номер провадження справи 19/133/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2015 Справа № 908/4347/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Розагропродукт» (70300, Запорізька область, смт. Розівка, вул. Вокзальна, 14)

до Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садівного матеріалу» в особі Запорізької філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садівного матеріалу» (70441, Запорізька область, с. Біленьке, вул. Пролетарська, 30)

про стягнення 116 830,21 грн.

Суддя Давиденко І.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю № б/н від 02.09.15.; ОСОБА_2 представник за довіреністю № б/н від 02.09.15.

Від відповідача: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області 29.07.15. звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Розагропродукт» з позовною заявою до Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садівного матеріалу» в особі Запорізької філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садівного матеріалу» про стягнення 116 830,21 грн. заборгованості за Договором купівлі-продажу № 1 від 01.04.14., з яких: 67600,00 грн. суми основного боргу, 8972,09 грн. пені, 1861,32 грн. 3% річних, 38396,80 грн. втрат від інфляції.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов Договору та чинного законодавства України не виконав свої зобовязання перед позивачем по сплаті поставленого товару, внаслідок чого у Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садівного матеріалу» в особі Запорізької філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садівного матеріалу» виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Розагропродукт».

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.08.15. порушено провадження у справі № 908/4347/15, справі присвоєно номер провадження 19/133/15, судове засідання призначено на 02.09.15. о 14-30.

Представник позивача в судовому засіданні 02.09.15. підтримав позовні вимоги, просив суд позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Розагропродукт» задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання 02.09.15. не зявився, вимоги ухвали суду від 03.08.15. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.09.15.. розгляд справи № 908/4347/15 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 15.09.15. о 14-30.

Представник позивача в судовому засіданні 15.09.15. підтримав позовні вимоги, просив суд позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Розагропродукт» задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання 15.09.15. повторно не зявився, письмового відзиву на позов не надав, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до пунктів 3.9.1 та 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.11. зазначено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Ухвали суду від 03.08.15. та 02.09.15. були надіслані відповідачу на адресу, яка зазначена в позовній заяві.

Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи і його неявка не перешкоджає вирішенню даного спору.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 908/4347/15.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

01.04.14. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Розагропродукт» (далі Продавець) та Державним підприємством «Центр сертифікації та експертизи насіння і садівного матеріалу» в особі Запорізької філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садівного матеріалу» (далі Покупець) укладено Договір купівлі-продажу № 1 (далі Договір).

У відповідності до умов Договору, Постачальник зобовязується поставити Покупцю мінеральні добрива Селітра аміачна, у кількості 16,9 тон, а Покупець зобовязується сплатити їх на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору визначено, що строк поставки протягом трьох днів з моменту укладення Договору.

Приписами п. 3.2 Договору встановлено, що Продавець продає мінеральні добрива, а Покупець приймає згідно цього Договору шляхом оформлення видаткових накладних.

Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника (п. 2.2 Договору).

Згідно п. 2.3 Договору ціна 1 тонни селітри складає 4000,00 грн. в т.ч. ПДВ. Загальна сума Договору складає 67600,00 грн., в т.ч. ПДВ 11266,67 грн.

Граничний строк оплати 15.08.14. (п. 2.4 Договору).

Позивач посилається на те, що ним належним чином та в строки виконано зобовязання за Договором, а саме, поставлено товар відповідачу на загальну суму 67600,00 грн., що підтверджується двосторонньо підписаною видатковою накладною № 1 від 02.04.14. на зазначену вище суму, яка були надана відповідачу разом з переданим товаром, належним чином засвідчена копія якої містяться в матеріалах справи.

Товар був прийнятий відповідачем без зауважень та заперечень, але Державне підприємство «Центр сертифікації та експертизи насіння і садівного матеріалу» в особі Запорізької філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садівного матеріалу» належним чином свої зобовязання в частині оплати вартості товару не виконало.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надіслано на адресу відповідача лист-претензію № 126 від 18.09.14., відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Розагропродукт» зазначило про необхідність Державному підприємству «Центр сертифікації та експертизи насіння і садівного матеріалу» в особі Запорізької філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садівного матеріалу» погасити заборгованість за поставлену продукцію за Договором в розмірі 67600,00грн.

В матеріалах справи відсутні докази відповіді Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садівного матеріалу» в особі Запорізької філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садівного матеріалу» на зазначену вище претензію, а також докази оплати заборгованості за Договором.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач вартість поставленого товару не оплатив, чим порушив умови Договору та вимоги чинного законодавства України, в звязку з чим заборгованість відповідача перед позивачем станом на день звернення позивача до суду з даним позовом склала 67600,00 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно у власність другій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п. 3.1 Договору визначено, що строк поставки протягом трьох днів з моменту укладення Договору.

Приписами п. 3.2 Договору встановлено, що Продавець продає мінеральні добрива, а Покупець приймає згідно цього Договору шляхом оформлення видаткових накладних.

Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника (п. 2.2 Договору).

Згідно п. 2.3 Договору ціна 1 тонни селітри складає 4000,00 грн. в т.ч. ПДВ. Загальна сума Договору складає 67600,00 грн., в т.ч. ПДВ 11266,67 грн.

Граничний строк оплати 15.08.14. (п. 2.4 Договору).

Судом встановлено, що свої зобовязання за Договором позивачем виконано у повному обсязі, а саме, позивач передав у власність відповідачу товар на загальну суму 67600,00 грн., що підтверджується двосторонньо підписаною видатковою накладною № 1 від 02.04.14. на зазначену вище суму, яка була надана відповідачу разом з переданим товаром, належним чином засвідчена копія якої містяться в матеріалах справи.

Однак, відповідачем вартість поставленого товару оплачена не була.

Судом встановлено, що відповідач, в порушення умов Договору, оплату за отриманий товар у встановлений Договором строк, не здійснив, в звязку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за Договором купівлі-продажу № 1 від 01.04.14.становить 67600,00 грн.

Згідно з п. 5.2 Договору встановлено, що даний Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.14.

Таким чином, з наведеного вбачається, що Договір, на час виконання зобовязань діяв.

Крім того, частиною 4 ст. 631 Цивільного кодексу України зазначено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, з наведеного вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем за неналежне виконання умов Договору становить 67600,00 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів повної оплати заборгованості, про яку заявлено в позовній заяві, відповідачем до матеріалів справи не надано.

В звязку з тим, що відповідач припустився прострочення по платежах, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача на свою користь 1861,32 грн. 3% річних та 38396,80 грн. втрат від інфляції.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до рекомендацій, викладених в листі Верховного суду України № 62-97р від 03.04.97. визначено, що при застосуванні індексу інфляції треба мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, тому умовно потрібно вважати, що сума внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з врахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, судом частково задовольняються позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Розагропродукт» щодо стягнення втрат від інфляції в розмірі - 37593,69 грн. (за обґрунтованим розрахунком суду).

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1861,32 грн. 3 % річних (за обґрунтованим розрахунком позивача).

Також, позивач на підставі п. 4.2 Договору просить суд стягнути з відповідача 8972,09 грн. пені.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати Покупець сплачує Продавцю штраф в розмірі 3% від несплаченої суми за кожен календарний день прострочки.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

З викладеного вище вбачається, що штраф, який за умовами п. 4.4 Договору нараховується за кожен день прострочення виконання зобовязання за своєю правовою природою, враховуючи спосіб його обчислення за кожен день прострочення, підпадає під визначення пені.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

При перевірці правильності розрахунку суми пені, судом встановлено, що позивачем допущено арифметичну помилку.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8962,09 грн. пені (за обґрунтованим розрахунком суду).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Розагропродукт» є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Розагропродукт» задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садівного матеріалу» в особі Запорізької філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садівного матеріалу» (70441, Запорізька область, с. Біленьке, вул. Пролетарська, 30, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Розагропродукт» (70300, Запорізька область, смт. Розівка, вул. Вокзальна, 14, ) 67600 (шістдесят сім тисяч шістсот) грн. 00 коп. суми основного боргу, 8962 (вісім тисяч девятсот шістдесят дві) грн. 09 коп. пені, 1861 (одну тисячу вісімсот шістдесят одну) грн. 32 коп. 3% річних, 37593 (тридцять сім тисяч пятсот девяносто три) грн. 69 коп. втрат від інфляції, 2320 (дві тисячі триста двадцять) грн. 34 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.09.15.

Суддя І.В. Давиденко