ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р. Справа № 925/1075/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Голосінській Н.М., за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача не зявився, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс» до субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення 118833 грн. 44 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс» звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 (далі - відповідач), у якому просив, на підставі договору поставки нафтопродуктів № ДП-240 від 12.01.2012 року, стягнути 80525,99 грн. основного боргу з врахуванням індексу інфляції (в тому числі 45512,40 грн. основного боргу і 35013,59 грн. інфляційних втрат), 16967,98 грн. пені, 21339,47 грн. 26% річних, що разом складає 118833, 44 грн. та відшкодувати судові витрати у розмірі 2376,67 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги з підстав і в розмірі, викладених у позовній заяві, підтримав і просив задовольнити повністю.

Відповідач письмовий відзив на позов не подав, проти позову не заперечував, явку свого представника в засідання суду не забезпечив, хоч про місце, дату і час судового засідання був повідомлений належним чином за правилами, передбаченими розділом 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20 лютого 2013 року № 28.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи, згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обовязок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст. 69, 75, 77 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє частково з наступних підстав.

22.06.2013 року позивач ТОВ «Дізарт Плюс» як постачальник, та відповідач ФОП ОСОБА_2 як покупець, уклали договір поставки нафтопродуктів № ДП-240 (далі - договір), згідно якого постачальник зобов'язався передати у власність, а покупець - прийняти і оплатити нафтопродукти, надалі - товар, у відповідності до умов Договору та додаткових угод до нього. Сторони договору погодили усі істотні умови договору і, зокрема, домовились про таке:

п. 5.1. - покупець здійснює 100% попередню оплату за товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника;

п. 7.1. - за невиконання або неналежне виконання зобов'язань, передбачених даним Договором, продавець та покупець несуть відповідальність згідно діючого законодавства України. Збитки, які понесе продавець внаслідок порушення умов даного Договору відшкодовуються в повній сумі поверх пені та інших штрафних санкцій, передбачених даним Договором;

п. 8.1. - в разі прострочення оплати за поставлений товар постачальник може вимагати від покупця оплати процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 26% річних від вартості неоплачуваного товару за кожен день прострочення до повного погашення заборгованості, а також оплати вартості неоплаченого товару з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар по видатковим накладним від 31.08.2013 року № РН-0001518 на суму 38266,50 грн. та від 30.09.2013 року № РН-0001678 на суму 7245,90 грн.

Відповідач оплату за одержаний товар не здійснив.

Отже, спірні зобовязальні відносини виникли між сторонами на підставі договору поставки нафтопродуктів № ДП-240 від 12.01.2012 року. Договір є укладеним, виконувався сторонами, вимоги позивача ґрунтуються на правах і обовязках сторін цього договору. За правовою природою вказаний договір є господарським договором поставки.

Загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, параграфом 1 глави 30 ГК України, про зобовязання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки; підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обовязків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обовязки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності з ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610,ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України: порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання; у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, за викладених обставин справи і норм законодавства, суд вважає, що наявність і розмір спірного грошового зобовязання в сумі 45512,40 грн. позивачем обґрунтовані і доведені поданими доказами, відповідачем належними і допустимими доказами не спростовані, строк виконання цього зобовязання настав, тому вимога позивача в цій частині підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимога позивача про стягнення 35013,59 грн. інфляційних втрат, 21339,47 грн. 26% річних передбачена п. 8.1 договору, відповідає нормам ч. 2 ст. 625 ЦК України, їх розрахунок судом перевірений, визнаний вірним тому також підлягає задоволенню.

Виконання зобовязання, згідно зі ст. ч. 1 546 ЦК України, може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею), згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом, або договором.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Вимога позивача про стягнення пені передбачена п. 7.4 договору, відповідає нормам ч. 6 ст. 231 ГК України, про її розрахунок у розмірі 16967,98 грн. позивачем здійснений всупереч нормі ч. 6 ст. 232 ГК України, з урахуванням зазначеної норми закону розрахунок пені складає (2480,51+472,27) 2956,78 грн. і в такому розмірі вимога позивача в частині стягнення пені теж підлягає задоволенню.

При цьому суд також враховує, що згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік. Позовна давність застосовується судом, згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Вимога про стягнення пені позивачем заявлена поза строками позовної давності, проте позовна давність судом не застосовується у звязку з відсутністю заяви сторони про це.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до умов договору, обставин справи та вимог законодавства, суд вважає, що відповідач не виконав договірні зобовязання щодо розрахунків за поставлений товар, прострочив його оплату, тому позовні вимоги про стягнення 45512,40 грн. основного боргу, 35013,59 грн. інфляційних втрат, 2956,78 грн. пені, 21339,47 грн. 26% річних судом визнаються обґрунтованими, доведеними і задовольняються.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 2376,67 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, місцезнаходження: 18002, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Франка, 41, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс», місцезнаходження: 18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 168, 45512,40 грн. основного боргу, 35013,59 грн. інфляційних втрат, 2956,78 грн. пені, 21339,47 грн. 26% річних, 2376,67 грн. судових витрат.

В решті позовних вимог в частині стягнення 14011,2 грн. пені - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 22.09.2015 року.

Суддя В.М. Грачов