ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2015 р.Справа № 916/3588/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддівМорщагіної Н.С., Колоколова С.І., Ліпчанської Н.В.,

секретар судового засідання Саломатова К.А. за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4, довіреність, ОСОБА_5 довіреність
від відповідача: від третьої особи: Десятова Н.А. довіреність Г Гресь М.В. довіреність
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_8, м. Одеса
на рішення господарського суду Одеської області
від14.07.2015року
у справі№ 916/3588/14 (колегія суддів у складі головуючого судді: Літвінова С.В., судді - Зайцева Ю.О., Щавинської Ю.М.),
за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_8, м. Одеса
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області Одеській національний університет ім. І.І. Мечникова
про визнання права оренди

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_8, м. Одеса (далі - «Позивач») звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області про визнання права оренди за Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 на нежитлове приміщення 1-го поверху п'ятиповерхової будівлі гуртожитку №4, загальною площею 34,5 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3, з залученням третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Одеського національного університету ім. І.І. Мечникова.

Ухвалами суду, у відповідності до розпоряджень та на підставі протоколів, на виконання приписів статті 2-1 Господарського процесуального кодексу України, впродовж розгляду справи, неодноразово змінювався склад колегії суддів.

Ухвалою суду від 12.01.2015 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Одеській національний університет ім. І.І. Мечникова.

Рішенням господарського суду Одеської області від 14.07.2015 у справі № 916/3588/14 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Відмовляючи в позовних вимог суд першої інстанції виходив з безпідставності та необґрунтованості заявлених вимог. Зазначивши, по-перше, що термін дії договору від 17.11.2010, відповідно до умов договору, сплинув 17.11.2013, адже, відповідно до листа Міністерства освіти і науки України, останнє не надало згоди на продовження терміну дії спірного договору; по-друге, з посиланням на рішення господарського суду Одеської області від 24.02.2013 у справі №916/3200/13, (залишеного без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.04.2014 у справі №916/3200/13 та переглянутого в касаційному порядку, постанова Вищого господарського суду України від 16.07.2014р. у справі №916/3200/13), яке набрало законної сили 23.04.2014, за яким Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_8, м. Одеса відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо внесення змін до п.10.1. договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №б/н від 17.11.2010. Зміни п.10.1 договору стосується строку укладання договору з 17.11.2010р. по 17.11.2015р.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Одеської області скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовані та досліджені докази, та обставини справи, які мають значення для справи, а наслідком є невірно зроблені висновки.

За змістом апеляційної скарги апелянт стверджує, що судом першої інстанції залишені поза увагою доводи позивача щодо порушення Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, при укладанні спірного договору, строку, на який повинен укладатися даний вид договору, з огляду на приписи Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Вважає договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 17.11.2010 продовженим до 17.11.2014, у зв'язку з не висловлюванням відповідачем заперечень щодо його продовження, що не суперечить п.10.4 договору.

Також скаржник зазначає, що не була повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у зв'язку з тим, що усі процесуальні документи надсилалися судом за адресою: АДРЕСА_1, замість вказаної у позовній заяві: АДРЕСА_2.

Сторони та третя особа була належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача підтвердив доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представники відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача усно звернулися до суду з проханням рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статей 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України, здійснено фіксацію судового процесу технічними засобами та складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає залишенню без задоволення, а висновок суду, викладений в рішенні місцевого господарського суду, підлягає залишенню без змін за мотивами, викладеними в постанові, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17.11.2010 між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8, м. Одеса, як орендарем та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, як орендодавцем, було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності.

Відповідно до п.п.1.1 п.1 договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху п'ятиповерхової будівлі гуртожитку №4, загальною площею 34,5 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_3, що перебуває на балансі Одеського національного університету ім. І.І. Мечникова.

Орендна плата становить 810,00 грн. (без ПДВ), за пропозицією орендаря, як єдиного заявника (п.п.3.1. п.3 договору).

Відповідно до п.10 договору: договір укладено на один рік; зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх надходження до розгляду іншою стороною, можуть укладатися у вигляді договору про внесення змін або у вигляді листів; у разі відсутності заяви однієї зі Сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця та у разі належного виконання Орендарем умов цього договору, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором та чинним законодавством за умови відсутності заперечень органу уповноваженому управляти об'єктом оренди, наданих Орендодавцю у встановлений законодавством термін.

17.11.2010 сторонами договору оренди було складено та підписано Акт приймання-передачі державного нерухомого майна.

01.11.2011 та 27.11.2012 між сторонами укладено договори про внесення змін до Договору оренди нерухомого майна, що належить до Державної власності від 17.11.2010, якими термін дії договору було продовжено, відповідно, до 17.11.2012 та 17.11.2013 відповідно.

Листом від 05.08.2013 Міністерство освіти і науки України, як орган управління орендованим майном, повідомило Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області, як орендодавця, Одеський національний університет ім. І.І. Мечнікова, як балансоутримувача та Фізичну особу - підприємця ОСОБА_8, як орендаря про ненадання згоди на продовження терміну дії договору оренди.

Листом від 08.08.2013 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області повідомило позивача про закінчення терміну дії договору оренди з 17.11.2013 та необхідність повернення орендованого майна.

Наведені обставини стали підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Оцінюючи правильність застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального законодавства в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог апеляційної скарги з огляду на таке:

За змістом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України та ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України доказами, наступна сукупність умов:

- наявність у Позивача певного суб'єктивного права (інтересу) - об'єкту судового захисту;

- порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку Відповідачів;

- належність обраного способу судового захисту (з точки зору передбаченого до застосування діючим законодавством та адекватного наявному порушенню).

Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позову.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у визнанні за позивачем права оренди нежитлового приміщення 1-го поверху п'ятиповерхової будівлі гуртожитку №4, загальною площею 34,5 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Довженко, 5.

Зважаючи на статус сторін та характер правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3 Господарського кодексу України, регламентуються насамперед його положеннями та іншими актами господарського законодавства, зокрема Законом України «Про оренду державного та комунального майна» та Цивільним кодексом України, а також - умовами договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 17.11.2010.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України підставою виникнення правовідносин (прав та обов'язків) є, зокрема, договір. Аналогічні положення закріплені і ст. ст. 144, 173, 174 Господарського кодексу України.

В контексті положень ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України та ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України наявність орендних правовідносин зумовлює висновок про правомірність здійснення Орендарем користування та володіння об'єктом оренди (його перебування у Відповідача) до завершення строку таких правовідносин.

Враховуючи визначений в п. 10.1 договору (з урахуванням наступних змін та доповнень) строк дії договору, а також приписи ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 764 Цивільного кодексу України, умови п. 10.4 договору, кінцевий термін оренди припадав на 17.11.2013.

Як встановлено п. 10.6 договору оренди, чинність договору припиняється, зокрема, внаслідок закінчення строку, на якій його було укладено, що відповідає приписам ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України.

За висновками суду, волевиявлення Орендодавця, викладене в листі від 08.08.2013 та від 21.11.2013 щодо відмови від продовження орендних правовідносин, унеможливлюють повторне автоматичне продовження орендних правовідносин після закінчення строку дії у розумінні положень ч.4 ст.284 Господарського кодексу України, ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ст. 764 Цивільного кодексу України.

Означений факт встановлений чинним рішення в межах справи №916/3200/13 за участю цих же сторін, а відтак в силу ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України є преюдиціальним для розглядуваної справи.

Більш того, встановлений ст.ст. 124, 129 Конституції України загально обов'язковий статус чинного судового рішення унеможливлює піддання сумніву означеного факту припинення орендних правовідносин за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 17.11.2010 з 17.11.2013 інакше, ніж шляхом скасування цього рішення за результатами перегляду у встановленому процесуальному порядку. Цей висновок суду у повній мірі узгоджується позицією Європейського суду з прав людини, сформульованою у Рішенням від 25.07.2002 зі справи «Совтрансавто-Холдинг» проти України»: «одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів» (згадується в п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про юрисдикцію Європейського суду з прав людини в Україні» від 18.11.2003 № 01-8/1427). Принцип верховенства права закріплений ст. 8 Конституції України, а згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду є джерелом права для національних судів.

Таким чином, орендні правовідносини між сторонами за договором від 17.11.2010 припинились 17.11.2013, і їх припинення цією датою унеможливлює порушення права позивача на оренду приміщення та його судовий захист.

Враховуючи викладене, наведені апелянтом доводи щодо порушення та неправильного застосування норм ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відхиляються як юридично і доказово неспроможні.

Щодо доводів позивача про неналежне повідомлення про день, час та місце розгляду справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Підпункт 3.9.1. п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011, № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81 1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 03.11.2014року, у судовому засіданні була присутня ОСОБА_8, що свідчить про обізнаність останньої про розгляд справи.

Таким чином, доводи скаржника в цій частині спростовуються матеріалами справи.

Що стосується інших заперечень викладених відповідачем в апеляційній скарзі, то вони відхиляються судом апеляційної інстанції, у зв'язку з безпідставністю.

За викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Одеської області від 14.07.2015 у справі №916/3588/14 підлягає залишенню без змін, за мотивами викладеними у постанові Одеського апеляційного господарського суду.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати за подання апеляційної скарги відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_8, м. Одеса - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 14.07.2015 року у справі № 916/3588/14 - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в порядку передбаченому розділом ХІІ-1 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.10.2015р.

Головуючий суддя: Н.С. Морщагіна

Судді: С.І. Колоколов Н.В. Ліпчанська

Надруковано примірників: 1-позивачу; 1-відповідачу; 1 - третій особі; 1-у справу; 1-ГСОО; 1-ОАГС