ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

07 жовтня 2015 р. Справа № 902/386/14

за позовом: Селянського (фермерського) господарства "Лоза" (22163, Вінницька область, Вінницький район, с. Лозівка, вул. Польова, 13)

до: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (21027, м. Вінниця, вул. Келецька, 63)

третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Липовецька районна державна адміністрація (вул. Леніна, 38, м. Липовець, Вінницька область, 22500)

третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 (Вінницька область, Липовецький район, с. Стара Прилука, вул. Космонавтів, 29/2)

про визнання договору оренди поновленим та зобов'язання укласти додатковий договір

Суд:

Головуючий суддя Кожухар М.С.;

судді Матвійчук В.В.

ОСОБА_2

Секретар судового засідання Матущак О.В.

Представники:

позивача: ОСОБА_3 - за дорученням, ОСОБА_4 - керівник;

відповідача: ОСОБА_5 - за дорученням;

третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору- Липовецької районної державної адміністрації: ОСОБА_6 - за дорученням;

третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1: ОСОБА_7 - за дорученням

ВСТАНОВИВ :

Селянське (фермерське) господарство "Лоза" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до Головного управління Державного агентства земельних ресурсів у Вінницькій області, в якому позивач просить: 1) визнати поновленим і продовженим термін дії договору оренди землі від 30.11.2005р., укладений між Липовецькою райдержадміністрацією та Селянсько-фермерським господарством "Лоза", яким Липовецька райдержадміністрація передала в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 94,3336 га., що знаходиться на території Староприлуцької сільської ради на той самий строк і на тих самих умовах, а саме до 19 грудня 2015 року; 2) зобов'язати ОСОБА_8 управління Держземагентства у Вінницькій області укласти з Селянсько-фермерським господарством "Лоза" додатковий договір до договору оренди землі від 30.11.2005 року, укладеного між Липовецькою райдержадміністрацією та Селянсько-фермерським господарством "Лоза", яким Липовецька райдержадміністрація передала в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 94,3336 га., що знаходиться на території Староприлуцької сільської ради, на той самий строк і на тих самих умовах, а саме до 19 грудня 2015 року.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 04.08.2014р. у справі №902/386/14 в позові відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 01.10.2014 р. апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Лоза" залишено без задоволення, рішення господарського суду Вінницької області від 04.08.2014 р. - без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.12.2014 року касаційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Лоза" на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 01.10.2014 у справі № 902/386/14 задоволено частково; постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 01.10.2014 року та рішення господарського суду Вінницької області від 04.08.2014 р. у справі № 902/386/14 скасовано, матеріали справи №902/386/14 спрямовано на новий розгляд до господарського суду Вінницької області.

29.01.2015р. справа № 902/386/14 повернута до господарського суду Вінницької області.

Відповідно до п. 3.1.13 Положення про автоматизовану систему документообігу суду за розпорядженням керівника апарату суду від 29.01.2015р. здійснено повторний автоматичний розподіл справи № 902/386/14.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу, вказану справу розподілено судді господарського суду Вінницької області Кожухар М.С.

Ухвалою від 31.01.2015 р. справа прийнята до провадження та призначена до розгляду на 19.02.2015р.

В судовому засіданні 19.02.2015р. оголошено перерву до 12.03.2015р., про що винесено відповідну ухвалу.

05.03.2015р. до суду від представника третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Липовецької районної державної адміністрації надійшло пояснення, в якому зазначено наступне.

30.11.2005р. укладено договір оренди землі між Липовецькою райдержадміністрацією та СФГ "Лоза" по вул. Польова, 13, с. Лозівка, Козятинський район, Вінницька область, загальною площею 94,3336 га. Строк дії договору визначений п. 8 договору - 4 роки та до 27.09.2009р.

Строк дії договору оренди був чітко визначений договором і його термін сплив 27.09.2009 р.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 31 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Отже, будь-які зобов'язання за договором оренди між позивачем та Липовецькою районною державною адміністрацією припинились 27.09.2009р.

Згідно п. 8 договору оренди після закінчення строку дії договору оренди орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше за тридцять днів до закінчення терміну дії договору оренди повідомити письмово орендодавця про намір його продовжити. Аналогічні правові позиції закріплені і в ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Бажаючи продовжити оренду даної земельної ділянки, орендар ОСОБА_4 в 2009р. уклав з Липовецькою РДА додаткову угоду, якою продовжено термін дії договору оренди землі строком на 5 років, але не дотримався вимог чинного законодавства при реєстрації додатку "до договору оренди землі від 30 листопада 2005 року".

В зв'язку з припиненням зобов'язань земельна ділянка у відповідності до вимог ст. 17, п. 12 Перехідних положень Земельного Кодексу України (чинний на час дії договору), Закону України "Про місцеві державні адміністрації" знаходилась у розпорядженні місцевої державної адміністрації.

З 01.01.2013 року набрав чинності Закон України від 06.09.2012 року 5245-17 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності".

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного Кодексу України у редакції названого Закону, "Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або в користування для всіх потреб".

Ухвалою суду від 12.03.2015р. задоволено клопотання представника третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_1 б/н від 12.03.2015р. про зупинення провадження у справі; провадження у справі № 902/386/14 зупинено до вирішення пов'язаної з нею цивільної справи № 136/403/15-ц, що розглядається іншим судом.

28.05.2015 р. до суду надійшло клопотання представника третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_1 б/н від 23.05.2015р. про поновлення провадження у справі разом з копією ухвали апеляційного суду Вінницької області від 13.05.2015р. у справі № 136/403/15-ц, якою рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 08.04.2015 р. залишено без змін.

Ухвалою суду від 29.05.2015 р. провадження у справі поновлено та призначено до розгляду на 04.06.2015 р.

Ухвалою суду від 04.06.2015 р. замінено відповідача ОСОБА_8 управління Державного агентства земельних ресурсів у Вінницькій області на його правонаступника - ОСОБА_8 управління Держгеокадастру у Вінницькій області, розгляд справи відкладено на 07.07.2015р.

07.07.2015р. до суду від представника третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 надійшло пояснення, в якому зазначено таке.

30.11.2005 року між Липовецькою РДА Вінницької області та СФГ "Лоза" укладено договір оренди землі, відповідно до якого СФГ "Лоза" надано в оренду земельну ділянку загальною площею 94,3336 га, що розташована на території Староприлуцької сільської ради.

Відповідно до п. 8 Договору, він укладений строком на 4 роки і діє до 27.09.2009 року.

Відповідно до п. 37 Договору, дія договору припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" та п. 8 Договору, СФГ "Лоза" для того щоб скористатись своїм переважним правом на укладення договору на новий строк повинно було звернутись до Липовецької РДА у Вінницькій області з листом про поновлення договору оренди землі від 30.11.2005 року в строк до 27.08.2009 року.

В свою чергу СФГ "Лоза" звернулось до Липовецької РДА Вінницької області за поновленням договору оренди землі від 30.11.2005 року лише в грудні 2009 року, тобто після закінчення строку для такого звернення, встановленого договором та законом, а тому СФГ "Лоза" втратило своє переважне право на поновлення спірного договору оренди землі. Разом з тим, після закінчення оскаржуваного договору оренди землі СФГ "Лоза" продовжило користуватись земельною ділянкою.

Додаток до спірного договору оренди землі від 30.11.2005 року про його поновлення між сторонами цього договору був укладений через три місяці після закінчення строку дії договору і не був зареєстрований в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Таким чином, договір оренди землі від 30.11.2005 року, який був укладений між СФГ "Лоза" та Липовецькою РДА Вінницької області не був поновлений на новий строк, а його дія припинилась відповідно до п. 37 Договору оренди землі, у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено, тобто 27.09.2009 року.

Крім того, рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 08.04.2015 року, що набрало законної сили 13.05.2015 року, оскільки було залишене без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 13 травня 2015 року, також встановлено, що договір оренди землі від 30.11.2005 року, який був укладений між СФГ "Лоза" та Липовецькою РДА не був поновлений на новий строк і його дія припинилася відповідно до п. 37 Договору - 27.09.2009 року.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позовна вимога про визнання поновленим і продовженим терміну дії договору оренди землі від 30.11.2005 року не відповідає способам захисту порушеного права, передбаченим ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, ст. 152 ЗК України, що в свою чергу має наслідком відмову в задоволені позову в цій частині.

Крім того, земельна ділянка площею 94, 3336 га, що розташована на території Староприлуцької сільської ради Липовецького району сьогодні перебуває в оренді у ОСОБА_1 на підставі договору оренди землі №240 від 30.12.2013 року, який зареєстрований у встановленому законом порядку 04.03.2014 року, а тому відповідач не може укласти додаткову угоду з СФГ "Лоза" до договору оренди землі від 30.11.2005 року, оскільки права володіння і користування цією земельною ділянкою належать ОСОБА_1

Судове засідання 07.07.2015р. не відбулось, в зв'язку з перебуванням судді Кожухар М.С. на лікарняному.

Після виходу судді на роботу, справу необхідно було призначити до розгляду.

13.07.2015 р. суддею Кожухар М.С. подано заяву про створення судової колегії для розгляду справи № 902/386/14, яка виявилась значно складною.

У зв'язку з цим, розпорядженням заступника керівника апарату господарського суду Вінницької області від 13.07.2015 року за заявою головуючого судді створено колегію для розгляду даної справи у складі головуючого судді Кожухар М.С., суддів: Грабика В.В. та Матвійчука В.В.

Ухвалою від 13.07.2015 р. справа прийнята до провадження судовою колегією та призначена до розгляду на 09.09.2015 р.

Разом з тим, суддя Грабик В.В. станом на 09.09.2015 р. перебував у щорічній відпустці, у зв'язку з чим суддею Кожухар М.С. 09.09.2015 р. подано заяву внесення змін до складу колегії.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Вінницької області від 09.09.2015 року за заявою головуючого судді Кожухар М.С. здійснено заміну у складі колегії суддів по справі № 902/386/14; сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кожухар М.С., члени колегії - судді: Матвійчук В.В., Тварковський А.А.

Ухвалою від 09.09.2015р. справа прийнята до провадження судовою колегією та призначена до розгляду на 07.10.2015 р.

09.09.2015р. від представника третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 надійшло пояснення б/н від 09.09.2015р., в якому окрім доводів, викладених у поясненні, що подане до суду раніше, зазначено таке.

Стосовно вимоги про зобов'язання ГУ Держземагентства у Вінницькій області укласти з СФГ "Лоза" додатковий договір, третя особа зазначає, що у п. 2.16 постанови пленуму ВГСУ № 6 визначено, що необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або в комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки. Водночас зобов'язання цього органу в судовому порядку укласти такий договір за відсутності зазначеного рішення є неможливим (крім випадку, передбаченого статтею 120 ЗК України та статтею 377 ЦК України), оскільки це порушувало б його передбачену Конституцією України виключну компетенцію".

Також третя особа зазначає, що позивачу у 2005 році була передана в оренду земельна ділянка площею 94,3336 га, яка розташована на території Страроприлуцької сільської ради. Разом з тим, ОСОБА_1 30.12.2013 року була передана в оренду земельна ділянка 94,3335 га, яка розташована на території Староприлуцької сільської ради. Таким чином вбачається, що межі спірної земельної ділянки були змінені.

Відповідно до ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди. Позивач звертався на початку 2014 року лише з заявами для надання дозволу на реєстрацію додатку, однак для поновлення договору оренди землі у відповідності до ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" та ст. 123 ЗК України не звертався.

Крім того, земельна ділянка площею 94, 3336 га., що розташована на території Староприлуцької сільської ради Липовецького району сьогодні перебуває в оренді у ОСОБА_1 на підставі договору оренди землі №240 від 30.12.2013 року, який зареєстрований у встановленому законом порядку 04.03.2014р., а тому у випадку визнання продовженим і поновленим договору оренди землі позивача або зобов'язання відповідача укласти додаткову угоду з СФГ "Лоза" до договору оренди землі від 30.11.2005 року, будуть порушенні права ОСОБА_1

В судовому засіданні 07.10.2015 р. представник 3-ї особи ОСОБА_1 також посилався на зміну цільового призначення земельної ділянки при наданні її ОСОБА_1

07.10.2015р. до суду від представника третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Липовецької районної державної адміністрації надійшло пояснення б/н від 01.10.2015р. , в якому окрім доводів, викладених у поясненні б/н від 03.03.2015р., зазначено що відповідно до ст.ст. 202, 203, 215, 638 ЦК України, ст. 2 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов.

Тому Липовецька райдержадміністрація вважає, що 30.11.2005р. було укладено договір оренди землі між Липовецькою райдержадміністрацією та Селянським (фермерським) господарством "Лоза" по вул. Польова, 13, с. Лозівка, Козятинський район, Вінницька область, загальною площею 94,3336 га, який підлягає поновленню і продовженню.

В судове засідання 07.10.2015р. з"явились представники позивача, відповідача та третіх осіб.

Представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову від 14.04.2014 р. № 9-2-0.6-3325/2-14, де зокрема зазначено таке:

- позивачу відмовлено в поновленні договору, в зв"язку з порушенням терміну, передбаченого ст. 33 Закону України "Про оренду землі";

- додаток до договору оренди, підписаний позивачем та Липовецькою райдержадміністрацією не пройшов державну реєстрацію, а тому він не дає позивачу права користування земельною ділянкою;

- передбачена ч. 8 ст. 33 Закону "Про оренду землі" обов"язкова додаткова угода до договору оренди землі, стосовно якого подано позов, відсутня.

Представники третіх осіб підтримали свої доводи, що викладені у поданих до суду письмових поясненнях.

Заслухавши надані в судовому засіданні пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне та дійшов такого висновку.

08.04.2015р. Липовецьким районним судом Вінницької області прийнято рішення у справі № 136/403/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства "Лоза", Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, Головного управління Держземагентства у Вінницькій області, про визнання правочинів недійсними та за зустрічним позовом Селянського (фермерського) господарства "Лоза" до ОСОБА_1, Головного управління Держземагентства у Вінницькій області, про визнання недійсним договору оренди землі, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства "Лоза", Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, Головного управління Держземагентства у Вінницькій області про визнання правочинів недійсними - відмовлено; в задоволенні позову Селянського (фермерського) господарства "Лоза" до ОСОБА_1, Головного управління Держземагентства у Вінницькій області, про визнання недійсним договору оренди землі - відмовлено.

Дане рішення залишене без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 13.05.2015 р.

Вказаними рішенням та ухвалою у справі № 136/403/15-ц, місцевим та апеляційним судами встановлено наступне (а.с.94-100 т. 2).

30.11.2005 року між Липовецькою РДА Вінницької області та СФГ "Лоза" укладено договір оренди землі, відповідно до якого СФГ "Лоза" було надано в оренду земельну ділянку загальною площею 94,3336 га., яка розташована на території Староприлуцької сільської ради. Вищевказаний договір оренди землі був зареєстрований 19.12.2007 року, що стверджується відміткою у ньому про його державну реєстрацію.

Оскільки укладений 30.11.2005 року договір оренди землі пройшов державну реєстрацію, то він набрав чинності.

Відповідно до п. 8 Договору оренди землі від 30.11.2005 року, договір укладено на 4 роки і він діє до 27.09.2009 року.

Відповідно до п. 37 Договору оренди землі від 30.11.2005 року, дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" (в редакції що діяла станом на момент закінчення договору), після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

У п. 8 Договору оренди землі від 30.11.2005 року сторони узгодили, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Отже, СФГ "Лоза" для того щоб скористатись своїм переважним правом на укладення договору на новий строк повинно було звернутись до Липовецької РДА у Вінницькій області з листом про поновлення договору оренди землі від 30.11.2005 року в строк до 27.08.2009 року.

СФГ "Лоза" звернулось до Липовецької РДА Вінницької області за поновленням договору оренди землі від 30.11.2005 року в грудні 2009 року, тобто після закінчення строку для такого звернення, встановленого договором та законом.

Встановлені обставини вказують на те, що СФГ "Лоза" втратило своє переважне право на поновлення спірного договору оренди землі.

Разом з тим, після закінчення оскаржуваного договору оренди землі, СФГ "Лоза" продовжило користуватись земельною ділянкою і 30.12.2009 р. сторонами підписано додаток до договору оренди землі. Однак останній не був зареєстрований у державному реєстрі у встановленому порядку.

На підставі викладеного, суди встановили, що договір оренди землі від 30.11.2005 року, який був укладений між СФГ "Лоза" та Липовецькою РДА Вінницької області, не був поновлений на новий строк, і його дія припинилась відповідно до п. 37 Договору оренди землі у зв'язку із закінчення строку на який його було укладено, тобто 27.09.2009 року.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 було відмовлено про визнання недійсними договору оренди землі між СФГ "Лоза" та Липовецькою РДА від 30.11.2005 р. та додатку від 30.12.2009 р. до нього, оскільки строк дії договору оренди землі від 30.11.2005 року, укладеного між Липовецькою РДА Вінницької області та СФГ "Лоза" закінчився, і цей договір оренди землі припинився до того, як позивач ОСОБА_1 набув права оренди та за захистом якого звернувся до суду; а СФГ "Лоза" відмовлено у зустрічному позові про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 управління Держземагенства у Вінницькій області № 240 від 30.12.2013 р., оскільки укладений 30.12.2009 року додаток до договору оренди землі від 30.11.2005 року не був зареєстрований у встановленому законом порядку, і всі права і обов'язки СФГ "Лоза",відповідно, припинилися у момент закінчення договору оренди землі, тобто 27.09.2009 року, а тому оскаржуваний СФГ "Лоза" договір, предметом якого являється земельна ділянка загальною площею 94.3335 га, кадастровий номер :03:000:0030, не порушує прав чи інтересів СФГ "Лоза".

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області та ухвала Апеляційного суду Вінницької області у справі № 136/403/15-ц від 08.04.2015р. в касаційному порядку не оскаржувались.

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України зазначено, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності , який зокрема, передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлене під сумнів.

Отже, встановлені у цивільній справі № 136/403/15-ц обставини є обов"язковими для господарського суду при розгляді справи № 902/386/14.

Як зазначено вище, судовими рішеннями у цивільній справі № 136/403/15-ц встановлено, що: СФГ "Лоза" втратило своє переважне право на поновлення договору оренди землі; додатковий договір від 30.12.2009 р. до договору оренди землі від 30.11.2005 р. не був зареєстрований у державному реєстрі, а тому не свідчить про поновлення договору оренди землі, дія якого припинена 27.09.2009 р.

Верховний Суд України у своєму листі від 01.04.2014 року "ОСОБА_6 практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України" роз'яснив судам, що саме з моменту проведення реєстрації додаткової угоди настає момент поновлення договору і виникнення за ним права оренди (ст. 640 ЦК, ст. 125 ЗК).

Також Верховний Суд України у постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-219цс14, предметом якої був спір про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації та визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендодавцем, дійшов правового висновку, що стаття 33 Закону України "Про оренду землі" об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

У частині першій статті 33 цього закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків (частини 2-5 цієї статті).

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та про своє рішення.

Частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, матиме місце при укладенні договору оренди:

- із новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право;

- у випадку недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права;

- укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати обєкт оренди для власних потреб.

Таким чином, навіть за наявності факту порушення переважного права орендаря на оренду землі укладенням договору оренди з іншим орендарем, захист прав першого здійснюється шляхом визнання недійсним договору оренди з іншим орендарем.

Наведене також випливає з постанови Верховного Суду України від 25.02.2015 р. у справі за позовом приватного підприємства «Таврія» до ОСОБА_7, фермерського господарства «ОСОБА_9А.», відділу Державного комітету земельних ресурсів у Нікопольському районі Дніпропетровської області, Головного управління Державного комітету із земельних ресурсів України у Дніпропетровській області.

Як зазначено вище, СФГ "Лоза" оскаржило договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ГУ Держземагенства у Вінницькій області, однак у задоволенні цього позову відмовлено.

З урахуванням наведеного, позов СФГ "Лоза" у справі № 902/385/14 задоволенню не підлягає

Судові витрати з розгляду даної справи, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.4-1, 4-2, 4-3, 4-4, 33, 35, 43, 82, 84, 115 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

В позові відмовити в повному обсязі.

ОСОБА_1 рішення складено 12 жовтня 2015 р.

Головуючий суддя Кожухар М.С.

Судді Матвійчук В.В.

ОСОБА_2

віддрук. прим.:

1 - до справи