ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2015р. Справа№ 914/2684/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства Укртранснафта, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Галнафта, м. Дрогобич Львівської області

про стягнення 1 005 369 грн. 86 коп.

Суддя Морозюк А.Я.

при секретарі Дзедзінській Ю.К.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - юрисконсульт

від відповідача: не зявився

Судом розяснено зміст ст.ст.20,22 ГПК України, а саме, процесуальні права та обовязки, зокрема, право заявляти відводи. Відводу не заявлено.

Позов заявлено Публічним акціонерним товариством «Укртранснафта» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Галнафта» про стягнення 1 005 369 грн. 86 коп., з яких: 599 794 грн. 52 коп. - пені, 71 975 грн. 34 коп. - 3 % річних та 333 600 грн. 00 коп. - інфляційних нарахувань.

Ухвалою суду від 07.08.2015 р. порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду в засіданні 03.09.2015 р. Ухвалою суду від 03.09.2015 р. у звязку з неявкою представника відповідача, неподанням витребуваних доказів, розгляд справи відкладено на 05.10.2015 р.

Представник позивача в судовому засіданні 05.10.2015 р. позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що на виконання укладеного 19.03.2014 року між позивачем та відповідачем договору №23-00/11-14-ЕР купівлі-продажу бензину автомобільного підвищеної якості А-92-Євро виду ІІ класу С (ДСТУ 4839:2007) позивач 02.04.2014 р. Актом №1 приймання-передачі бензину автомобільного передав на умовах EXW відповідачу 3 000,000 тн. бензину А-92 на загальну суму 41 700 000,00 грн. Вказана сума повинна була надійти на рахунок позивача до 30.07.2014 р. проте надійшла лише 21.08.2014 р., що підтверджується банківською випискою. Оскільки відповідач прострочив встановлені п. 5.2 договору строки розрахунків, позивач на підставі п. 6.1 договору нарахував відповідачу пеню в розмірі 599 794,52 грн. та керуючись ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу 3 % річних в розмірі 71 975,34 грн. та інфляційні нарахування в розмірі 333 600,00 грн.

Відповідач у судове засідання уповноваженого представника не направив, жодних пояснень чи заперечень по суті позовних вимог суду не надав, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними у справі повідомленнями про вручення поштового відправлення (вручені 11.08.2015 р. та 15.09.2015 р.). Отже, відповідач вважається належно повідомленим про час та місце судового розгляду справи.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача в порядку ст.75 ГПК України за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин справи і прийняття рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством «Укртранснафта» (продавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Галнафта» (покупцем) 19.03.2014 року укладено договір №23-00/11-14-ЕР купівлі-продажу бензину автомобільного підвищеної якості А-92-Євро виду ІІ класу С (ДСТУ 4839:2007), пунктами 1.1, 1.2 якого продавець (позивач) зобовязався на умовах договору передати покупцю бензин А-92 загальною кількістю 3 000,000 тн., а покупець зобовязується оплатити та прийняти бензин А-92.

Пунктом 2.1 договору, встановлено ціну бензину А-92, що поставляється, в розмірі 13 900,00 грн./тонну в т.ч. ПДВ. Пунктом 2.2 договору встановлено загальну вартість договору в розмірі 41 700 000,00 грн. в т.ч. ПДВ.

Згідно п. 3.1. договору, продавець передає бензин А-92 покупцю за кількістю та якістю на умовах EXW в березні квітні місяці 2014 р.

Розділом 4 договору продавця зобовязано передати бензин А-92 покупцю шляхом підписання Акту приймання-передачі бензину А-2 (п. 4.1.1); покупця зобовязано сплатити вартість бензину А-92 відповідно до п. 5.2 розділу 5 договору (4.2.1).

Згідно п. 5.2 договору, покупець здійснює оплату за бензин А-92 впродовж 90 банківських днів з моменту укладання договору. Згідно п. 5.3 договору, датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок продавця.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення печатками сторін і діє 12 місяців з моменту укладення.

Згідно наявного у справі підписаного 02.04.2014 р. та скріпленого печатками сторін Акту №1 приймання-передачі бензину автомобільного підвищеної якості А-92-Євро виду ІІ класу С (ДСТУ 4839:2007) до договору від 19.03.2014 р. №23-00/11-14-ЕР, ПАТ «Укртранснафта» передало, а ТзОВ «Галнафта» прийняло 3 000,000 тонн бензину автомобільного А-92 по ціні 13 900,00 грн. за тонну, загальною вартістю 41 700 000,00 грн.

До матеріалів справи позивач долучив банківську виписку, яка підтверджує, що кошти, оплачені відповідачем за бензин підвищеної якості А-92 в розмірі 41 700 000,00 грн., надійшли на рахунок позивача 21.08.2014 р.

Спір виник внаслідок того, що відповідач прострочив термін розрахунків встановлений договором, відтак позивач звернувся до господарського суду Львівської області із вимогою стягнути з відповідача за прострочення виконання грошового зобовязання в період з 31.07.2014 р. по 20.08.2014 р. 1 005 369,86 грн., з яких: 599 794 грн. 52 коп. - пені, 71 975 грн. 34 коп. - 3 % річних та 333 600 грн. 00 коп. - інфляційних нарахувань.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст.174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав та обовязків (господарських зобовязань).

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку.

Відповідно до ст.526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 692 ЦК України, встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач прострочив наданий йому п. 5.2. договору строк для оплати за бензин на 21 календарний день, оскільки оплата за бензин в розмірі 41 700 000,00 грн. повинна була надійти до 30.07.2014 р. включно, тоді як вказані кошти надійшли на рахунок позивача 21.08.2014 р. (згідно банківської виписки). Доказів протилежного суду не надано.

Позивачем заявлено до стягнення пеню, 3% річних та інфляційні нарахування за період з 31.07.2014 р. по 20.08.2014 р., протягом якого зобовязання відповідача належним чином не було виконано.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п.6. ст. 231 ГК України).

Пунктом 6.1 договору сторони домовились, що у випадку прострочення покупцем термінів перерахування грошових коштів за бензин А-92, відповідно до п. 5.2 розділу 5 договору, продавець має право стягнути з покупця пеню в розмірі 0,1 % від суми невиконаної частини зобовязання за кожний календарний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок суми пені, здійснений в позовній заяві, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 599 794 грн. 52 коп. пені (за період з 31.07.2014 р. по 21.08.2014 р.) є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Пунктом 1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань розяснено, що з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу. Пунктом 5.1. постанови, розяснено, що кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

В частині позовних вимог про стягнення 3% річних, які відповідно до розрахунку, здійсненого позивачем за період з 31.07.2014 р. по 20.08.2014 р., складають 71 975,34 грн., та стягнення інфляційних втрат, які відповідно до розрахунку, здійсненого позивачем за серпень 2014 р., складають 333 600,00 грн., то дані суми розраховані відповідно до ст.625 ЦК України, і позовні вимоги про їх стягнення є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, документально підтвердженими і такими, що підлягають задоволенню повністю.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судовий збір покладається на нього.

Виходячи із вищенаведеного, керуючись ст.ст.174, 193, 231 ГК України, ст.ст. 509, 530, 526, 546, 549, 610, 611, 612, 625, 629, 692 ЦК України , ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 82 85, 116 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Галнафта» (82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. Бориславська, 82, ідентифікаційний код 34454281) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» (01133, м. Київ, вул. Кутузова, 18/7, ідентифікаційний код 31570412) 599 794 грн. 52 коп. - пені, 71 975 грн. 34 коп. - 3% річних, 333 600 грн. 00 коп. - інфляційних нарахувань та 20 107 грн. 40 коп. - судового збору.

3. Наказ, відповідно до ст. 116 ГПК України, видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.10.2015 року

Суддя Морозюк А.Я.