РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2015Справа №910/20367/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Пральний комплекс»
доМіністерства оборони України
простягнення 29 197,32 грн.

Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Данилова Л.А. - представник за довіреністю;
від відповідача:Гордієнко В.І. - представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пральний комплекс» (надалі - ТОВ «Пральний комплекс») звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (надалі - «Міністерство») про стягнення заборгованості в розмірі 29 197,32 грн., відповідно до договору про надання послуг щодо прання та хімічного чищення текстильних і хутряних виробів (послуги з прання) для Державних потреб (за кошти Державного бюджету) від 02.07.2014р. №286/5/14/4.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на виконання умов Договору №286/5/14/4 від 02.07.2014р. надав відповідачу послуги прання та хімічного чищення текстильних і хутряних виробів, а відповідач натомість взятого на себе грошового зобов'язання належним чином не виконав внаслідок чого за ним виникла заборгованість у розмірі 21 668,70 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних витрат у розмірі 7 217,55 грн. та три проценти річних в розмірі 311,07 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.08.2015 р. порушено провадження у справі 910/20367/15, розгляд справи призначено на 25.09.2015 р.

14.09.2015 р. представником позивача через загальний відділ суду було надано додаткові документи по справі.

25.09.2015 р. представником відповідача через загальний відділ суду було подано відзив на позовну заяву, згідно змісту якого проти позовних вимог заперечує та просить залишити їх без задоволення вказуючи на те, що відповідно до Закону України «Про оборону України» та Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України утримуються виключно за рахунок коштів державного бюджету. Відповідач наголошує на відсутності вини з оплати послуг, оскільки позивачем порушено п.4.2 укладених договорів стосовно порядку та строків надання документів що є підставною для оплати.

Представник позивача в судове засідання 25.09.2015 р. з'явився, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 25.09.2015 р. з'явились, проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в їх задоволенні.

В судовому засіданні 25.09.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2014р. між Міністерством (замовник) та ТОВ «Пральний комплекс» (виконавець) було укладено Договір про надання послуг щодо прання та хімічного чищення текстильних і хутряних виробів (послуги з прання) для Державних потреб (за кошти Державного бюджету) №286/5/14/4 (надалі - "Договір").

Відповідно до п. 1.1 Договору виконавець зобов'язується у 2014 році надати послуги щодо прання та хімічного чищення текстильних і хутряних виробів (Лот 2 Послуги з прання) (далі - послуги) білизни, обмундирування, спецодягу та іншого речового майна (далі - майно) (для військових частин (установ), дислокованих у Рівненський, Волинській, Київській та Житомирській областях), а замовник - прийняти та оплатити надані послуги в кількості, у строки і виключно за цінами згідно положень цього Договору.

Пунктом 1.2 Договору встановлено найменування послуг, їх кількість, ціна та строки виконання Договору за специфікацією: найменування послуг - послуги з прання; строки виконання - до 31.12.2014 (включно); одиниця виміру - кг; кількість - 66 105; ціна за одиницю в грн. з урахуванням упаковки, вантажних робіт у місяцях завантаження і розвантаження та транспортних витрат (без ПДВ) - 8,50; ціна послуг в грн. з урахуванням упаковки, вантажних робіт у місяцях завантаження і розвантаження та транспортних витрат (без ПДВ) - 561 892,50 грн.; ціна послуг без ПДВ - 561 892,50 грн.; крім того ПДВ - 112 378,50 грн.; ціна послуг з ПДВ - 674 271,00 грн.

Згідно з п.3.1 Договору встановлено, що ціна Договору становить: 674 271 (шістсот сімдесят чотири тисячі двісті сімдесят одна) грн. 00 коп., у тому числі: ПДВ 112378 (сто дванадцять тисяч триста сімдесят вісім) грн. 50 коп. (за загали фондом). Ціна Договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін (п.3.2 Договору).

Відповідно до п.4.1 Договору розрахунки за надані послуги проводяться після фактичного їх виконання щомісячно, протягом 30 банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання виконавцем замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури за надані послуги, підписаного керівником, головним бухгалтером та засвідченого мастичною печаткою виконавця (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом, то про це зазначається у рахунку-фактурі). У рахунку-фактурі виконавця відображається: найменування платника та одержувача коштів із зазначенням банківських реквізитів замовника та виконавця послуг, найменування послуг, кількість (вага), ціна на послуги (без ПДВ), сума (без ПДВ), ПДВ, сума (з ПДВ).

До рахунку-фактури додаються: акт приймального контролю якості та кількості наданих послуг, в якому повинні бути оригінали підписів представника замовника та виконавця, засвідчені мастичними печатками, який є підтвердженням приймання наданих послуг за якістю і кількістю. Без зазначених документів або відсутності в них встановленої інформації, оплата за надані послуги не проводиться. Відповідно до статей 48,51, 112 Бюджетного кодексу України та зважаючи на п.2.4 Порядку обліку зобов'язань розпорядників бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 2 березня 2012 року №309 виконавець зобов'язаний надавати документи, які являються підставою для оплати послуг протягом 3 (трьох) робочих днів з дати прийняття послуг замовником, але не пізніше передостаннього робочого дня календарного місяця у якому були надані послуги (абз.1, 2, 3 п.4.2 Договору).

Місцем надання послуг є виробничі площі виконавця. Виконавець вивозить забруднене майно для прання та повертає його після надання послуг своїм транспортом. Виконавець приймає забруднене майно розсортованим за предметами, кольором і ступенем забрудненості відповідно до накладної представника замовника (п.5.2 Договору).

Згідно з п.6.1.1 Договору, замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги протягом 30 банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання виконавцем замовнику належним чином оформлених документів, передбачених цим договором.

Пунктами 6.3.1, 6.3.2, 6.1.1, 6.1.2 Договору виконавець зобов'язаний забезпечити надання послуг у строки, встановлені Договором; забезпечити надання послуг, якість яких відповідає умовам, установлених розділом ІІ договору, а замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги протягом 30 банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання виконавцем замовнику належним чином оформлених документів, передбачених цим договором; прийняти надані послуги згідно з належним чином оформленим і підписаним актом приймального контролю якості та кількості наданих послуг.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2014 року включно, але в будь-якому випадку до повного розрахунку (10.1 Договору).

Відповідно до Додаткової угоди до Договору від 03.10.2014р. сторони виклали п.3.1 Договору у наступній редакції: «Ціна цього Договору становить: 674 271 (шістсот сімдесят чотири тисячі двісті сімдесят одна) грн. 00 коп., у тому числі ПДВ: 112 378 (сто дванадцять тисяч триста сімдесят вісім) грн. 50 коп. (за загальним фондом - 363 047 (триста шістдесят три тисячі сорок сім) грн. 77 коп., за резервним фондом - 311 233 (триста одинадцять тисяч двісті двадцять три) грн. 23 коп.»

На виконання умов Договору позивачем у 2014 році було надано відповідачу послуги з прання на загальну суму 21 668,17 грн., що підтверджується актами здачі-приймання послуг №2331121 на суму 639,85 грн., №2331124 на суму 800,81 грн., №41336 на суму 281,72 грн., №41337 на суму 282,13грн., №41339 на суму 619,75 грн., №41342 на суму 1 224,00 грн., №41371 на суму 587,93 грн., №41419 на суму 751,85 грн., № 41420 на суму 314,16 грн., № 41421 на суму 195,84 грн., № 41435 на суму 858,54 грн. (включені до рахунку №14046 на суму 6 556,05грн.), №2331122 на суму 1 253,78 грн. (включені до рахунку №14047 від 16.01.2015р. на суму 1 253,78 грн.), №2331123 на суму 2 534,90 грн. (включені до рахунку 14048 від 16.01.2015р. на суму 2 534,90 грн.),. №41338 на суму 1 301,42 грн. (включено до рахунку №14049 на суму 1 301,42 грн.), №41255 на суму 3 539,40 грн., № 41292 на суму 775,20 грн., № 41310 на суму 3 988,20 грн. (включено до рахунку №14050 на суму 8 302,80 грн.), №2331111 на суму 1 382,82 грн., №2331112 на суму 336,40грн. (включені до рахунку №14051 від 11.02.2015р. на суму 1 719,22 грн.), які підписаний представниками сторін без зауважень та скріплений їх печатками.

Спір у справі виник у зв'язку із невиконанням, на думку позивача, відповідачем грошового зобов'язання по оплаті наданих послуг, вартість яких становить 21 668,70 грн.

Договір №286/5/14/4 від 02.07.2014р. є договором про надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України

Вказаний договір є підставою для виникнення у їх сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи (актами здачі-приймання послуг №2331121 на суму 639,85 грн., №2331124 на суму 800,81 грн., №41336 на суму 281,72 грн., №41337 на суму 282,13грн., №41339 на суму 619,75 грн., №41342 на суму 1 224,00 грн., №41371 на суму 587,93 грн., №41419 на суму 751,85 грн., № 41420 на суму 314,16 грн., № 41421 на суму 195,84 грн., № 41435 на суму 858,54 грн., №2331122 на суму 1 253,78 грн., №2331123 на суму 2 534,90 грн., №41338 на суму 1 301,42 грн., №41255 на суму 3 539,40 грн., № 41292 на суму 775,20 грн., № 41310 на суму 3 988,20 грн., №2331111 на суму 1 382,82 грн., №2331112 на суму 336,40грн.) підтверджується надання позивачем відповідачу послуг прання на загальну суму 21 668,70 грн.

Акти здачі-приймання послуг підписані представниками та скріплені печаткою Міністерства, тому суд приходить до висновку, що представниками відповідача на дату підписання акту не заперечувалось надання таких послуг у вказаному обсязі та не було застережень щодо їх якості.

Позивач надав суду акт звіряння взаємних розрахунків, згідно яких основна заборгованість відповідача перед позивачем станом на 15.01.2015р., становить 21 668,70 грн., акт підписаний двома сторонами та скріплений печатками останніх.

До того ж, відповідачем не надано жодних доказів невиконання чи неналежного виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та змісту п. 4.3 Договору строк виконання відповідачем грошового зобов'язання по оплаті наданих послуг за Договором на момент розгляду справи настав.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем оплати вартості наданих позивачем послуг здійснено не було, а тому на дату розгляду даної справи відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобов'язань з оплати вказаних послуг.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення закріплені у статті 526 Цивільного кодексу України.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов Договору, у визначені строки оплату за надані послуги не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач у відзиві на позов просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про оборону України» та Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України утримуються виключно за рахунок коштів державного бюджету. Відповідач наголошує на відсутності вини з оплати послуг, оскільки позивачем порушено п.4.2 укладених договорів стосовно порядку та строків надання документів що є підставною для оплати.

Господарський суд не приймає доводи відповідача з огляду на наступне.

Судом встановлено, що листами від 12.01.2015р. №1911 та від 11.02.2015р. №1937 позивач звертався до відповідача із листами про проведення оплати наданих послуг.

Відповідно до листа відповідача від 24.01.205р. №286/6/553 позивачу повернуто без реалізації документи на оплату послуг, з посиланням на те, що договори від 03.04.2014 №2886/5/14/1 та від 02.07.2014р. №286/5/14/4 були укладені на кошти бюджету України на 2014 року і надані рахунки взяті на зобов'язання у 2014 році, Департамент не має можливості здійснити за ними оплату за рахунок кошторисних призначень 2015 року.

Листом від 24.02.2015р. №286/6/1529 позивачу також було відмовлено відповідачем в оплаті наданих послуг з посиланням на порушення ТОВ «Пральний комплекс» пункту 4.2 Договору.

Одночасно, судом взято до уваги, що згідно з частиною першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Враховуючи викладене, відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання (постанова Вищого господарського суду України від 23.08.2012 р. №15/5027/715/2011).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 р. №11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 р.".

Обов'язок відповідача сплатити суму боргу, додатково обґрунтовується і тим, що згідно з ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Отже, відповідач, як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями за договором, і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб, в тому числі Державної казначейської служби.

Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

За ст. 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається випадком, внаслідок якого боржник може бути звільнений від відповідальності. Тому відсутність коштів у відповідача не може бути підставою для звільнення його від відповідальності. Ці положення повністю кореспондуються з положеннями частини 2 статті 218 Господарського кодексу України, де зазначено, що непереборною силою, тобто надзвичайними і невідворотними обставинами не вважаються, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів.

До того ж, суд відзначає, що між сторонами виникли господарські відносини, а приписи Господарського кодексу України не передбачають привілейованого становища суб'єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, по відповідальності за порушення зобов'язань.

За таких обставин, оцінивши всі надані докази та пояснення в їх сукупності, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення боргу в розмірі 21 668,70 грн., а відповідач в установленому законом порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобов'язань, то позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Пральний комплекс» щодо стягнення з Міністерства оборони України заборгованості за Договором про надання послуг щодо прання та хімічного чищення текстильних і хутряних виробів (послуги з прання) для Державних потреб (за кошти Державного бюджету) від 02.07.2014р. №286/5/14/4 у розмірі 21 668,70 грн. боргу, визнається судом таким, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 7 217,55 грн. та три проценти річних в розмірі 311,07 грн.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові №48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Відповідно до правової позиції Вищого господарського суду України викладеної в п. 2 Інформаційного листа від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (див. постанову Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30).

Судом здійснено перерахунок збитків від інфляції та трьох процентів річних у відповідності до строків оплати передбачених п.6.1.1 Договору та з урахуванням наведеної правової позиції Вищого господарського суду України і встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5 149,40 грн. - збитків від інфляції та 205,30 грн. - трьох процентів річних. В іншій частині у розмірі 2 068,15 грн. збитки від інфляції та 105,77 грн. три проценти річних нараховано безпідставно, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пральний комплекс» заборгованості у розмірі 21 668,70 грн., збитків від інфляції у розмірі 5 149,40 грн. та 205,30 грн. - трьох процентів річних.

У задоволенні позову в частині стягнення збитків від інфляції у розмірі 2 173,92 грн. необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Пральний комплекс» задовольнити частково.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м.Київ, Повітрофлотський проспект,6; ідентифікаційний код 0034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пральний комплекс» (04211, м. Київ, вул.Лайоша Гавро,6; ідентифікаційний код 34344528) основну заборгованість у розмірі 21 668,70 грн., збитки від інфляції у розмірі 5 149,40 грн., 205,30 грн. три проценти річних та судовий збір у розмірі 1 690,89 грн. Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 30.09.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко