ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Справа № 910/4393/15-г

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Черкащенко М.М. (головуючий),
Вовк І.В. (доповідач), Нєсвєтова Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу державного підприємства "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2015 року у справі № 910/4393/15-г за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут ефективних технологій" до державного підприємства "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування" про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 443 728,30 грн. у зв'язку з порушенням зобов'язання з оплати виконаних робіт на підставі субпідрядного договору від 20.09.2012 року № 2012-432, право вимоги за яким йому передано на підставі договору про відступлення права вимоги від 17.02.2014 року № 2014-17.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.04.2015 року (суддя Сташків Р.Б.) позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 443 728,30 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2015 року (судді: Михальська Ю.Б., Тищенко А.І., Отрюх Б.В.) зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач вважає, що судами попередніх інстанцій порушено і неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ними рішення скасувати та в позові відмовити.

У відзиві на касаційну скаргу позивач вважає, що судові рішення у справі є законними та просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні 30.09.2015 року оголошувалася перерва на 07.10.2015 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, що 20.09.2012 року між ДП "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування" (замовник) та ДП "Севастопольський геодезичний центр (виконавець) було укладено субпідрядний договір № 2012-432 до Основного договору від 18.09.2012 року № 2012-112 на виконання топографічно-геодезичних робіт, визначених розділом № 1 Договору, із створення цифрового векторного плану М 1:200 в УСК-2000 для виконання "Плану зонування території м. Севастополя".

Відповідно до пункту 2.3. субпідрядного договору загальна сума договору становить 993 728,30 грн.

31.12.2012 року між ДП "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування" та ДП "Севастопольський геодезичний центр" укладено додаткову угоду № 1 до субпідрядного договору № 2012-432 від 20.09.2012.

Відповідно до пункту 2.2. субпідрядного договору у редакції додаткової угоди № 1 розрахунок проводиться у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця, на підставі виставленого рахунку, календарного плану робіт та акту здачі-приймання виконаних робіт на кожному етапі/підетапі виконаних робіт, протягом 20 банківських днів з дня підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт, за умови своєчасного та належного фінансування Основного договору.

У випадку частково фінансування робіт за основним договором, оплата проводиться в розмірі не менше 35% від суми грошових коштів, зарахованих на розрахунковий рахунок замовника за роботи, виконані за основним договором, до повного розрахунку згідно з актами здачі-приймання виконаних робіт.

Строк дії договору з урахування змін, внесених додатковою угодою № 1, до 31.12.2013 року (пункт 6.1. договору).

На підтвердження виконання обумовлених субпідрядним договором робіт між його сторонами було підписано та скріплено печатками наступні акти виконаних робіт: від 12.04.2013 року на суму 300 000 грн.; від 15.04.2013 року на суму 120 000 грн.; від 23.09.2013 року на суму 80 000 грн.; від 31.12.2013 року на суму 150 000 грн.; від 31.12.2013 року на суму 193 728,30 грн.; від 31.12.2013 року на суму 150 000 грн., а разом на суму 993 728,30 грн.

Замовник оплатив вартість виконаних робіт на суму 550 000 грн.

17.02.2014 року між ДП "Севастопольський геодезичний центр" (первісний кредитор) та ТОВ "Інститут ефективних технологій" (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги № 2014-17, відповідно до умов якого первісний кредитор передає новому кредитору належне йому право вимоги за субпідрядним договором від 20.09.2012 року № 2012-432, укладеним між підрядником ДП "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування" та субпідрядником ДП "Севастопольський геодезичний центр", який укладений відповідно до договору від 18.09.2012 року № 2012-112 між замовником Управлінням містобудівництва і архітектури Севастопольської міської державної адміністрації та підрядником ДП "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування".

Згідно з пунктом 1.2. договору про відступлення права вимоги новий кредитор займає місце першого кредитора в зобов'язаннях, які виникли з основного договору в обсязі та на умовах, які існують на момент укладення цього договору і до нього переходять права вимоги боргу у сумі 443 728,30 грн.

Відповідно до пункту 5.1. договору про відступлення права вимоги він набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Предметом даного судового розгляду є вимоги нового кредитора до боржника про стягнення заборгованості у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання з оплати виконаних робіт на підставі субпідрядного договору.

Висновок судів обох інстанцій про задоволення позову обґрунтовано встановленням обставин порушення відповідачем зобов'язання з оплати виконаних робіт на підставі субпідрядного договору.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 889 ЦК України замовник зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 1 статті 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Судами попередніх інстанцій встановлено обставини неналежного виконання відповідачем зобов'язання з оплати вартості робіт за субпідрядним договором на суму 443 728,30 грн., і наявність правових підстав та передбачених договором та законодавством умов для стягнення з відповідача на користь позивача як нового кредитора суми заборгованості за спірним договором.

В той же час, судами невірно визначено строк оплати виконаних робіт - протягом 20-ти банківських днів з дня підписання акта виконаних робіт, оскільки, виходячи з абзацу другого пункту 2.2. субпідрядного договору у редакції додаткової угоди № 1, такий строк є невизначеним, відтак в даному випадку підлягає застосуванню ч. 2 ст. 530 ЦК України. Однак, наведені порушення не призвели до прийняття неправильного по суті рішення, а тому не можуть бути підставою для його скасування.

Ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з наведеного, суди попередніх інстанцій дали належну оцінку обставинам справи і, з урахуванням вимог застосованих правових норм та умов договору, дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 443 728,30 грн.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів.

За таких обставин, оскаржені судові рішення є законними й обґрунтованими, і тому підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

З огляду наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 1211 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу державного підприємства "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2015 року - без змін.

Поновити виконання рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2015 року.

Головуючий суддя М.Черкащенко

Судді І.Вовк

Н.Нєсвєтова