ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.10.2015 Справа № 905/1769/15

Суддя господарського суду Донецької області Левшина Я.О., при секретарі судового засідання Рильцовій Є.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м.Дніпропетровськ, в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень", м.Дніпропетровськ

до відповідача: Державного підприємства "Дзержинськвугілля", м.Дзержинськ, Донецька область

про: стягнення штрафу у розмірі 11575грн. 00коп.

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю №27 від 01.01.2015р.);

від відповідача: не зявився;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Державне підприємство «Придніпровська залізниця», м.Дніпропетровськ в особі відокремленого структурного підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень», м.Дніпропетровськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Державного підприємства "Дзержинськвугілля", м.Дзержинськ, Донецька область про стягнення штрафу у розмірі 11575грн. 00коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.02.2015 року зі станції Кривий Торець Донецької залізниці відповідач згідно накладної №49936016 у вагоні №68743517 відправив вантаж вугілля камяне марки ж-жирний, на станцію Красноармійськ Донецької залізниці. На попутній станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у накладній, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 11575грн. 00коп.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст. 24, 118, 122 Статуту залізниць України, ст. ст. 1, 2, 61, 64, 82 Господарського процесуального кодексу України.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано: накладні: №49936016 від 27.02.2015р., №46701140 від 02.03.2015р., №46727251 від 02.03.2015р.; комерційний акт РА №007115/11/37 від 01.03.2015р.; акти загальної форми №36 від 01.03.2015р., №263 від 01.03.2015р.; технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки; довіреність №24 від 01.01.2015р.

Під час розгляду справи позивачем були надані додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а саме: копію наказу №712 на підтвердження повноважень ОСОБА_2; Статут; виписку з ЄДРПОУ стосовно статусу та місцезнаходження позивача.

29.09.2015р. на адресу господарського суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача №01/1222 від 21.09.2015р., в якому останній позовні вимоги не визнав, посилаючись на таке: при перевірці ваги вагонів представниками залізниці, представник відповідача присутнім не був; комерційний акт, складений залізницею, не відповідає вимогам діючого законодавства; позивачем порушено вимоги щодо складання акту загальної форми.

Представник позивача у судове засідання з'явився, підтримав свою позицію, надав витребувані документи.

Відповідач у судове засідання не з'явився.

Відповідно до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на запит №21306623 від 12.10.2015р. відповідач знаходиться за адресою, вказаною у позовній заяві, а саме: 85200, Донецька область, м. Дзержинськ, вул. 50 років Жовтня,19.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011р. особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомленого відповідача у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливають на таку кваліфікацію і не можуть вважатися належною підставою для подальшого відкладання розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи -одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

27.02.2015р. Державне підприємство "Дзержинськвугілля" зі станції Кривий Торець Донецької залізниці на станцію Красноармійськ Донецької залізниці відвантажив на адресу Публічного акціонерного товариства «ЦОФ Комсомольская» (вантажоодержувач) за залізничною накладною №49936016 у вагоні №68743517 вантаж вугілля камяне марки ж-жирний.

При оформленні залізничної накладної №49936016 у вагоні №68743517 відповідачем вказано масу вантажу: нетто - 67000кг.

В накладній також відображено, що навантаження нижче бортів, вантаж змерзаючий, омасленний 0,5%, маркування тирсою. Як свідчить розділ 24 та 26 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на 150 тонних вагонних вагах.

Отже, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника. На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень, іншого не доведено.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На попутній станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні №68743517 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що був складений акт загальної форми №263 від 01.03.2015р.

На підставі акту загальної форми №263 від 01.03.2015р., за результатами контрольної перевірки станцією Павлоград-1 Придніпровської залізниці був складений комерційний акт РА 007115/11/37 від 01.03.2015р., відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагону №68743517 на справних перевірених 150-тонних вагонних вагах №7 (держ. повірка 09.10.2014р.) станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці виявилось, що при переваженні вага брутто складає 95600кг, тара за документом 22000кг, нетто 73600кг, що більше ваги зазначеної в документі на 6600кг та понад вантажопідйомності вагону на 2600кг.

У комерційному акті також містяться відомості про те, що навантаження в вагоні нижче бортів 0,6м., рівномірне. Поверхня вантажу ущільнена застосуванням катка. Вантаж маркований тирсою. Вагон в технічному відношенні справний, бездверний, люка зачинені. В акті є відомості про те, що перевіска проводилась двічі комісією в тому ж складі.

Такі ж саме відомості містить і акт загальної форми №263 від 01.03.2015р., складений станцією Павлоград-1 Придніпровської залізниці.

Згідно технічного паспорту ваг №7 станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 1971р., міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 1 раз на 6 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 3 місяці, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 09.10.2014р., ваги визнані придатними до застосування.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. N 334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт РА 007115/11/37 від 01.03.2015р. підписаний належними особами у відповідності до п. 10 Правил складання актів.

Відповідно до п. 12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. N 334, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

На станції призначення був заповнений розділі "Є" комерційного акта РА 007115/11/37 від 01.03.2015р., відповідно до якого під час переважування вагону різниці проти комерційного акту не виявлено. Вказаний розділ засвідчений штемпелем станції призначення та підписами уповноважених осіб, тим самим підтверджує факт правильності вказаних у ньому відомостей.

Спірний вагон був надісланий зі станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці за досильною накладною №46701140. Виявлений надлишок вантажу був надісланий за досильною накладною №46727251 у вагоні №66780164.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000. за № 861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч. 1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним та допустимим доказом - комерційним актом РА 007115/11/37 від 01.03.2015р., який є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої ст.122 Статуту.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Суд відзначає, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, маркування не порушено. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу відправником в накладній. В матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті. Наразі, вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 2315грн.00коп., заявлений штраф до стягнення у розмірі 11575грн. 00коп. Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів встановлено, що надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%. Отже, норма надлишку становить 134кг, виявлений надлишок - 6600кг.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, а також приймаючи до уваги, що вантажовідправником навантажено вагон понад його вантажопідйомність, що в свою чергу загрожувало безпеці на залізничному транспорті, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві є безпідставними та необґрунтованими, оскільки виклик представника відправника для перевірки маси вантажу чинним законодавством не передбачений, комерційний акт складено з дотриманням чинного законодавства, а вади в оформленні актів загальної форми не впливають на розгляд справи по суті, оскільки належним документом для даної категорії є комерційний акт.

Судові витрати у справі покладаються у відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 908, 909 Цивільного кодексу України, ст.ст. 24, 118, 122,129 Статуту залізниць України, ст.ст. 33,43,49,82,84,85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м.Дніпропетровськ в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень", м. Дніпропетровськ до Державного підприємства "Дзержинськвугілля", м. Дзержинськ про стягнення штрафу у розмірі 11575грн. 00коп. задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Дзержинськвугілля" (85200, Донецька обл., м. Дзержинськ, вул. 50 років Жовтня, 19, ) на користь Державного підприємства «Придніпровська залізниця» (49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108, ) суму штрафу у розмірі 11575грн. 00коп., а також витрати на оплату судового збору в розмірі 1827грн.00коп.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 12.10.2015р. проголошено та підписано повний текст рішення.

Суддя Я.О. Левшина

Вх: 9108/15

надруковано 2 прим.:

1 - ГСДО,

1 - відповідачу