ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.10.2015 Справа № 920/1447/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК АСТАРТА», смт. Липова Долина Сумської області

про стягнення 2 774 грн. 68 коп.

Суддя В.Л.Котельницька

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 (довіреність б/н від 14.05.2015)

від відповідача не прибув

За участю секретаря судового засідання Н.М.Мітіної

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 2774,68 грн., у тому числі 2501,24 грн. основного боргу за договором поставки № 369 від 12.05.2015, 273,44 грн. пені; а також витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання його повноважний представник не прибув, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується підписом уповноваженої особи на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Суд вважає за можливе розглядати справу за наявними у ній матеріалами у відповідності до положень статті 75 названого Кодексу без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 12.05.2015 між сторонами у справі був укладений договір поставки № 369, за умовами якого позивач зобовязався передати у власність покупця товар, а відповідач зобовязався прийняти цей товар та оплатити його на умовах даного договору.

Відповідно до пункту 2.1 укладеного договору ціна, одиниця виміру кількості товару та загальна кількість товару зазначаються в накладних, що є невідємною частиною цього договору.

У пункті 4.1 договору постави сторони дійшли згоди, що загальна сума (ціна) даного договору складається з сум вартості товару, вказаних у накладних, які сторони підписують впродовж дії договору.

У розділі 5 договору поставки сторони погодили порядок розрахунків. Так, відповідно до його п. 5.2 сторони визначили, що остаточний термін оплати отриманої покупцем (відповідачем) партії товару на банківський рахунок постачальника (позивача) складає чотирнадцять календарних днів з моменту одержання товару покупцем за накладною.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 2501,24 грн., що підтверджується накладними № 6537 від 05.06.2015, №№ 6841, 6846 від 12.06.2015, складеними за період дії договору поставки № 369, копії яких додано до матеріалів справи.

Товар був отриманий відповідачем, про що свідчать підписи його уповноважених осіб на вказаних накладних, однак, у термін, встановлений умовами договору поставки, оплату за цей твар не провів.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 вищевказаного Кодексу наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для

використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору, а згідно вимог статті 610 цього ж Кодексу, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач свої обов'язки за договором належним чином та у повному обсязі не виконує.

Стаття 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Однак, суд зазначає, що відповідач в порушення умов укладеного договору та положень діючого законодавства не оплатив поставлений йому товар у встановлений строк.

Беручи до уваги, що відповідно до вимог чинного законодавства сторони зобовязані виконувати належним чином взяті на себе договірні зобовязання, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення суми основного боргу правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем були порушені права позивача через неналежне виконання зобовязання.

Крім цього, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 273,44 грн. пені.

Пунктом 8.1 договору поставки від 12.05.2015 сторони погодили, що за порушення строків розрахунків, передбачених даним договором, покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України) від суми заборгованості за кожний день прострочення розрахунків.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але згідно із статтею 3 зазначеного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

З урахуванням наведеного, судом був здійснений перерахунок заявлених до стягнення сум штрафних санкцій, на підставі якого суд робить висновок про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача 273,44 грн. пені.

Згідно ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК АСТАРТА» (42500, Сумська область, смт. Липова Долина, 1-й провулок Леніна, 4; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія» (01135, м. Київ, вул. В.Чорновола, 12; ) 2501 грн. 24 коп. боргу, 273 грн. 44 коп. пені, 1827 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.10.2015.

Суддя В.Л.Котельницька