донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

05.10.2015 справа №908/3671/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів при помічнику суддіСгара Е.В Гези Т.Д., Будко Н.В. Фенченко Б.М.

за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача:Филипенко С.Г. - довір. не прибув
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі філії "Запорізьке регіональне управління", м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від10 серпня 2015 р.
у справі№ 908/3671/15 (суддя Кутіщева-Арнет Н.С.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Монтажно-Будівельна Компанія", м. Запоріжжя.
до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі філії "Запорізьке регіональне управління", м. Запоріжжя
пророзірвання договору № 3949 на розрахунково - касове обслуговування від 14.03.2014р. та стягнення грошових коштів в сумі 650517 грн. 84коп.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 10.08.2015 р. по справі №908/3671/15 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажно-Будівельна Компанія" до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі філії "Запорізьке регіональне управління"та:

- розірвано договір розрахунково-касового обслуговування № 3949 від 14.03.2014р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Монтажно-Будівельна Компанія" та Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та кредит" в особі філії "Запорізьке регіональне управління";

- стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", 04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60 (), в особі філії "Запорізьке регіональне управління", 69037, м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 39 (), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажно-Будівельна Компанія", 69057, м. Запоріжжя, провулок Тамбовський, 2 () 650517 (шістсот п'ятдесят п'ятсот сімнадцять) грн. 84 коп. безпідставно утримуваних грошових коштів, 14228 (чотирнадцять тисяч двісті двадцять сім) грн. 37 коп. судового збору.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" в особі філії "Запорізьке регіональне управління", м. Запоріжжя звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 10.08.2015 р. по справі №908/3671/15 в частині стягнення з відповідача судового збору в розмірі 14228,37 грн. та прийняти нову постанову, якою залишити позов без задоволення у вищезазначеній частині.

Скаржник вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийнято з порушенням норм матеріального права, внаслідок того, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, зазначив, що позивач не навів жодних доказів наявності на його рахунку грошових коштів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 07.09.2015р. було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Геза Т.Д., Агапов О.Л.

Розпорядженням секретаря першої судової палати Донецького апеляційного господарського суду від 05.10.2015р. у зв'язку із знаходженням суддів Агапова О.Л. у відпустці, сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Геза Т.Д., Будко Н.В.

Позивач у судовому засіданні 05.10.2015р. заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідач у судове засідання 05.10.2015р. не прибув, причини неявки не повідомив.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Із матеріалів справи вбачається, що 14 березня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (надалі банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія" (надалі клієнт) укладено договір № 3949 на розрахунково-касове обслуговування (надалі договір), відповідно до умов якого банк викриває клієнту поточний рахунок у національній валюті № 6501 та зобов'язується здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку відповідно до тарифів банку на розрахунково-касове обслуговування рахунків в порядку і на умовах, визначених договором.

Банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку клієнта на умовах тарифного пакету "Оптимальний" (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору, банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Списання банком грошових коштів з рахунку здійснюється за дорученням клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 2.2 договору).

Згідно з п. 2.3 договору, накладення арешту на рахунки або припинення операцій за ними, що обмежує право клієнта на розпорядження коштами, можливе тільки у випадках, встановлених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 3.1.1 договору, банк має право використовувати грошові кошти на рахунку, гарантуючи при цьому право клієнта безперешкодно розпоряджатися цими коштами. За час користування банком грошовими коштами на рахунок нараховуються і виплачуються клієнту проценти на залишок коштів на рахунку за ставкою, визначеною чинними на момент нарахування процентів тарифами.

Клієнт має право самостійно розпоряджатися грошовими коштами на рахунку, окрім випадків обмеження такого права, встановлених чинним законодавством України (п. 3.2.1 Договору).

Банк зобов'язується вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунку та виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові і інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами. Надання інших послуг, що безпосередньо не відносяться до розрахунково-касового обслуговування (кредитування, операції з цінними паперами, факторинг, лізинг та інші операції), здійснюється на підставі окремих договорів, укладених між банком та клієнтом (п. 3.3.2 договору).

Відповідно до п. 3.3.3 договору, банк зобов'язаний здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунків у визначений внутрішніми документами банка робочий час, крім суботи, неділі та святкових і неробочих днів.

Згідно з п. 3.3.4 договору, банк зобов'язаний забезпечувати своєчасне зарахування грошових коштів на рахунки.

Відповідно до п. 3.3.6. договору, банк зобов'язується забезпечувати збереження залишків грошових коштів на рахунках.

Відповідно до п. 8.1 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє протягом невизначеного строку.

З матеріалів справи вбачається, що 08 травня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про закриття поточного рахунку, в якій просив закрити поточний рахунок № 6501 з 15 травня 2015 року, перерахувати залишок коштів на рахунок № 7695, відкритий в Публічному акціонерному товаристві "Універсал банк" та розірвати договір на розрахунково-касове обслуговування №3949 від 14.03.2014р. з 15.05.2015р. Зазначена заява була отримана банком 08.02.2015, що підтверджується відміткою банку на ній.

У зв'язку із відмовою відповідача у задоволенні вищевказаної заяви у закритті рахунку, поверненні залишку грошових коштів та розірванні договору №3949 від 14.03.2014р., позивач звернувся до місцевого господарського суду із відповідними позовними вимогами.

При розгляді вищезазначених позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Оцінивши зміст даного договору з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором банківського рахунку, який підпадає під правове регулювання норм статей 1066-1076 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України, за, договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно зі статтею 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1075 Цивільного кодексу України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Відповідно до п. 20.1 Інструкції «про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року N 492, поточні рахунки клієнтів банків закриваються на підставі заяви клієнта.

Згідно з п. 8.2 договору, він може бути розірваний за заявою будь-якої із сторін, а також в інших випадках та з підстав, передбачених Договором та чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Виходячи з положень статей 190, 192 Цивільного кодексу України, грошові кошти є різновидом майна.

Як вже зазначалось вище, позивач звертався до банку із заявами від 08.05.2015., 28.05.2015р., якою позивач просив закрити поточний рахунок № 6501, повернути залишок грошових коштів та розірвати договір на розрахунково-касове обслуговування №3949 від 14.03.2014р.

Враховуючи наведене, з огляду на наявність письмових звернень позивача до відповідача про розірвання договору на розрахунково-касове обслуговування №3949 від 14.03.2014р., умови договору та положення діючого законодавства щодо розірвання договору банківського рахунку та правових наслідків у вигляді повернення залишку грошових коштів, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку щодо розірвання зазначеного договору та стягнення на користь позивача грошових коштів в сумі 650517, 84 грн.

З матеріалів справи вбачається, що після початку розгляду справи по суті, позивач надав суду першої інстанції заяву про уточнення позовних вимог від 30.07.2015р., якою просив розглядати пункт 2 позовних вимог у наступній редакції: «стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 650517,84 грн., які утримуються відповідачем без достатньої правової підстави» із посиланням на ст. 1212 Цивільного кодексу України, яка була прийнята судом першої інстанції до розгляду.

Вказана заява про уточнення позовних вимог від 30.07.2015р. суперечить приписам ст. 22 ГПК України.

Разом з цим, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що дана заява не змінила ні предмет - стягнення грошових коштів, ні підстав, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

В той же час, місцевий господарський суд під час винесення рішення від 10.08.2015р. безпідставно, в якості правового обґрунтування спірних правовідносин послався на ст. 1212 Цивільного кодексу України. Повернення грошових коштів в сумі 650517, 84 грн. на користь позивача є правовим наслідком розірвання договору банківського рахунку, що підпадає під правове регулювання ст. 1075 Цивільного кодексу України.

При цьому, невірне визначення судом першої інстанції норми, що регулює спірні правовідносини, не призвело до прийняття невірного рішення, оскільки порушене право позивача було відновлено.

Таким чином, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі філії "Запорізьке регіональне управління", м. Запоріжжя підлягає залишенню без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 10.08.2015 р. по справі №908/3671/15 підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини абзацу: «Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.», а також з абзацу третього резолютивної частини фрази: «безпідставно утримуваних грошових коштів». В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін з підстав, викладених у постанові суду.

Доводи скаржника щодо ненадання позивачем жодних доказів наявності на його рахунку грошових коштів в сумі 650 517,84 грн. є безпідставними, з огляду на матеріали справи та факт підписання уповноваженою особою відповідача акту звірки залишку грошових коштів по розрахунковому рахунку позивача №6501, відповідно до якого залишок грошових коштів станом на 21.07.2015р. складав 650 517,84 грн.

Відповідач, під час звернення до суду із апеляційною скаргою, оскаржував рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього судового збору в розмірі 14228,37 грн. та сплатив за подання апеляційної скарги судовий збір в сумі 913,50 грн.

В той же час, з апеляційної скарги вбачається, що скаржник не погоджується із рішенням господарського суду Запорізької області від 10.08.2015 р. по справі №908/3671/15 в повному обсязі.

Враховуючи наведене, скаржник недоплатив судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 6200,68 грн., який підлягає стягненню в доход Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі філії "Запорізьке регіональне управління", м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 10.08.2015 р. по справі № 908/3671/15 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 10.08.2015 р. по справі № 908/3671/15 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення абзац: «Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.»

Виключити з абзацу третього резолютивної частини рішення фразу: «безпідставно утримуваних грошових коштів».

В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 10.08.2015 р. по справі № 908/3671/15 залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60 ) в особі філії "Запорізьке регіональне управління", м. Запоріжжя (69000, м. Запоріжжя, вул. 40-років Радянської України, 39, ) в доход Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 6200,68 грн.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Е.В. Сгара

Судді: Т.Д. Геза

Н.В. Будко