донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

06.10.2015р. справа №908/3025/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: суддівРадіонової О.О. Зубченко І.В., Марченко О.А.
секретаря Дворцової Т.Ю.

від позивача:Дунаєнко О.О., представник за дов. №5 від 05.01.15р.
від відповідача:не з"явився

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал» м.Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області
від06.07.2015 року
у справі№908/3025/15 (суддя Гончаренко С.А.)
за позовомКомунального підприємства «Водоканал», м. Запоріжжя
до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м. Запоріжжя
простягнення 10 746,49грн.
ВСТАНОВИВ:

06.05.2015р. до господарського суду Запорізької області звернулось Комунальне підприємство "Водоканал" м.Запоріжжя з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м. Запоріжжя заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 19.07.2013р. по 21.08.2013р. у розмірі 10 746,49 грн. (а.с. 3-5).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 06.07.2015 року по справі №908/3025/15 у задоволені позовних вимог відмовлено (а.с.63-66).

Судове рішення мотивоване тим, що позивачем без належних на те правових підстав застосовано п.3.3, 5.14 «Правил користування…» при розрахунках з відповідачем за постачання питної води та приймання стічних вод. Крім того, посилання позивача на норми права, які з часом скасовуються (змінюються) повинні вноситься своєчасно зміни відповідно до діючого законодавства, а відтак у задоволені позову було відмовлено.

Позивач, Комунальне підприємство «Водоканал» м.Запоріжжя звернувся із апеляційною скаргою, в якій зазначив, що з прийнятим рішенням не згоден з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 06.07.2015р. по справі №908/3025/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення 10 746,49 грн. у повному обсязі (а.с.75-77).

Зокрема, скаржник зауважує на те, що відповідачем було порушено п.2.2.3 договору, п.5.14 «Правил користування…», а саме не було вчасно зроблено повірку засобу обліку, та у КП «Водоканал» були всі підстави для нарахування оплати відповідно до п.3.3 «Правил користування…», яким передбачено, що у разі без облікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек. та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Також скаржник зазначає, що з контексту п.2.2.3 договору вбачається, що цей пункт договору відсилає на п.9.6 та 21.5 Правил для розтлумачення, яким саме чином необхідно розраховувати об»єм води при порушенні абонентом Правил користування, а саме за пропускною здатністю труби при швидкості руху води в ній 2м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 год. за добу. Проте, місцевим господарським судом не було прийнято вищевикладене до уваги, що призвело до прийняття невірного рішення.

Через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду 05.10.2015р. від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу по справі, в якому останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін, який колегією суддів розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи (а.с.80-85).

Також до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання відповідача від 01.10.2015р. про розгляд справи за його відсутності, яке колегією суддів розглянуто, прийнято до уваги та залучено до матеріалів справи.

Представник апелянта у судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 06.07.2015р. по справі №908/3025/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення 10 746,49грн. у повному обсязі.

Враховуючи те, що явка сторін не була визнана обов»язковою у судове засідання, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутністю представника відповідача.

Відповідно до частини другої статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач, Комунальне підприємство «Водоканал» є юридичною особою (ідентифікаційний код 03327121), що підтверджено випискою з ЄДРПОУ та Статутом (а.с.26, 27).

Відповідно п. 1.1 Статуту Комунальне підприємство «Водоканал» є правонаступником майнових прав та обов'язків Державного комунального підприємства "Водоканал".

Відповідач, ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) є фізичною особою-підприємцем, що підтверджено копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с.60).

01.09.2004 року між Комунальним підприємством "Водоканал" (за договором -водоканал, далі - позивач) і Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (за договором-абонент, далі - відповідач) укладено договір на відпуск води та приймання стоків в комунальну каналізацію №5965 (а.с. 9-11).

Відповідно до п. 1.1 водоканал забезпечує абоненту подачу води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод в період з 01.09.2004р. по 30.09.2009р. по майданчику АДРЕСА_1 (магазин непродовольчих товарів).

Згідно п. 2.2.1 договору абонент зобов»язаний своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення, експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, прилади і пристрої на них у встановленому порядку та у відповідності з цим договором та Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах та селищах України, Правилами приймання стічних вод підприємств в систему міської каналізації м. Запоріжжя.

Згідно п.2.2.3 договору при відсутності або не встановленні облікового прибору в установлений водоканалом строк, розміщення абонентом водомірних вузлів або їх експлуатації з порушенням Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах та селах України, Правил експлуатації та технічних вимог та водовідведення у містах та селах України, Правил експлуатації технічних вимог до приладів обліку питної, технічної води, промислових та господарських фекальних стоків, водопостачання абонента вважається без обліковим, витрачання води та об»єм стоків в даному випадку визначається розрахунковим шляхом згідно з п.9.6 та 21.5 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах та селах України, починаючи від дня виписки останнього акту до дня приймання в експлуатацію облікового приладу або водомірного вузла.

Відповідно до пункту 4.1 Договору основним документом на оплату є акт. Акти за воду та послуги каналізації виписуються 30, 31 кожного місяця. Абонент зобов`язаний протягом трьох банківських днів з дня виписки акту перерахувати грошові кошти на розрахунковий рахунок Водоканалу в сумі, вказаній в акті. Якщо Абонент відмовляється підписати акт, він підписується представником Водоканалу, а в акті робиться відповідний запис про таку відмову. Такий акт пересилається Абоненту поштою. Оформлений таким чином акт є обов'язковим для виконання у вказані в ньому терміни, а також є підставою для розрахунків за питне водопостачання та приймання стічних вод.

Згідно з розділом 6 договору, договір вважається діючим до укладення нового договору. При цьому на 01.11 кожного наступного року Абонент надає водоканалу розрахунки об»ємів водопостачання та водовідведення.

Як вбачається з матеріалів справи та умов договору, відповідачем було встановлено засіб обліку марки Minomess d-15 мм, №4113184, держповірка 2 квартал 2010 року, який припломбований до трубопроводу пломбою з відтиском "В гранат", пломби здані під підпис відповідачу на збереження, про що 30.04.2010р. складено Акт, який підписаний представниками сторін без зауважень (а.с.18).

Відповідно до даного Акту, на вводі водопроводу відповідача, покази водоміра в момент опломбування становлять 00255 м куб.

Відповідно до Акту технічного обстеження водопроводу від 20.08.2013р. б/н, який підписаний як представниками КП "Водоканал", так і ФОП ОСОБА_6, представниками КП "Водоканал" у присутності відповідача було проведено технічне обстеження водопроводу та сантехнічного обладнання приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.19).

Внаслідок обстеження встановлено, що приміщення, яке належить ОСОБА_6, постачається питною водою із міської мережі водопостачання через загальний ввід житлового будинку. На вводі в приміщення установлений засіб обліку Minomess d-15 мм, №4113184, припломбований до трубопроводу пломбою "В гранат", термін держповірки засобу обліку закінчився у 2 кварталі 2013; показання на момент обстеження 00410м3, питна вода на майданчик абонента подається від водопровідної мережі житлового будинку; водомір у робочому стані; на водомірному вузлі відсутній спусковий кран та другий запірний вентиль.

Із змісту Акту слідує, що КП "Водоканал" здійснено припис, за яким ОСОБА_6 зобов'язано у п'ятиденний строк зняти прилад обліку та провести держповірку водоміра, або встановити резервний держповірений водомір d=15 мм згідно проекту, до встановлення резервного засобу обліку та здачі його в експлуатацію, водокористування вважається без обліковим відповідно до п.2.2.3 Договору (а.с.20).

22.08.2015р. позивачем складено Акт технічного обстеження водопроводу, в якому відображено, що строк держповірки засобу обліку Minomess d-15 мм, №4113184, закінчився, засіб обліку експлуатується після закінчення строку держповірки, що є порушенням п. 5.14 "Правил користування…" та 2.2.3. Договору.

Вказаний Акт містить розрахунок об'єму води та стоків, проведений розрахунковим шляхом згідно з п. 3.3, 3.4, 3.14 "Правил користування…", починаючи з дня виписки останнього Акту-рахунку - 18.07.2013р., за період з 19.07.2013р. по 21.08.2013р., витрати води - 1037,707 м куб, період - 34 діб; об'єм води - 30,528 м.куб. х 34 діб = 1037,707 м куб; об'єм стоків за 34 діб = 1037,707 м куб. (а.с.21).

Вказаний Акт підписано представником позивача в односторонньому порядку, представник відповідача від підпису відмовився.

Таким чином, на підставі вищезазначених Актів технічного обстеження відповідачу було виписано Акт-рахунок за період з 19.07.2013р. по 21.08.2013р. на загальну суму 10 746,49грн.

Вказані Акт технічного обстеження від 22.08.2013р. та Акт-рахунок направлені на адресу відповідача із супровідним листом від 04.09.2013р. №10811, що підтверджено фіскальним чеком № 0892 від 04.09.2013р. та описом вкладення (а.с.23, 23 зворотній бік).

Однак, відповідач оплату за вказаним вище Актом-рахунком не здійснив, внаслідок чого, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 19.07.2013р. по 21.08.2013р. у розмірі 10 746,49 грн.

Суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності нарахування та стягнення суми боргу за безоблікове водокористування.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України „Про питну воду та питне водопостачання" від 10.01.2002р. № 2918-Ш (далі - Закон України № 2918), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008р., зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 07.10.2008р. за № 936/15627 (далі по тексту -Правила користування).

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб'єкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 19 Закону України №2918 послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення.

Відповідно до вимог ст.23 Закону України №2918 підприємства питного водопостачання мають право, зокрема, сприяти впровадженню засобів обліку та регулюванню споживання питної води.

На час укладання договору його умовами зобов'язано абонента у визначений строк встановити засіб обліку води та передбачена відповідальність за недотримання абонентом прийнятих на себе зобов'язань, на підставі тих нормативно-правових актів, які діяли в той час.

З матеріалів справи вбачається, що станом на час проведення представниками КП "Водоканал" технічного обстеження водопроводу та сантехнічного обладнання приміщення відповідача у 2013 році, порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення визначається та регулюється Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. №190, пунктом 1.1 яких, встановлено, що ці Правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України і є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

З огляду на зазначене, Правила № 190 є обов'язковими для застосування та виконання, як учасниками правочину, так і судом під час розгляду спору, оскільки положення попередніх Правил 1994 року втратили чинність та не регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до п. 2.1 Правил № 190 договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду та питне водопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги".

Розрахунку за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюється на основі показів засобів обліку (п. 3.1 Привал № 190).

Кабінет Міністрів України Постановою від 27.11.1995р. за № 947 затвердив програму поетапного оснащення наявного житлового фонду засобами обліку та регулювання споживання води і теплової енергії на 1996 - 2007 роки. Цією програмою визначено найбільш ефективний шлях зменшення затрат на впровадження засобів обліку.

Отже, приймаючи до уваги зазначене, наявність у споживача засобу обліку води є обов'язковим.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами позивача щодо порушення відповідачем визначеного умовами договору строку встановлення засобу обліку воду.

Разом з тим, колегія суддів спростовує посилання позивача на пункти 3.3 та 3.4 Правил № 190, виходячи з наступного:

Пунктами 3.3, 3.4 Правил № 190 передбачено, що у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними (пункт 3.2. Правил № 190).

Самовільне водоспоживання це користування питною водою з міського водопроводу без дозволу Виконавця та/або без оформлення необхідних документів (в т.ч. без реєстрації у Виконавця в якості Споживача, ухилення чи відмова від укладення договору на надання послуг з водопостачання тощо).

Самовільне приєднання до систем водопостачання - приєднання до мереж централізованого комунального водопостачання, здійснене без письмового дозволу Виконавця.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що чинним законодавством не передбачено норми, відповідно до якої виробник, у разі не проведення споживачем вчасно повірки засобу обліку води, має проводити розрахунок витрат води згідно п.3.3 Правил, оскільки розрахунок витрат води згідно із зазначеним пунктом Правил проводиться виробником у випадку, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними, судова колегія вважає правильним.

Матеріалами справи доведено наявність між сторонами спору господарських правовідносин на відпуск води та приймання стоків в комунальну каналізацію, що оформлені договором №5965 від 01.09.2004 року.

Вважаючи, що викладений у договорі порядок визначення безоблікового споживання води породжує у споживача зобов»язання, а у постачальника право на визначення обсягів споживання води розрахунковим шляхом відповідно до п.3.4 Правил, колегія суддів вважає за необхідне зазначити на таке.

Позивачем, заявляючи позов про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 19.07.2013р. по 21.08.2013р. у розмірі 10 746,49 грн., не враховано, що п.1.1 та п.2.2.3 договору містять посилання не на п.п.3.3, 3.4, а на п.п. 9.6, 21.5 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Державного комітету по житлово-комунальному господарству від 1 липня 1994 року №65, які втратили чинність за наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року №190.

Як вбачається з матеріалів справи, після затвердження наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. №190 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України зміни до договору на відпуск води та приймання стоків в комунальну каналізацію №5965 від 01.09.2004 року не вносились, а тому посилання позивача про наявність договірних зобов»язань відповідача оплачувати спожиту воду як безоблікову, відповідно до п.3.4 Правил…є безпідставним.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим господарським судом України у постанові від 11 грудня 2013 р. у справі N908/1658/13.

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують висновок місцевого господарського суду.

Враховуючи викладене, твердження заявника апеляційної скарги про недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права не знайшло свого підтвердження, в зв'язку з чим Донецький апеляційний господарський суд не вбачає підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статями 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал» м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 06.07.2015р. у справі № 908/3025/15 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 06.07.2015р. у справі № 908/3025/15 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.О.Радіонова

Судді І.В.Зубченко

О.А.Марченко

Надр.5 прим:1 -у справу; 2 -позивачу;3 -відповідачу;4 - ДАГС;5-ГС Запорізької обл.