ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2015 р.Справа № 922/4602/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Шевляковій К.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дриллекс", м. Харків
до ФОП ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 90447,70 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Гродзенська В.П.

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року до господарського суду Харківської області з позовом до ФОП ОСОБА_1 (далі - відповідач) звернулось ТОВ "Дриллекс" (далі - позивач). У позові останній просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором поставки №14, укладеного між сторонами 01.08.2013 року, у розмірі 90447,70 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по вказаному договору. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 14.08.2015 року було порушено провадження у справі та її розгляд був призначений на 26.08.2015 року об 11:30 год. 26.08.2015 року ухвалою суду розгляд справи був відкладений до 28.09.2015 року до 11:00 год.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві. Проте ухвала суду повернута без вручення адресатові з позначкою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Як роз'яснив Вищий господарський суд України у Постанові Пленуму № 18 від 26 грудня 2011 року (з подальшими змінами та доповненнями) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи, у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цих норм, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обов'язку по доведенню своєї правової позиції. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. На думку суду, обставини справи свідчать про наявність у ній матеріалів достатніх для розгляду справи по суті та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Присутній в судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджено фактичними даними, 01 серпня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дриллекс" (далі - позивач, постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - відповідач, покупець) був укладений договір поставки №14 (далі - договір).

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п.1.1 договору, позивач зобов'язується протягом дії даного договору передавати відповідачу товар окремими партіями за цінами, в асортименті (по номенклатурі) і кількості, що узгоджується сторонами в накладних або рахунках, які є невід'ємною частиною даного договору, а відповідач зобов'язується прийняти товар і оплатити його на умовах, установлених договором.

Згідно з п. 3.1 договору ціна товару, що поставляється, зазначається з урахуванням ПДВ в рахунках-фактурах (видаткових накладних).

Загальна сума договору визначається, виходячи з цін на товар, асортименту і загальної кількості товару всіх партій, проданого відповідно до умов договору (п.3.2 договору).

Відповідно до умов п. 3.3 договору покупець зобов'язується здійснити оплату товару протягом 7 календарних днів з моменту поставки.

Розрахунок за товар покупець здійснює шляхом безготівкового перерахування відповідних грошових коштів в зазначений банк на розрахунковий рахунок, вказаний продавцем у реквізитах договору. Датою оплати вважається дата надходження коштів за поставлені товари на розрахунковий рахунок продавця. Розрахунки вважаються проведеними після того, як постачальник підтверджує отримання коштів і правильність сплати за кожною поставкою (п. 3.4 Договору).

Відповідно до п. 7.2 договору встановлено, що договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2014 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Строк дії договору автоматично продовжується на 1 рік, якщо за 30 днів до закінчення терміну дії договору, жодна із сторін не заявила письмово про його розірвання.

Позивач, на виконання умов договору, поставив відповідачу товар на загальну суму 90447,70 грн. Факт поставки підтверджується видатковими накладними, а саме: №Д-358 від 07.07.2015 року на суму 78230,80 грн., № Д-363 від 09.07.2015 року на суму 5375,41 грн., № Д- 382 від 13.07.2015 року на суму 5271,60 грн., № Д-388 від 15.07.2015 року на суму 1569,89 грн., копії яких досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Втім, відповідач свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на момент подачі позову складала 90447,70 грн.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 592 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду доказів, які б спростовували суму заявленого боргу. Отже, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання щодо оплати поставленого товару на суму 90447,70 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 179 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 592, 610, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ФОП ОСОБА_1 (61124, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дриллекс" (61153, м. Харків, пр. 50-річчя СРСР, 54-А, оф. 318, ) - 90447,70 грн. заборгованості та 1836,09 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.09.2015 р.

Суддя О.В. Погорелова