ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2015 року Справа № 904/4080/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді:Іванова О.Г. доповідач,

суддів: Величко Н.Л., Подобєда І.М.

при секретарі судового засідання Мацекос І.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №б/н від 14.07.2015 року, представник;

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №б/н від 01.01.2015 року, представник;

представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Регул", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2015 року у справі №904/4080/15

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Рост`Агро", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Регул", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 954 691,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Рост`Агро" якою просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Регул": курсову різницю вартості дол. США у розмірі 663 626,68 грн.; пеню у розмірі 68 026,59 грн.; неустойку у розмірі 223 038,61 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору поставки товару №26-РА2013 від 21 березня 2013 року в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару у звязку з чим Позивачем, відповідно до умов пункту 4.4. договору, нарахована курсова різниця у сумі 663 626,68 грн.. Відповідно до пункту 6.2.2. договору Позивачем нарахована пеня на суму заборгованості 371 731,03 грн. за період прострочки виконання грошового зобовязання з 01.10.2013 року по 01.04.2014 року, а відповідно до пункту 6.2.3. договору нарахована неустойка у розмірі 20% від несплаченої частини вартості товару більш ніж 200 календарних днів.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2015 року (суддя Євстигнеєва Н.М.) позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Регул" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Рост`Агро" курсову різницю у сумі 663 626,68 грн., витрати, повязані зі сплатою судового збору у сумі 13 272,53 грн., в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Регул" не виконано належним чином свої зобовязання за договором №26-РА 2013 від 21.03.2013 року про поставку товару, а саме частково здійснено оплату за поставлений товар.

Не погодившись з даним рішенням господарського суду Дніпропетровської області Товариство з обмеженою відповідальністю "Регул" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення і прийняти нове рішення, яким відмовити Позивачу в задоволенні позову.

При цьому скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального права.

А саме, скаржник вважає, що заявлені до нього вимоги Позивача про стягнення курсової різниці за договором поставки продукції виробничо-технічного призначення є безпідставними та необґрунтованими, суперечать положенням законодавства.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.07.2015 року у справі №904/4080/15 прийнято та призначено апеляційну скаргу до розгляду.

Розпорядженням секретаря судової палати ОСОБА_3 від 31.07.2015 року, у звязку з перебуванням у відпустці судді Подобєда І.М. члена колегії суддів, справа передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іванов О.Г. (доповідач), судді: Березкіна О.В., Величко Н.Л..

Розпорядженням голови суду ОСОБА_4 від 26.08.2015 року, у звязку з перебуванням у відпустці суддів Величко Н.Л. та Подобєда І.М. членів колегії суддів, справа передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іванов О.Г. (доповідач), судді: Березкіна О.В., Дармін М.О..

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.08.2015 року прийнято справу №904/4080/15 до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Іванов О.Г. (доповідач), судді: Березкіна О.В., Дармін М.О..

Розпорядженням секретаря судової палати ОСОБА_3 від 05.10.2015 року, у звязку з виходом на роботу суддів Подобєда І.М. та Величко Н.Л. членів колегії суддів, справа передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іванов О.Г. (доповідач), судді: Величко Н.Л., Подобєд І.М..

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2015 року прийнято справу №904/4080/15 до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Іванов О.Г. (доповідач), судді: Величко Н.Л., Подобєд І.М..

У судове засідання 05.10.2015 року представник Відповідача не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20.02.2013 року №28.

У судовому засіданні 05.10.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, приймаючи до уваги наступне.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2014 року у справі №904/354/14 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рост'Агро" задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Регул" борг у сумі 521 193,67 грн..

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.02.2015 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2014 року у справі №904/354/14 змінено і викладено в наступній редакції: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Регул" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Рост`Агро" заборгованість у сумі 371 731,03 грн. та витрати на сплату судового збору у сумі 7434,62 грн. В іншій частині позову відмовити.

При розгляді справи 904/354/14 судами встановлено, що 21.03.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Рост`Агро" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Регул" (покупець) укладено Договір поставки товару №26-РА 2013.

Відповідно до пункту 1.1 Договору, постачальник зобовязується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець зобовязується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах цього договору та відповідно до вартості, визначеної у додатках до нього.

Згідно до пункту 1.2 Договору, встановлено, що найменування товару, асортимент, його кількість, ціна за одиницю, загальна вартість товару, одиниця виміру, визначені в додатку до договору, що є невідємною частиною договору.

Пунктом 2.7 Договору передбачено, що відпуск партії товару здійснюється в строки, зазначені покупцем в заявці, яка подається постачальнику не пізніше ніж за три банківські дні до заявленої дати відпуску товару.

Згідно з пунктами 4.1, 4.2 Договору ціна товару визначається сторонами за цим договором в гривні. Ціна товару визначається в додатку, який додається до договору.

Відповідно до пункту 5.2 Договору покупець здійснює оплату вартості товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника у банківській установі, реквізити якого зазначено в цьому договорі.

Згідно з заявками підписаними сторонами про отримання товару, а саме: №1 від 21.03.13 року, №2 від 22.03.13 року, №3 від 26.03.13 року, №4 від 27.05.13 року, №5 від 28.05.13 року Відповідачем визначено перелік товару.

На підставі вказаних заявок сторонами підписано додатки до договору поставки товару №26-РА 2013 від 21.03.13 року, а саме:

- №1 від 21.03.13 року на суму 188589,84 грн. з ПДВ.

Термін оплати по кожному отоваренню: 20% від загальної суми вартості товару до 29.03.2013 року у розмірі 37717,97 грн. з ПДВ; 80% від загальної суми вартості товару до 01.10.2013 року у розмірі 150871,87 грн. з ПДВ.;

- №2 від 22.03.2013 року на суму 374328,00 грн. з ПДВ.

Термін оплати по кожному отоваренню: 30% від загальної суми вартості товару до 29.03.2013 року у розмірі 112298,40 грн. з ПДВ; 70% від загальної суми вартості товару до 01.10.2013 року у розмірі 262029,60 грн. з ПДВ.;

- №3 від 26.03.2013 року на суму 696,18 грн. з ПДВ.

Термін оплати по кожному отоваренню: 30% від загальної суми вартості товару до 29.03.2013 року у розмірі 208,85 грн. з ПДВ; 70% від загальної суми вартості товару до 01.10.2013 року у розмірі 487,33 грн. з ПДВ.;

- №4 від 27.05.2013 року на суму 105322,14 грн. з ПДВ.

Термін оплати по кожному отоваренню: 30% від загальної суми вартості товару до 31.05.2013 року у розмірі 31596,64 грн. з ПДВ; 70% від загальної суми вартості товару до 01.10.2013 року у розмірі 73725,50 грн. з ПДВ.;

- №5 від 28.05.2013 року на суму 44140,50 грн. з ПДВ.

Термін оплати по кожному отоваренню: 30% від загальної суми вартості товару до 31.05.2013 року у розмірі 13242,15 грн. з ПДВ; 70% від загальної суми вартості товару до 01.10.2013 року у розмірі 30898,35 грн. з ПДВ..

Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Рост`Агро" були виконані належним чином умови договору поставки товару №26-РА 2013 від 21.03.2013 року та передано Відповідачу товару на суму 521 747,40 грн., що підтверджуються видатковими накладними №80 від 07.05.2013 року на суму 33 201,00 грн. та №45 від 24.04.2013 року на суму 488 546,40 грн..

Для передоплати вказаної продукції відповідачу виставлявся рахунок №9 від 22.03.2013 року. Вказаний рахунок має посилання на Договір №26-РА 2013 від 21.03.2013 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Рост`Агро" частково здійснило оплату поставленого товару на суму 150 016,37 грн., що підтверджується платіжним дорученням №478 від 25.03.2013 року, де вказано призначення платежу згідно рахунку №9 від 22.03.2013 року.

Загальний борг за Договором №26-РА 2013 від 21.03.2013 року станом на день розгляду справи господарським судом першої інстанції становив (521 747,40 грн. - 150 016,37 грн.) 371 731,03 грн..

Частиною 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 4.5 Договору передбачено, що сторони встановлюють, що протягом терміну дії договору сума у гривні, яка підлягає сплаті покупцем встановлена у додатках до договору, визначається виходячи із різниці у котируванні валюти американського долару по відношенню до гривні. В разі, якщо курс американського долара зріс порівняно з тим, що існував на момент підписання відповідного додатка, покупець сплачує постачальнику грошову суму зазначену у додатку, а також суму у гривнях, що являє собою еквівалент суми в американських доларах на яку зріс курс.

Позивач посилається на невиконання Відповідачем передбачених Договором зобов'язань по оплаті поставленого йому Позивачем товару, у звязку з чим здійснив, відповідно до пункту 4.5. Договору, індексацію суми вартості товару у гривні, з врахуванням ставки міжбанківського валютного курсу гривні до долара США, нарахував неустойку за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до частини 1 статті 694 Цивільного кодексу України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 2 статті 694 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 524 Цивільного кодексу України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Частиною 2 статті 533 Цивільного кодексу України передбачено що, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Наведені вище норми чинного законодавства України надають право сторонам за договором купівлі-продажу товару з розстроченням платежу встановити в умовах такого договору ціну товару з визначенням грошового еквіваленту в іноземній валюті, суми, що підлягає сплаті у гривнях, та передбачити можливість здійснювати перерахунок ціни товару, проданого в кредит.

Оскільки пунктом 4.5. договору купівлі-продажу сторонами було узгоджено право позивача на індексацію суми вартості товару (боргу) у гривні, у разі зміни (збільшення або зменшення) міжбанківського валютного курсу гривні до іноземної валюти (Долар США), позивач мав законні підстави перерахунку суми боргу з урахуванням відповідних змін, що спростовує доводи відповідача щодо неправомірного розрахунку позивачем заборгованості, застосовуючи міжбанківський курс з урахуванням комісії.

У звязку з чим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що стягнення курсової різниці за договором поставки продукції виробничо-технічного призначення суперечить положенням законодавства, оскільки як чинним законодавством, так і договором між сторонами передбачена можливість позивача здійснювати перерахунок ціни товару, проданого в кредит.

Позивачем у розрахунку проіндексованої суми вартості товару (боргу) до Договору поставки №26-РА 2013 від 21.03.2013 року, ним було використані значення курсу гривні до долара США станом на дату складання позовної заяви 29.04.2015 року, який дорівнював 22,262406.

Колегія суддів перевірила розрахунок Позивача та дійшла висновку, що розрахунки відповідають порядку визначення вартості товару та погашення заборгованості, який був передбачений сторонами в умовах договору поставки, розмір проіндексованої суми основного боргу Відповідача перед Позивачем становить 663 626,68 грн. курсова різниця у звязку із збільшенням вартості долара США.

Відповідач не надав доказів оплати зазначеної суми, отже доводи Позивача щодо наявності боргу за поставлений товар з урахуванням індексації вартості товару у встановленому порядку не спростував.

З вищезазначеного вбачається, що позовні вимоги про стягнення з Відповідача курсової різниці у звязку із збільшенням вартості долара США у сумі 663 626,68 грн. підлягають задоволенню.

Стаття 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка.

Пунктом 6.2.2. Договору поставки сторонами узгоджено, що у випадку порушення покупцем строків внесення відстроченого платежу, за умови відсутності прострочення попередньої оплати товару, покупець повинен сплатити постачальнику пеню в розмірі 0,1% від суми договору за кожен день прострочення до моменту внесення відповідної відстроченої плати.

В разі, якщо покупець не здійснить оплату вартості товару відповідно до пункту 5.1 Договору та додатку до нього більш ніж на 60 календарних днів, він сплачує постачальнику неустойку в розмірі 20% від суми несплаченої частини вартості товару; якщо більш ніж 100 календарних днів 40% від суми несплаченої частини вартості товару; якщо більш ніж 200 календарних днів 60 % від суми несплаченої вартості товару (пункт 6.2.3. Договору).

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 230 Господарського кодексу України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частина 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Умовами Договору сторони передбачили строк нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, який відповідає вимогам частини 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Згідно частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Частина 3 статті 267 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Представником Відповідача було подано заяву про застосування позовної давності щодо стягнення неустойки та пені за період з 01.10.2013 року по 01.04.2013 року.

Оскільки строк позовної давності для вимоги про стягнення неустойки та пені, передбаченої пунктами 6.2.2, 6.2.3 Договору, сплинув 01.04.2015 року, тобто до звернення Позивача з позовом, який було подано до господарського суду 07.05.2015 року, то вимога Позивача є неправомірною та такою, що задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до приписів статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи господарським судом фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і обєктивного дослідження поданих доказів та вірно застосовані норми права, а доводи скаржника не спростовують законності прийнятого у справі рішення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Регул", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2015 року у справі №904/4080/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2015 року у справі №904/4080/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцятиденного строку з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 09.10.2015 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Н.Л. Величко

Суддя І.М. Подобєда