КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2015 р. Справа№ 925/891/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 30.09.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» на рішення господарського суду Черкаської області від 02.07.2015 (повне рішення складено 03.07.2015)

у справі №925/891/15 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс»

до фермерського господарства «Джерело-Г»

про стягнення 434 360,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 02.07.2015 у справі №925/891/15 у задоволені позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ТОВ «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 02.07.2015 у справі №925/891/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В своїх доводах скаржник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд встановленими, а також має місце порушення норм матеріального права.

Ухвалою від 21.07.2015 Київським апеляційним господарським судом прийнято до провадження вказану вище апеляційну скаргу та призначено розгляд справи №925/891/15 у судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

Фермерським господарством «Джерело-Г» на підставі ст. 96 Господарського процесуального кодексу України надано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу ТОВ «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» залишити без задоволення, а рішення господарського суду Черкаської області від 02.07.2015 у справі №925/891/15 - без змін.

Представник позивача брав участь в судовому засіданні 30.09.2015, в якому підтримував доводи апеляційної скарги, надавав пояснення та просив апеляційну скаргу ТОВ «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» задовольнити, рішення господарського суду Черкаської області від 02.07.2015 у справі №925/891/15 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представники відповідача брали участь в судових засіданнях, надавали пояснення, заперечували щодо доводів апеляційної скарги та просили рішення господарського суду Черкаської області від 02.07.2015 у справі №925/891/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» - без задоволення.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.02.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» (підрядник) та фермерським господарством «Зерно життя» (замовник) укладено договір підряду №951. Також 13.11.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» (підрядник) та фермерським господарством «Зернятко плюс» (замовник) укладено договір підряду №1740.

Згідно з п. п. 1.1., 1.2. даних договорів замовник доручає, а підрядник зобов'язується на власний ризик виконати відповідно до умов договору роботу, а замовник зобов'язується прийняти цю роботу та оплатити її.

Пунктами 1.3. та 1.4. договорів підряду №951 та №1740 визначено, що місцем виконання робіт є територія України. Конкретний перелік робіт, строки, місце виконання та вартість робіт погоджуються сторонами у додаткових угодах до договорів підряду, що є їх невід'ємними частинами.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 19.04.2015 та 20.04.2015, на виконання договорів підряду №951 та №1740 ТОВ «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» виконувались підрядні роботи з обробітку земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0894, якою за договором суборенди від 05.11.2014 користується ФГ «Зернятко Плюс». Однак, ФГ «Джерело-Г» перешкодило діям ТОВ «ВП «Імпульс Плюс», вилучило та утримувало в себе трактор останнього JOHN DEERE 8335 R, який повинен був проводити роботи.

Зазначені дії ФГ «Джерело-Г» обумовлені тим, що 20.04.2015 трактором JOHN DEERE 8335 R, який належить ТОВ «ВП «Імпульс Плюс», без попередження проводились весняно-польові роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0894, яка перебуває в оренді ФГ «Джерело-Г» з лютого 2011 року. Під час проведення даних робіт знищувались посіви зернових культур, які належать відповідачу.

З метою недопущення продовження знищення посіву зернових трактор JOHN DEERE 8335 R був зупинений на суміжній земельній ділянці та доставлений до тракторної бригади ФГ «Джерело-Г» для з'ясування всіх обставин справи. Про даний факт було повідомлено Тальнівський РВ УМВС та прокуратуру Тальнівського району.

20.04.2015 головою ФГ «Джерело-Г» надано слідчому відділу Тальнівського РВ УМВС зберігальну розписку щодо зберігання на території відповідача колісного трактора JOHN DEERE 8335 R до з'ясування обставин справи.

06.05.2015 в ході проведення слідчої дії колісний трактор JOHN DEERE 8335 R було вилучено (здійснено виїмку) до Тальнівського РВ УМВС.

У травні 2015 року ТОВ «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до ФГ «Джерело-Г» про стягнення 434 360,00 грн. збитків. Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 148 050,71 грн.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» зазначає, що ФГ «Джерело-Г» внаслідок протиправного утримання техніки порушено право позивача на отримання доходів в результаті провадження господарської діяльності та завдано збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки позивач не зміг виконати підрядні роботи по обробітку ґрунту за договорами підряду №951 та №1740.

Не погоджуючись із позовними вимогами відповідач зазначає, що перешкоджання діям позивача по обробітку земельної ділянки та затримання трактора JOHN DEERE 8335 R відбулося виключно з метою припинення протиправних дій позивача. Також зазначає, що ФГ «Джерело-Г» є правомірним користувачем земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0894, згідно з договором оренди землі №98 від 07.02.2011 та додаткової угоди до нього №663 від 26.10.2011.

При прийнятті оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки перешкоджання відповідачем підрядним роботам позивача відбулось в межах правомірного здійснення самозахисту своїх прав на земельну ділянку та позивачем не доведено наявність чотирьох складових для відшкодування шкоди.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Судом встановлено, що між сторонами у справі відсутні договірні зобов'язання, а тому у даному випадку можливе лише відшкодування шкоди на підставі ст. 1166 ЦК України.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

При цьому, виходячи із загальних правових норм, протиправність (неправомірність) поведінки означає порушення чужого суб'єктивного права. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, яка виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому матеріального права та (або) зменшення нематеріального блага. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Згідно з ст. 19 ЦК України особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань. Самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням. Способи самозахисту можуть обиратися самою особою чи встановлюватися договором або актами цивільного законодавства.

Тому затримання відповідачем на вказаній ділянці трактора позивача, який своєю роботою знищував посіви відповідача на обробленій ним ділянці, слід вважати правомірною дією, спрямованою на захист порушеного права відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що з 20.04.2015 по 06.05.2015 трактор JOHN DEERE з дисковою бороною перебував у відповідача на відповідальному зберіганні, про що заступнику начальника СВ Тальнівського РВ УМВС капітану міліції Вовку О.В. представником ФГ «Джерело-Г» видано зберігальну розписку. Питання про виїмку трактора та про його повернення позивачу було вирішено правоохоронними органами лише 06.05.2015, про що складено протокол тимчасового доступу до речей та документів (а. с. 110-111).

Тобто, з 20.04.2015 по 06.05.2015 трактор позивача з дисковою бороною фактично мав статус речового доказу у процедурі розслідування правоохоронними органами фактів звернення позивача та відповідача щодо порушення їх прав.

Таким чином, твердження скаржника про те, що відповідач протягом 7 діб утримував на своїй території трактор без будь-яких правових підстав колегія суддів вважає безпідставними.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що з 20.04.2015 по 06.05.2015 відповідач протиправно утримував у себе трактор JOHN DEERE, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач не може бути відповідальною особою за завдану позивачу шкоду в цей період.

З матеріалів справи вбачається, що листом №189 від 17.04.2015 ТОВ «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» звернулось до ФГ «Зернятко Плюс» і попередив про проблеми в обробітку земельних ділянок за договором підряду №1740 та висловив стурбованість про не попередження позивача щодо спірності оренди земельних ділянок, розташованих за межами населеного пункту в адміністративних межах Лісівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області. Даним листом позивач також просив провести передоплату за роботи і вирішити всі спірні питання для належного виконання ним, як підрядником, робіт за договором.

Так, судом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером №:01:001:0894 площею 44,3463 кв. м перебуває в оренді гр. Руденко Р.В. та в суборенді ФГ «Зернятко Плюс».

Відповідач стверджує, що лише у 2015 році ФГ «Джерело-Г» стало відомо про те, що вказану земельну передано у користування іншій особі - гр. Руденко Р.В. При цьому користування цією ж земельною ділянкою з боку відповідача було безперервним з 2011 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між ФГ «Джерело-Г», ФГ «Зернятко Плюс» та гр. Руденко Р.В. фактично вже існує спір про право на користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0894 площею 44,3463 кв. м, про що свідчить ухвала Тальнівського районного суду Черкаської області від 10.06.2015 у справі №704/715/15-ц.

Позивач у справі не є особою, яка має право власності чи користування земельною ділянкою з кадастровим номером №:01:001:0894 і не є особою, що має речові права на чуже майно, а є лише підрядником, який виконує роботи за завданням замовника.

Статтею 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ст. ст. 847, 848 ЦК України підрядник зобов'язаний своєчасно попередити замовника: про недоброякісність або непридатність матеріалу, одержаного від замовника; про те, що додержання вказівок замовника загрожує якості або придатності результату роботи; про наявність інших обставин, що не залежать від підрядника, які загрожують якості або придатності результату роботи.

Якщо замовник, незважаючи на своєчасне попередження з боку підрядника, у відповідний строк не замінить недоброякісний або непридатний матеріал, не змінить вказівок про спосіб виконання роботи або не усуне інших обставин, що загрожують якості або придатності результату роботи, підрядник має право відмовитися від договору підряду та має право на відшкодування збитків.

Це позбавляє позивача скористатися нормою ст. 396 ЦК України, яка визначає, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу, яка врегульовує захист права власності.

Враховуючи те, що між ТОВ «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» та ФГ «Зернятко Плюс» існують договірні зобов'язання та те, що підрядник та замовник були обізнані щодо спірності земельної ділянки, на якій проводились підрядні роботи судова колегія вважає, що вина відповідача у неотриманні позивачем прибутку відсутня.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що неправомірність користування відповідачем земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0894 площею 44,3463 кв. м позивачем не доведено, земельна ділянка у відповідача не вилучена, позови про усунення перешкод у користуванні нею до відповідача не заявлені.

Отже, перешкоджання підрядним роботам позивача з боку відповідача відбулося в межах правомірного здійснення останнім самозахисту своїх прав на земельну ділянку, на якій опинився трактор позивача, що знищував посіви, а утримання трактора з 20.04.2015 по 06.05.2015 здійснено відповідачем як відповідальне зберігання в ході розслідування правоохоронними органами скарг сторін про посягання на майно.

Таким чином, між негативними наслідками, у вигляді неотримання прибутку, на які посилається позивач, і поведінкою відповідача, який діяв в межах самозахисту відсутній причинно-наслідковий зв'язок. Скаржником не доведено що саме з вини ФГ «Джерело-Г» позивачем не одержано прибутку.

Отже, з огляду на вищенаведене, ТОВ «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» не доведено існування чотирьох складових для відшкодування шкоди, а відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду Черкаської області від 02.07.2015 у справі №925/891/15 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв'язку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і є таким що відповідає нормам закону.

Зважаючи на те, що доводи позивача законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення господарського суду Черкаської області від 02.07.2015 у справі №925/891/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» на рішення господарського суду Черкаської області від 02.07.2015 у справі №925/891/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 02.07.2015 у справі №925/891/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №925/891/15 повернути до господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.І. Лобань

Р.В. Федорчук