача за №7 від 15.06.2015р. була надіслана претензія, направлення якої підтверджується ксерокопіями фіскального чеку і описом вкладення у лист від 18.06.2015р.

Зазначена претензія була залишена відповідачем без відповіді, розрахунок за товар не проведений.

В матеріалах справи документи на підтвердження договірних відносин сторін містяться в ксерокопіях. Оригінали цих документів були надані представником позивача і оглянуті колегією суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду, а отже з'ясовано відповідність ксерокопій цим оригіналам.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Обовязковість договору для виконання сторонами встановлена ст. 629 ЦК України.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Стаття 712 ЦК України зазначає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частинами 1,2 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до п. 6.1. договору у випадку порушення, невиконання або неналежного виконання зобовязань передбачених даним договором, винна сторона несе відповідальність, визначену чинним законодавством України, з урахуванням умов даного договору.

Відповідач заперечує факт укладення договору поставки №С14-00251 від 11.09.2014р., додаткової угоди і акту переоцінки від 28.05.2015р. та отримання товару за договором. При цьому, сторона звертає увагу на те, що додаткова угода і акт переоцінки насіння соняшнику від 28.05.2015р. містять відтиск печатки ПАТ «Креатив», зразок якої станом на 28.05.2015р. було анульовано.

Натомість з укладеного договору вбачається, що зі сторони ПАТ «Креатив» договір був укладений його представником ОСОБА_4, що діяв на підставі довіреності №922-10 від 08.09.2014р. та скріплений печаткою підприємства. Цим же представником за довіреністю №110-10 від 27.01.2015р. була укладена додаткова угода від 28.05.2015р.

За визначенням ч.1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ч. 3 ст. 237 ЦК України).

Частиною 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час підписання додаткової угоди і акту переоцінки) встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Не вимагається такого обовязкового реквізиту і Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. N996-XIV, яким встановлені реквізити первинних документів.

Як вбачається з п. 9.1 укладеного договору та п.7 додаткової угоди обовязковість скріплення правочинів печаткою підприємств сторонами не визначено.

Колегією суддів не може бути прийнято до уваги наказ виданий генеральним директором ПАТ «Креатив» від 12.05.2015р. №61/1 «Про використання у господарській діяльності печатки ПрАТ «Креатив», п 1 якого затверджено використання нового зразка печатки ПрАТ «Креатив» з 12 травня 2015р. Наведений наказ не містить дій з анулювання попередньої печатки підприємства.

Чинним законодавством не врегульовано питання знищення печаток, однак підприємства, як правило створюють для цього комісію чи призначають відповідальну особу і складають акт про знищення. На думку Держкомпідприємництва, печатки (штампи) після закінчення передбачених термінів зберігання можуть знищуватися самостійно органом, який забезпечує їх знищення (за аналогією п.п.4.1., 4.2 п. 4 згідно із нормами Роз'яснення щодо виготовлення, зберігання та знищення печаток виборчих комісій і штампів, затвердженого постановою Центральної виборчої комісії від 8 травня 2008 року N 22 ), про що складається відповідний акт.

Акту на знищення старого зразка печатки відповідачем не надано.

Пунктом 3.5. договору встановлено, що обовязок Продавця щодо поставки товару є виконаним у повному обсязі з моменту отримання Покупцем товару та документів, визначених п.п. 3.8., 3.9. договору. Право власності на товар виникає у Покупця з моменту завантаження товару в автотранспортний засіб, наданий Покупцем на складі Продавця.

Згідно п.п. 3.8., 3.9. договору, Продавець при завантаженні товару зобовязаний надати Покупцю товаротранспортну накладну (три оригінальні примірники на кожен завантажений транспорт), якісне посвідчення (оригінал) при його наявності, карантинний сертифікат, протокол про показники безпеки документ про вміст токсичних елементів, пестицидів, мікотоксинів і радіонуклідів (оригінал або завірену копію); на вимогу Покупця Продавець зобовязаний надати документ про проходження повірки ваг (завірену копію). Продавець зобовязаний надати оригінал видаткової накладної не пізніше наступного дня після отримання товару Покупцем, а також оригінал податкової накладної з моменту виникнення податкового зобовязання відповідно до податкового кодексу України.

Відповідно до п. 3.6. договору датою поставки товару є дата фактичного отримання товару Покупцем в місці поставки відповідно до п. 3.1. даного договору, що зазначається в товарно-транспортній накладній. Для отримання товару Покупець зобовязаний надати Продавцю довіреність на отримання товару.

З матеріалів справи вбачається, що за довіреностями №4966 і №4967 від 12.09.2014р. представник відповідача ОСОБА_5 прийняв товар, про що свідчить його підпис на видаткових накладних.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо встановлення факту здійснення позивачем поставки товару на підставі наданих видаткових накладних, які можна вважати належними і допустимими доказами в силу наступного:

за приписами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції , чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми), дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов'язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/70, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п.2.5. Положення документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Оформлення накладних №15 від 13.09.2014р., №16 від 15.09.2014р., №17 від 16.09.2014р. №18 від 17.09.2014р. та №19 від 17.09.2014р. відповідає наведеним вимогам, а відсутність печатки відповідача на накладних, на яку звертає увагу відповідач не є обовязковим реквізитом, що вбачається з наведених нормативних актів.

Щодо посилання скаржника на відсутність у довіреностях зразка підпису ОСОБА_5 особи, що одержала довіреність на отримання товару за договором, варто зазначити, що п. 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996р. №99 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено: «сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів».

Пунктом 12. Інструкції накладено заборону на відпуск цінностей у випадках: а) подання довіреності, виданої з порушенням встановленого порядку заповнення або з незаповненими реквізитами;

б) подання довіреності, яка має виправлення і помарки, що не підтверджені підписами тих же осіб, які підписали довіреність; в) відсутності у довіреної особи вказаного у довіреності паспорта або іншого документа, що засвідчує довірену особу; г) закінчення строку дії довіреності; д)одержання повідомлення підприємства-одержувача цінностей про анулювання довіреності.

Довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей за своєю правовою природою є первинним документом, що фіксує волевиявлення покупця про уповноваження конкретної особи на отримання від його імені відповідного товару у постачальника. При цьому, слід зазначити, що вимоги наведених норм чинного законодавства щодо правильності оформлення первинних документів, передбачають наявність в документах такого реквізиту, як «інші дані», що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, тобто є альтернативою такому обов'язковому реквізиту, як особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким альтернативним документом в даному випадку є паспорт особи, дані якого зафіксовані в довіреностях №4966 і №4967 від 12.09.2014р.

Відтак, довіреність не є документом, що підтверджує факт господарської операції по передачі чи прийняттю товару. Навіть якби передача товару відбувалася без довіреності це б було лише порушенням ведення бухгалтерського обліку і тягло за собою відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративні правопорушення, але не було б достатньою обставиною, що заперечує факт передачі або прийняття товару. До того ж довіреність може бути виписана на підставі наряду, рахунку, замовлення, та перш за все, договору поставки, на виконання якого проводиться господарська операція.

Верховний Суд України в постанові від 29.04.2015р. №903/679/14/3-77гс-15 вказав, що навіть за відсутності довіреності та у випадку наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може бути заперечено таку господарську операцію.

Крім того, з матеріалів справи вбачається часткова оплата відповідачем заборгованості в сумі 300000,00 грн. за спірним договором і додатковою угодою, що підтверджується платіжним дорученням №748 від 03.07.2015р. Дані дії відповідача свідчать про визнання ним договірних відносин з позивачем.

Слід взяти до уваги і застереження викладені сторонами в п. 6.2. договору поставки: «У разі неможливості Покупцем реалізації права власності на товар з вини Продавця, ненадання первинних бухгалтерських документів Продавцем, наявність суперечок щодо права власності на товар, заборони використання товару (застава, арешт, заборгованість перед бюджетом, заборона на відвантаження товару), відсутність товару, невідповідність якості або будь-які інші обмеження, що виникли після поставки товару, зі сторони третіх осіб, які перешкоджають Покупцеві вільно розпоряджатися товаром, Продавець зобовязаний протягом 2-х банківських днів усунути перешкоди у розпорядженні товаром, а при неможливості усунути перешкоди в 5-денний термін з дати отримання повідомлення Покупця, повернути отримані грошові кошти і компенсувати збитки, що виникли внаслідок таких обставин».

Матеріали справи не містять зауважень покупця щодо прийнятого товару або первинних документів, повідомлень про повернення грошових коштів або компенсацію збитків.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду про припинення провадження у справі згідно п.1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України на суму 300000,00 грн. в частині стягнення основного боргу. З урахуванням наведеного сума заборгованості склала 2 400779,06 грн.

Разом зі сплатою основного боргу кредитор вправі вимагати сплати боржником і 3% річних.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції обґрунтовано зменшено суму стягнення з відповідача 3% річних у сумі 887,93 грн., враховуючи що п. 5.2. договору сторони визначили, що остаточний розрахунок здійснюється протягом 10 банківських (а не календарних) днів з моменту підписання сторонами додаткової угоди і акта переоцінки насіння соняшнику, виходячи з остаточної ціни на товар.

Представником позивача в судове засідання надано підписаний обома сторонами і скріплений печатками підприємств копію акту звірки взаємних розрахунків станом за період: січень 2015-липень 2015 по договору №С14-00251 від 11.09.2014р. ПАТ «Креатив» визнало за собою заборгованість у сумі 2400229,06 грн., тим самим ще раз підтвердивши наявність договірних відношень з фермерським господарством «ОСОБА_3О.» і отримання товару за договором поставки.

За таких обставин рішення місцевого господарського суду прийнято за повністю дослідженими матеріалами, відповідає вимогам чинного законодавства, є законним і обґрунтованим. Підстави для скасування зазначеного рішення відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять підстав для зміни або скасування судового рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 103-105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Креатив» (м. Кіровоград) залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 05 серпня 2015 року у справі №912/2573/15 залишити без зміни.

(постанова виготовлена у повному обсязі 06.10.2015 року)

Головуючий суддя О.С.Євстигнеєв

Судді: Р.М.Бахмат

ОСОБА_6