РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2015 р. Справа № 918/634/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Бучинська Г.Б. ,

судді Мельник О.В.

при секретарі Пацьола О.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення господарського суду Рівненської області від 20.07.15 р. у справі № 918/634/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення збитків (упущеної вигоди) в сумі 74 573 грн. 33 коп.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 20.07.2015 р. у справі №918/634/15 (суддя Політика Н.А.) задоволено позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення збитків (упущеної вигоди) в сумі 74 573 грн. 33 коп.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення, виходив з того, що позовні вимоги відповідають чинному законодавству і фактичним обставинам справи, підтверджені належними доказами.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Рівненської області від 20.07.2015 р. у справі №918/634/15 відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 20.07.2015 р. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 відмовити повністю.

В апеляційній скарзі Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 посилається на ту обставину, що господарський суд Рівненської області порушив норми матеріального та процесуального права що призвело до неправильного вирішення питання та винесення помилкового рішення. Крім того, суд не в повному обсязі з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Зокрема, апелянт зазначив, що в рішенні господарського суду Рівненської області по справі №918/634/15 від 20 липня 2015 року зазначено, що 31 липня 2012 року між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_6 було укладено договір оренди, згідно якого орендодавець (ФОП ОСОБА_4Г.) передає, а орендар (ФОП ОСОБА_6П.) приймає у строкове платне користування приміщення магазину «Сільгосппродукти», що знаходиться за адресою: Рівненська область, місто Дубно, вул. Сурмичі, 86, загальною площею 72,6 м.кв. для використання на умовах, визначених у даному договорі.

Також, у оскаржуваному рішенні господарського суду Рівненської області вказано термін дії договору оренди та умови його пролонгації, а саме: «Згідно п. 5.1 договору оренди від 31.07.2012 року укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_6, даний договір діє з 01 серпня 2012 року до 31 липня 2013 року.

Відтак, скаржник звертає увагу апеляційного суду на те, що термін дії договору встановлено з 31 липня 2012 року до 31 липня 2013 року. Умови пролонгації, що визначені в договорі, а саме в п. 5.2. Договору оренди, до даних правовідносин застосовувати неможливо, оскільки, Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 фактично приміщенням не користувався, орендної плати не сплачував. Тому, посилання позивача на даний договір, як на підставу своїх вимог та заперечень по даному предмету спору, є безпідставним та необгрунтованим, оскільки договір пролонгований на невизначений термін не був, відтак, припинив свою дію ще 31 липня 2013 року.

Також на думку апелянта, даний факт підтверджується листом від 09 квітня 2014 року Фізичної особи- підприємця ОСОБА_6 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

Крім того, судом було зазначено, що за період з 12 лютого 2014 року по 09 червня 2015 року, до позивача надходили пропозиції щодо укладення договору оренди. Однак, у вказаний же період реального укладення будь-яких договорів, щоб стосувалися проведення господарської діяльності у приміщенні магазину «Сільгоспродукти», що розташований Рівненська область, місто Дубно, вул. Сурмичі, 86, не було.

Окрім того, у оскаржуваному рішенні суд вказує на те, що судовим експертом ОСОБА_7 було надіслано висновок №1 судово-економічної експертизи, складений 08.05.214 року з якого вбачається розмір збитків (упущеної вигоди), завданих для ФОП ОСОБА_4 неможливістю користування (здачі в оренду) нежитлового приміщення, що визначався виходячи з місячного розміру орендної плати, встановлену у Договорі оренди від 31.07.2012 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_6

Відтак, під час винесення господарським судом Рівненської області рішення від 20.07.2015 р. мало місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими. Це призвело до винесення неправильного рішення, що є підставою для його скасування в апеляційному порядку згідно з ст..104 ГПК України та винесення нового рішення.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 07.08.2015 р. апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 прийнято до провадження, справу призначено до слухання.

07.09.2015 р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 надала Рівненському апеляційному господарському суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, рішення господарського суду Рівненської області від 20.07.2015 р. без змін.

01.10.2015 р. апелянт надав суду письмові пояснення в яких зазначив, що з п. 3 оглядового листа Вищого господарського суду України від 14.01.2014 року за №01- 06/20/2014 «Про деякі питання практики застосування господарським судом законодавства у справах, в яких заявлено вимоги про відшкодування збитків», вбачається, що у вирішенні спорів про відшкодування збитків упущеної вигоди суди повинні дослідити, чи могли такі збитки бути реально понесені кредитором та чи вживав кредитор заходів щодо їх відшкодування.

За вказаних апелянт звертає увагу суду на те, що обставини які наведені в розрахунках упущеної вигоди є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач не здійснював протиправні дії, виходячи з того, що договір на який посилається відповідач, був укладений й припинив свою дію ще до вказаного спірного періоду (тобто до 12.02.2014 р.)

У судовому засіданні представник відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ОСОБА_8 А.А. підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі і письмових поясненнях від 30.09.15 р., та надала пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 20.07.15 р. у справі №918/634/15 є незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 ОСОБА_10 Т.В. заперечила проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу №б/н від 04.09.15 р., та надала пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 20.07.15 р. у справі №918/634/15 є законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2011 р. між ОСОБА_11 районним споживчим товариством та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено договір оренди основних засобів №43, обєктом оренди за яким був кафетерій, що знаходиться за адресою: м.Дубно, вул..Сурмичі, 86, Рівненська область.

Відповідно до п.3.1. даного договору встановлено термін дії договору з 01.09.2011 року по 01.08.2014 р.

Пунктом 9.4. договору сторони погодили, що у разі відчуження орендодавцем основних засобів, що орендуються, договір оренди припиняється.

18 травня 2012 року Рівненською облспоживспілкою проведено аукціон з продажу магазину "Сільгосппродукти" (кафетерію), що знаходиться за адресою: м. Дубно, вул. Сурмичі, 86, Рівненська область. Учасником аукціону була серед інших ОСОБА_3 За результатами проведеного аукціону переможцем визнано ОСОБА_4 з ціновою пропозицією 556 000,00 грн.

13 липня 2012 року між ОСОБА_4 (Покупець) та ОСОБА_11 районним споживчим товариством (Продавець) укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу магазину "Сільгосппродукти" площею 72,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дубно, вул. Сурмичі, 86, Рівненська область.

Право власності позивача на приміщення магазину, що знаходиться в м. Дубно, вул. Сурмичі, 86, Рівненська область, підтверджено витягом з Державного реєстру правочинів, виданим 13 липня 2012 року, витягом про державну реєстрацію прав №36835364 від 13 липня 2012 року, виданим комунальним підприємством "Архітектор" ОСОБА_11 міської ради.

16 липня 2012 р. на адресу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 надіслано вимогу про звільнення приміщення магазину «Сільгосппродукти» в м.Дубно по вул..Сурмичі, 86.

21 січня 2013 року позивач повторно направив відповідачу вимогу про звільнення приміщення магазину. У листі позивач пояснив, що має намір використовувати власне приміщення як підприємець у комерційних цілях, тому не звільнення приміщення відповідач спричиняє їй збитки.

31 липня 2012 року між ФОП ОСОБА_4 (орендодавець) та ФОП ОСОБА_6 укладено договір оренди, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування приміщення магазину "Сільгосппродукти", що знаходиться за адресою м. Дубно, вул. Сурмичі, 86, Рівненська область, загальною площею 72,6 м. кв. для використання на умовах, визначених у даному договорі.

Згідно п. 5.1 договору оренди від 31.07.2012 року укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_6, даний договір діє з 01.08.2012 року до 31.07.2013 року.

Пунктом 5.2. передбачено, що якщо орендар користується орендованим майном після закінчення строку договору, у разі відсутності заперечень зі сторони орендодавця, договір вважається укладеним на невизначений термін і кожна із сторін даного договору має право відмовитись від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць.

09.04.2014 р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 направила на адресу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 лист в якому зазначив, що у 2012 р. був укладений договір оренди приміщення магазину "Сільгосппродукти" у м.Дубно по вул.Сурмичі 86, але у зв'язку із зайняттям цього приміщення іншою особою та фактичною неможливістю передати зазначене приміщення, домовленість була зірвана. Протягом 2013 року, Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 у м.Дубно підшуковував аналогічне приміщення у вигідному місці, але так і не знайшов підходяще. Також зазначив, що оренда приміщення магазину "Сільгосппродукти" у м.Дубно по вул..Сурмичі, 86 не втратила свою актуальність.

Крім того, як вбачається з листів ФОП ОСОБА_9 від 21.10.2014 р. та ФОП ОСОБА_12 від 28.04.2015 р., останні також мають намір укласти договір оренди з ФОП ОСОБА_4 на оренду приміщення магазину "Сільгосппродукти" у м.Дубно на вул..Сурмичі, 86.

Тобто Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 неправомірно не звільняє належне Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 приміщення, продовжує використовувати його, здійснюючи в ньому господарську діяльність, і такими діями створює власнику перешкоди у здійсненні користування та розпорядження своїм майном.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що у господарському суді Рівненської області розглядалася справа №918/792/13 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_11 районного споживчого товариства про стягнення збитків (упущеної вигоди) в сумі 98 728,92 грн.

В ході розгляду справи №918/792/13 було призначено судово-економічну експертизу для визначення розміру збитків (упущеної вигоди), як встановлено у висновку судово-економічної експертизи №1 від 08.05.2014 року для визначення розміру збитків (упущеної вигоди) в розмірі доходів від орендної плати, яку би могла отримати ФОП ОСОБА_4 від надання в оренду приміщення магазину "Сільгосппродукти", що знаходиться за адресою м. Дубно, вул. Сурмичі, 86, Рівненська область використано інформацію з договору оренди від 31.07.2012 року укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_6. При цьому експертом обраховано розмір збитків, від не отриманої орендної плати за даним договором за період з 01.08.2012 року по 11.02.2014 року включно, який становить 86 446,43 грн. з використанням в розрахунку встановленої в п. 2.1 договору оренди розміру щомісячної орендної плати (4 7000 грн.).

Рішенням господарського суду Рівненської області від 17.06.14 року у справі №918/792/13, позов задоволено частково, стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 56 400 грн. 00 коп. збитків, 1 128 грн. 00 коп. судового збору та 3 427 грн. 57 коп. витрат за проведення судової експертизи, в задоволенні позову в частині вимог про стягнення 42 328 грн. 92 коп. збитків відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.09.2014 року у справі №918/792/13, яка набрала законної сили, доведено збитки (упущена вигода) у розмірі доходів від орендної плати, яку могла отримати ФОП ОСОБА_4 від надання в оренду приміщення магазину "Сільгосппродукти" згідно договору оренди від 31.07.2012 року укладеного з ФОП ОСОБА_6 протягом терміну оренди з 01.08.2012 року по 11.02.2014 року в сумі 86 446,43 грн. і стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_4 86 446 грн. 43 коп. збитків.

Крім того, постановою Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі №6-92цс15 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні будівлею, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкоди в користуванні магазином "Сільгосппродукти", що знаходиться за адресою м.Дубно, вул..Сурмачів, 86 та звільнити зазначене приміщення магазину.

Частиною 3 ст.35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на те, що спір у справі №918/634/15 виник між тими ж сторонами, рішення Рівненського апеляційного господарського суду від 22.09.2014 року у справі №918/792/13 має преюдиційне значення, а встановлені ними обставини повторного доведення не потребують.

Оскільки, відповідач не звільнив приміщення магазину Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 09 червня 2015 року звернулася до господарського суду Рівненської про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 збитків (упущеної вигоди) в сумі 74 573 грн. 33 коп. за період з 12.02.2014 року по 09.06.2015 р., оскільки відповідач і на далі продовжує протиправно займати належне позивачу приміщення магазину "Сільгосппродукти" та здійснює в ньому підприємницьку діяльність.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Власник майна, права якого порушені, відповідно до норм ст.386 ЦК України має право на відшкодування завданої йому моральної та матеріальної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 22 ЦК України, збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 ст.224 ГК України визначено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст.225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною.

Для відшкодування збитків у вигляді втраченої вигоди частиною четвертою статті 623 Цивільного кодексу України передбачені додаткові умови такого відшкодування. Так, відповідно до вказаної норми при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Важливим елементом доказування наявності збитків у вигляді очікуваного і не одержаного прибутку є встановлення причинного зв'язку між протиправними діями чи бездіяльністю відповідача та збитками позивача. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у позивача, - наслідком такої протиправної поведінки.

У пункті 7 листа Верховного Суду України від 01.04.2012 "Висновки Верховного суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п1. ч. 1 ст. 111-16 ГПК України за 2010-2011 рр." у розділі "Спори щодо виконання господарських зобов'язань. Відповідальність за порушення зобов'язань" зазначено, що за змістом статей 22, 611, 612, 614, 623 ЦК для застосування такого засобу відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та завданими збитками, вина та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди (постанова Верховного Суду України від 20 червня 2011 р. у справі №3-56гс11; постанова Верховного Суду України від 4 липня 2011 р. у справі №3-59гс11; постанова Верховного Суду України від 4 липня 2011 р. у справі №3-64гс11).

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані за звичайних умов, якби відповідачем не чинились перешкоди. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватись заходи, вжиті позивачем для їх одержання. Отже, як упущена вигода відшкодовуються збитки/доходи, які могли бути реально отримані.

Відтак, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції та вважає доведеними збитки (упущена вигода) в розмірі доходів від орендної плати, яку могла отримати Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 від надання в оренду приміщення магазину "Сільгосппродукти" згідно договору оренди від 31.07.2012 року укладеного з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 протягом терміну оренди з 12.02.2014 року до 09.06.2015 року в сумі 74 573 грн. 33 коп.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємець ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 74 573 грн. 33 коп. збитків (упущеної вигоди) підлягають до задоволення.

Також з матеріалів справи вбачається, що представник позивача надав до суду першої інстанції клопотання про стягнення з відповідача витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 7 200 грн.

Колегія суддів врахувавши обставини справи, погоджується із судом першої інстанції про обмеження розміру відшкодування судових витрат з оплати праці послуг адвоката до 4 500, з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

З урахуванням вище викладеного, доводи апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 суд апеляційної інстанції не вважає переконливими та відхиляє.

Як розяснено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення", рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення суду першої інстанції указаним вимогам відповідає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав для скасування або зміни рішення, встановлених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,109,110 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення господарського суду Рівненської області від 20.07.15 р. у справі №918/634/15 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Справу №918/634/15 повернути до господарського суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Мельник О.В.