ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2015 р. Справа № 909/489/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого судді - О.Л. Мирутенко

суддів - В.М. Гриців

- ОСОБА_1

Розглянувши апеляційну скаргу ПП «Неллі»

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 11.06.2015р.

у справі № 909/489/15

за позовом: ПП «Неллі»

до: ФОП ОСОБА_2

про: стягнення 85742,47 грн.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_3 представник (довіреність №5-1 від 21.04.2015р.)

ОСОБА_4 - директор.

від відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6 представники (довіреність №б/н від 08.08.2014р.)

ВСТАНОВИВ :

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 11.06.2015р., суддя Шкіндер П.А., в позові ПП «Неллі» було відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач - ПП «Неллі» і оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки не відповідають обставинам справи.

Розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 25.08.2015р. у складі колегії суддів відбулась заміна суддів Марка Р.І. та Костів Т.С. суддями Гнатюк Г.М. та Кравчук Н.М.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 21.09.2015р. у складі колегії суддів відбулась заміна судді Гнатюк Г.М. у звязку з відпусткою суддею Данко Л.С.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 05.10.2015р. у складі колегії суддів відбулась заміна судді Кравчук Н.М. у звязку з відпусткою суддею Гриців В.М.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 25.08.2015р. було зобовязано ФОП ОСОБА_2 надати апеляційному суду оригінал накладної №58 від 26.08.2013р. Вимог вказаної ухвали апеляційного суду відповідач не виконав.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 21.09.2015р. було повторно зобовязано ФОП ОСОБА_2 надати апеляційному суду оригінал накладної №58 від 26.08.2013р. та зобовязано апелянта - ПП «Неллі» надати апеляційному суду оригінал договору купівлі-продажу №10 від 02.07.2012р. для огляду в судовому засіданні та належним чином завірену копію даного договору. Вимоги вказаної ухвали апеляційного суду сторони виконали.

На розгляд апеляційного суду надійшло клопотання від апелянта про призначення судової почеркознавчої експертизи підпису директора ОСОБА_4 в накладній №58 від 26.08.2013р. Колегія суддів відмовляє в задоволенні даного клопотання, оскільки в накладній №58 від 26.08.2013р. не вказано договір, на виконання якого вона видана, а в графі «Назва та сорт товарно-матеріальних цінностей» міститься напис «відходи від деревообробки». У договорі купівлі-продажу №10 від 02.07.2012р. предметом поставки є лісосировина. Таким чином, на думку колегії суддів, дана накладна не може бути належним доказом виконання чи невиконання зобовязань відповідачем своїх зобовязань по договору купівлі-продажу №10 від 02.07.2012р., який вказаний позивачем в якості підстави позовних вимог. Відповідно проведення судової почеркознавчої експертизи підпису директора ОСОБА_4 в накладній №58 від 26.08.2013р. жодним чином не вплине на повноту та обєктивність дослідження всіх обставин даної справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 11.06.2015р. у справі №909/489/15 - без змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, до господарського суду Івано-Франківської області було подано позов ПП "Неллі" до ФОП ОСОБА_2 про стягнення 103736,24грн. заборгованості.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 08.05.2015року було порушено провадження по справі. Ухвалою господарського суду від 02.06.2015 року було задоволено клопотання позивача щодо зміни предмету розгляду даної справи - стягнення в розмірі 85742,47грн. Разом з тим, відповідач в вищевказаному клопотанні просив суд змінити підставу позову: так, первісно в обгрунтування позовних вимог про стягнення коштів позивач послався на укладений між сторонами договір №02 від 03.01.2012року, в заяві про зміну підстав позову позивач просив стягнути спірні кошти відповідно до договору № 10 від 02.07.2012року.

Представник позивача подав суду першої інстанції клопотання про зменшення позовних вимог (вх.6363/15 від 11.06.2015року). ОСОБА_1 клопотання про зменшення позовних вимог (вх.6363/15 від 11.06.2015року ) було задоволено судом (нова ціна позову становить 85450,88грн. в тому числі 65550грн. основний борг, інфляційні втрати - з липня 2014року по квітень 2015року -18085,24грн., 3% річних - 1815,64грн.)

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що між Приватним підприємством "Неллі" та ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_7 було укладено договір купівлі - продажу №1) .

Відповідно до п.1.1 продавець зобовязувався поставити та передати у власність товар (лісосировину) , а покупець зобовязувався прийняти товар та оплати його на умовах даного договору.

Позивач 20.08.2013року здійснив передоплату в сумі 70000грн., про що свідчить банківська виписка від 20.08.2013року.

На думку позивача, відповідач не поставив йому товар на вказану суму передоплати. В звязку з цим ПП "Неллі" подало позов до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено апеляційним судом та підтверджено представниками сторін в судовому засіданні, договір купівлі-продажу №10 від 02.07.2012р. є чинним на даний час, не оскаржений та не розірваний сторонами в судовому порядку. Відповідно до п. 6.2. даного договору у разі закінчення дії даного договору він може бути продовжений на новий термін якщо жодна зі сторін не повідомить у письмовій формі іншу сторону про намір припинити його дію. Таких письмових повідомлень сторони договору одна одній не направляли.

Таким чином, відповідно до вимог цивільного законодавства та умов даного договору продавець ФОП ОСОБА_2 зобовязана передати покупцю товар лісосировину, а покупець ПП «Неллі» зобовязаний оплатити даний товар. Жодних зобовязань у ФОП ОСОБА_2 по оплаті грошових коштів з даного договору не виникає.

На момент розгляду спору в суді першої інстанції ПП «Неллі» всупереч умовам договору купівлі-продажу від 02.07.2012р. здійснило попередню оплату за лісосировину. Після цього у відповідача - ФОП ОСОБА_2 в силу умов договору виникло зобовязання щодо поставки лісосировини покупцю ПП «Неллі» на вказану суму. ОСОБА_1 зобовязання ФОП ОСОБА_2 не виконала.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

3. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Обраний позивачем ПП «Неллі» спосіб захисту своїх прав стягнення заборгованості не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України, оскільки правовідносини між сторонами згідно договору купівлі-продажу №10 від 02.07.2012року не були змінені або припинені. Належним способом захисту інтересів в даному випадку було б примусове виконання обов'язку в натурі поставка лісосировини.

Що стосується наявних в справі актів звірки, то чинним законодавством не надано юридичної сили як доказу наявності обовязку сплатити грошові кошти або ж відсутності такого обовязку на підставі акту звірки, а в розумінні ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні вказаний акт є зведеним обліковим документом, який фіксує тільки стан розрахунків між сторонами, але сам по собі не породжує будь-яких прав та обовязків сторін, в той час як зобовязання сторін повинні підтверджуються первинними документами - договором, актами, накладними, рахунками, платіжними дорученнями тощо. Така ж правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 04.03.14р. у справі №910/20450/13.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обовязки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

За таких обставин, враховуючи те, що позивачем-апелянтом не доведено суду та не подано жодного належного доказу в підтвердження наявності у відповідача обовязку по сплаті коштів згідно договору купівлі-продажу №10 від 02.07.2012року, то у суду відсутні правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог.

За таких обставин справи апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги необґрунтовані, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

З огляду на викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Івано-Франківської області від 11.06.2015р. по справі №909/489/15 винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 11.06.2015р. у справі №909/489/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу ПП «Неллі» - без задоволення.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Матеріали справи скеровуються в господарський суд Івано-Франківської області.

ОСОБА_8 Мирутенко

Судді: В.М. Гриців

ОСОБА_1

«Повний текст постанови виготовлено 08.10.2015р.»