номер провадження справи 33/106/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2015 Справа № 908/4534/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6)

до Приватного акціонерного товариства Василівкатепломережа (71600, м. Василівка Василівського району Запорізької області, вул. Шевченка, буд. 85-А)

про стягнення суми

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

Відомості про представників сторін та учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №14-137 від 13.05.2014 р.;

від відповідача : ОСОБА_2 довіреність б/н від 26.08.2015 р.,

ОСОБА_3 директор наказ № 33 від 23.06.2014 р.;

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося в господарський суд Запорізької області із позовною заявою про стягнення з ПАТ Василівкатепломережа суми 23445,38 грн., з яких: пеня в сумі 10347,93 грн., 3% річних в сумі 2372,64 грн. та втрати від інфляції в сумі 10724,81 грн.

Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що на виконання умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу № 13/2294-БО-13 від 21.12.2012р., позивач протягом січня грудня 2013 р., поставив відповідачу природний газ на загальну суму 3439164,04 грн. За отриманий природний газ відповідач розрахувався в повному обсязі, але несвоєчасно. За порушення строку виконання грошового зобовязання, на підставі п. 7.2 Договору відповідачу нараховано суму 10347,93 грн. пені та на підставі ст. 625 ЦК України суму 2372,64 грн. 3% річних і суму 10724,81грн. втрат від інфляції.

Посилаючись на приписи статей 525, 526, 599, 611, 625 Цивільного Кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та умови договору купівлі-продажу природного газу № 13/2294-БО-13 від 21.12.2012 р., позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.08.2015 р. позовну заяву ПАТ «НАК «Нафтогаз України» прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 908/4534/15. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 10.09.2015 р.

Ухвалою господарського суду від 10.09.2015р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено на 29.09.2015р.; від сторін витребувані докази, необхідні для вирішення спору.

В судовому засіданні 29.09.2015р. на підставі ст. 77 ГПК України була оголошена перерва на 06.10.2015р.

Відповідач у письмовому відзиві не погодився із розрахунком пені, 3% річних та втрат від інфляції. Вказав, що за проведеними ним контррозрахунками розмір 3% річних повинен становити 2155,98 грн., розмір пені 9342,54 грн., а втрати від інфляції 2342,96 грн. Свою позицію відповідач обґрунтовує наступним: Протягом 2013р. продавець (позивач) передав, а покупець (відповідач) прийняв газ на суму 3439164.04 грн. Вартість газу була повністю оплачена відповідачем позивачу в сумі 3439164,04 грн. - 28.03.2014р. Сторонами підписувались акти приймання-передачі природного газу. Твердження позивача у позовній заяві про те, що відповідачем неодноразово порушувались строки оплати поставленого природного газу та зобов'язання виконувались неналежним чином, - є необґрунтованими і не відповідають дійсним обставинам справи.

Вказані твердження позивача зроблені без урахування підписаних обома сторонами актів приймання-передачі природного газу від 21.10.2013р. (за спожитий газ у січні 2013р.) на суму 787465,10 грн., від 21.10.2013р. (за спожитий газ у лютому 2013р.) на суму 619572,68 грн., від 21.10.2013р. (за спожитий газ у березні 2013р.) на суму 547511.57 грн., від 21.10.2013р. (за спожитий газ у квітні 2013р.) на суму 138122,56грн., з підписанням яких, попередні акти за відповідні місяці є анульованими.

Відповідач стверджує, що на протязі майже всього року у відповідача перед позивачем була переплата за природний газ. А тому, прострочки оплати газу не було. Тобто, відповідачем здійснювалась оплата згідно підписаних і чинних у відповідний період часу актів приймання-передачі природного газу. Оскільки іншого не встановлено договором і актами, то попередні акти приймання-передачі природного газу можуть вважатися анульованими саме з 21.10.2013р., тобто з дати підписання нових актів.

Відповідач акцентує увагу суду на тому, що розрахунки обсягів та вартості газу за первісно оформленими актами приймання-передачі за січень - квітень 2013р. (акт від 28.02.2013р., 31.03.2013р., 2 акти від 30.04.2013р.) здійснювались позивачем з урахуванням «ОСОБА_3 визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо суб'єкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів», затв. наказом Міністерства палива та енергетики України від 15.07.2010р. № 288. Разом з тим, згідно повідомлення Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва від 18.01.2013р.. дія наказу Міністерства палива та енергетики України від 15.07.2010 № 288 зупинена з 30 грудня 2012 року.

А тому, на думку відповідача, позивач в період часу січень -- квітень 2013р. (тобто, за станом на час оформлення первісних актів приймання-передачі) не мав права керуватися вищевказаною Методикою, оскільки її дію на цей час вже було зупинено у встановленому законом порядку. Ця обставина і стала в подальшому (21.10.2013р.) підставою для переоформлення вищевказаних 4 актів приймання-передачі природного газу.

В результаті незаконних дій Позивача та безпідставного застосування розрахунків ОСОБА_3 в період з січня - квітень 2013 року включно, після перепідписання актів приймання - передачі природного газу за зазначений період у Відповідача виникла переплата в сумі 468313,36 грн. Тому, в період з січня по квітень 2013 року включно, відповідач не може вважатися таким, що прострочив виконання зобов'язання по оплаті за отриманий природний газ по переоформленим актам приймання - передачі природного газу від 21.10.2013 р., тобто по актам складенім набагато пізніше.

Відповідач вважає, що нарахування Позивачем санкцій та 3% річних за вищезазначений період є некоректнім і недопустимим, оскільки за цей період, в результаті незаконного та безпідставного застосування ним положень ОСОБА_4 зайво перерахував на рахунки Позивача суму 468313,36 грн.

Відповідач звертає увагу суду на те, що заборгованість, на яку Позивач нарахував Відповідачу штрафні санкції, 3% річних та інфляцію була сплачена останнім в повному обсязі, 28.03.2014р. року був проведений остаточний розрахунок за газ спожитий у грудні 2013 року

Відповідач пояснює, що затримка за спожитий в грудні 2013 року природний газ була пов'язана із тим, що з січня 2014 року, з метою отримання необхідних лімітів на опалювальний сезон - січень, лютий, березень, квітень 2014 року, відповідач проводив одночасну оплату по Договору на купівлю-продаж природного газу № 13/2293-ТЕ-13 від 21.12.2012 року та по Договору на купівлю-продаж природного газу № 12/480-ТЕ-13 від 28.08.2012 року, що в свою чергу значно вплинуло на своєчасність остаточних розрахунків по акту приймання - передачі природного газу від 31 грудня 2013 року. Тому, остаточний розрахунок за газ, спожитий у грудні 2013 року був проведений до 28.03.2014 року.

Крім того, у письмову відзиві, відповідач, посилаючись на положення ст. 83 ГПК України, просить суд зменшити розмір пені. Мотивує тим, що вина Відповідача в простроченні здійснення платежів за спожитий природній газ відсутня, неможливість своєчасного виконання зобов'язань Відповідача перед Позивачем викликана об'єктивними причинами. Відповідач зобовязаний здійснювати постачання теплової енергії незалежно від зовнішніх факторів, тому що його господарська діяльність направлена на забезпечення життєдіяльності міста, а саме: Приватне акціонерне товариство «Василікатепломережа» є єдиним підприємством, розташованим на території міста Василівка Запорізької області, яке здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а також надає послуги з централізованого опалення населенню на території міста. ОСОБА_4 до затверджених видів діяльності, підприємство використовує природний газ виключно на виробництво теплової енергії. Специфіка роботи підприємства полягає в тому, що основними споживачами теплової енергії є бюджетні підприємства та населення міста, які мають постійну значну заборгованість за спожиту теплову енергію. Відключення окремих боржників з числа, бюджетних установ (шкільних і дошкільних закладів) та організацій та інших споживачів, є неможливим. Окрім цього, всі бюджетні установи укладають договори у відповідності до Закону України «Про здійснення державних закупівель». Процедура укладення договорів: акцепт пропозиції конкурсних торгів, оформлення документації конкурсних торгів, оприлюднення інформації і саме укладення договору на закупівлю є досить тривалою майже півроку, яка починається з грудня і закінчується в червні наступного року.

За таких обставин, ПрАТ «Василівкатепломережа» змушене постійно, в необхідній кількості, виробляти теплову енергію та поставляти її споживачам, не дивлячись на наявність у них дебіторської заборгованості за вже отримані комунальні послуги, що призводить до порушення термінів та обсягів плати за надані підприємством комунальні послуги і в свою чергу призводить до порушення термінів оплати по зобов'язанням підприємства за спожитий природній газ.

На сьогоднішній день Відповідач перебуває в тяжкому фінансовому становищі. Так, станом на 01.09.2015 року заборгованість споживачів перед Відповідачем складає 1 384 671,30 тис. грн., що підтверджується бухгалтерською довідкою, і це незважаючи на те, що Відповідачем посилено ведеться робота зі стягнення дебіторської заборгованості зі споживачів теплової енергії, з контрагентів по господарським договорам, окрім бюджетних організацій.

Відповідач вказує, що нарахування доходу проводиться з дати нарахування бухгалтерією за надані підприємством послуги за звітний місяць, і відповідно зазначений прибуток є віртуальним, і це фактично лише вартість відпущених житлово-комунальних послуг споживачам. Фактичний дохід від виробничої діяльності підприємство отримує лише після 100% сплати споживачів за отримані послуги і тільки після цього у підприємства з'являються обігові кошти, якими можливо провести своєчасний розрахунок з контрагентами, у тому числі і за спожитий природний газ. Проте, фактичний розрахунок споживачами проводиться не завжди до 20 числа наступного за звітнім, як то встановлено законодавством.

Також, відповідач зауважив, що неналежне виконання зобовязаиь мало місце лише один раз - за грудень 2013 року.

Позивач проти доводів відповідача, наведених у відзиві заперечив, надав письмове пояснення, в якому зазначив, що на його переконання, дата підписання акту жодним чином не впливає на строк виконання зобов'язання, чітко встановлений п. 6.1 Договору: «остаточний розрахунок за фактично спожиті обсяги газу здійснюється на підставі акту приймання-передачі природного газу до 14 числа, наступного за місяцем поставки газу».

Позивач вважає, що посилання на затримки в оформленні актів приймання-передачі газу не можуть бути підставою для звільнення від відповідальності, оскільки п.6.1 договору не пов'язує обов'язок оплатити отриманий газ з їх підписанням. Наявність актів є обов'язковою лише для проведення остаточного розрахунку, який включає можливі розбіжності та коригування Таким чином, на переконання позивача, дата підписання актів не пов'язана з датою виникнення зобов'язання, якщо такий зв'язок прямо не передбачено угодою сторін.

Присутній у судовому засіданні представник позивача, проти задоволення клопотання відповідача про зменшення пені, заперечив.

Представники сторін в судових засіданнях в повному обсязі підтримали доводи позовної заяви та відзиву на неї, відповідно.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 06.10.2015 р. прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що 21.12.2012 р. між Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (Продавцем, позивачем у справі) та ПАТ Василівкатепломережа (Покупцем, відповідачем у справі) було укладено договір № 13/2294-БО-13 купівлі-продажу природного газу (надалі Договір), за умовами якого Продавець зобовязався передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, а Покупець зобовязався прийняти та оплатити газ на умовах цього Договору (п. 1.1 Договору).

ОСОБА_4 до п. 2.1 Договору Продавець передає Покупцеві з 01 січня 2013 р. по 31 грудня 2013 р. газ в обсязі до 1040 тис. м3.

Згідно із п. 3.1 Договору Продавець передає Покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі Покупця. Право власності на газ переходить від Продавця Покупцю в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ Покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, повязану з правом власності на газ.

Приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця (п. 3.3 Договору).

Пунктом 3.4 Договору встановлено, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобовязується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій форму мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Згідно із п. 4.1 Договору кількість газу, яка подається Покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу Покупця з урахуванням вимог наказу Мінпаливенерго від 15.07.2010 р. № 288 «Про затвердження ОСОБА_4 визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо субєкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів».

Ціна газу узгоджена сторонами в розділі 5 Договору.

ОСОБА_4 до п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 умов цього Договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно із п. 9.3 Договору строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Як вбачається із матеріалів справи, за період: січень грудень 2013 р., включно, позивачем відповідачу було поставлено природний газ на загальну суму 3439164,04 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу, копії яких долучені до матеріалів справи.

Як зазначено в позовній заяві, відповідач за поставлений позивачем природний газ розрахувався у повному обсязі, але з порушенням строків, встановлених Договором.

Позовні вимоги про стягнення з ПАТ Василівкатепломережа суми 23445,38 грн., з яких: пеня в сумі 10347,93 грн., 3% річних в сумі 2372,64 грн. та втрати від інфляції в сумі 10724,81 грн., стали предметом судового розгляду у даній справі.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України, згідно з якою господарські зобовязання між субєктами господарювання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

ОСОБА_4 до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно у власність другій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу приписів ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладеного ними Договору, який породив взаємні обовязки: обовязком позивача стало передання відповідачу природного газу, а обовязком відповідача прийняття газу і оплата його вартості на умовах, визначених Договором.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 статті 193 ГК України).

За приписами статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як свідчать матеріали справи, сторонами були підписані наступні акти прийому-передачі природного газу: 28.02.2013 р. за отриманий природний газ у лютому 2013 року на суму 748823,98 грн.; 31.03.2013 р. за отриманий природний газ у березні 2013 року на суму 675872,46 грн.; 30.04.2013 р. за отриманий природний газ у квітні 2013 року на суму 174540,06 грн.; 31.10.2013 р. за отриманий природний газ у жовтні 2013 року на суму 190552,73 грн.; 30.11.2013 р. за отриманий природний газ у листопаді 2013 року на суму 415854,44 грн.; від 31.12.2013 р., за отриманий природний газ у грудні 2013 року на суму 740084,96 грн.

Враховуючи зупинення з 30.12.2012 р. дії ОСОБА_4 визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо субєкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 15.07.2010р. № 288, на яку є посилання у первісно оформлених актах прийому-передачі, та за якою здійснювалися розрахунки обсягів та вартості газу за січень квітень 2013 року, акти за вказаний період були переоформлені 21.10.2013 року, із зазначенням в них посилання на те, що попередні акти за вказані періоди вважаються анульованими.

Так, 21.10.2013 р. сторонами за період січень-квітень 2013 року, були складені інші акти приймання передачі природного газу, із більшим обсягом газу на суми: 787465,10 грн.; 619572,68 грн.; 547511,57 грн.; 138122,56 грн., відповідно.

Після перепідписання вказаних актів приймання-передачі природного газу за зазначений період у відповідача виникла переплата в сумі 468313,36 грн.

При цьому, посилаючись саме на акти приймання-передачі від 21.10.2013 р., позивач вважає, що відповідачем порушені строки оплати вартості природного газу, отриманого у січні-квітні 2013 р., вказаної у цих актах приймання-передачі, оскільки відповідно до п. 6.1 Договору, відповідач зобовязаний був розрахуватись за фактично переданий газ, згідно цих актів від 21.10.2013 р., до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

При цьому, слід зазначити, що умовами договору не передбачено умов щодо перепідписання актів прийому-передачі та анулювання попередньо складених актів, а тому анульованими попередньо складені акти можуть вважатись такими не раніше дати підписання нових актів, а саме - з 21.10.2013 р.

Як вже зазначалось, та не заперечується сторонами у справі, відповідачем позивачу у повному обсязі була сплачена заборгованість за отриманий природний газ в сумі 3439164,04 грн., однак із простроченням.

Враховуючи оплату відповідачем позивачу заборгованості із простроченням, позивач просить стягнути з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Враховуючи викладені обставини, суд погоджується із тим, що відповідачем основна заборгованість була сплачена не своєчасно, однак не погоджується із доводами позивача щодо періоду виникнення простроченої заборгованості та сумами нарахованих пені, 3% річних та інфляційних втрат.

ОСОБА_4 до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

ОСОБА_4 до п. 3.4 Договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобовязується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

За змістом п. 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місцем поставки газу.

Матеріали справи свідчать, що 21.10.2013р. сторонами був перепідписаний (переоформлений) акт приймання-передачі природного газу за січень 2013р. на загальну суму 787465,10 грн. (замість суми 961748,77 грн. за актом від 30.04.2013р.).

21.10.2013р. сторонами був перепідписаний (переоформлений) акт приймання-передачі природного газу за лютий 2013р. на загальну суму 619572,68 грн. (замість суми 748823,98 грн. за актом від 28.02.2013р.).

21.10.2013р. сторонами був перепідписаний (переоформлений) акт приймання-передачі природного газу за березень 2013р. на загальну суму 547511,57 грн. (замість суми 675872,46 грн. за актом від 31.03.2014р.).

21.10.2013р. сторонами був перепідписаний (переоформлений) акт приймання-передачі природного газу за квітень 2013р. на загальну суму 138122,56 грн. (замість суми 174540,06 грн. за актом від 30.04.2013р.).

Отже, відповідач станом на час підписання сторонами нових актів приймання-передачі від 21.10.2013 р., не міг знати остаточні узгоджені суми для вчинення розрахунку і сплатити їх до 14-го числа місяця, наступного за місцем поставки газу (тобто до 14 лютого, 14 березня, 14 квітня, 14 травня 2013 року). Такі відомості щодо розміру оплат стали йому відомі лише із підписанням нових актів, тобто - з 21.10.2014 р.

Як вже зазначалось вище, Договором не встановлено строку оплати газу у випадку переоформлення та перепідписання актів приймання-передачі природного газу, із зазначенням інших обсягів поставок та вартості газу за минулий період часу.

ОСОБА_4 до ч 2 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В даному випадку, позивач не предявляв відповідачу вимоги про оплату природного газу за переоформленими актами приймання-передачі від 21.10.2013р. Про наявність сум до оплати, узгоджених сторонами 21.10.2013 р., відповідач міг дізнатись тільки на момент підписання цих актів, які згідно п. 3.4 Договору є підставою для остаточних розрахунків між сторонами

Заборгованість по первісно підписаним актам за період січень - квітень 2013 р. була сплачена відповідачем у строк до 19.06.2013 р., тобто до підписання нових актів.

Таким чином, суд вважає, що відповідач в період з січня по квітень 2013р. не може вважатися таким, що прострочив виконання зобов'язання по оплаті за отриманий природний газ по переоформленим актам приймання-передачі природного газу від 21.10.2013р., тобто по актам, складених набагато пізніше.

При цьому, суд відзначає, що розрахунки обсягів та вартості газу за первісно оформленими актами приймання-передачі за січень - квітень 2013р., здійснювались позивачем з урахуванням «ОСОБА_4 визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо суб'єкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів», затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 15.07.2010р. № 288.

Разом з тим, згідно повідомлення Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва від 18.01.2013р., дія наказу Міністерства палива та енергетики України від 15.07.2010 № 288 зупинена з 30 грудня 2012 року.

Відтак, в період часу січень - квітень 2013р., позивач, не мав права керуватися вищевказаною Методикою, оскільки її дію на цей час вже було зупинено у встановленому законом порядку.

Ця обставина і стала в подальшому (21.10.2013р.) підставою для переоформлення вищевказаних 4 актів приймання-передачі природного газу.

ОСОБА_4 до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

ОСОБА_4 до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

ОСОБА_4 до ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2 Договору встановлено обовязок сплати відповідачем позивачу пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, у разі не виконання п. 6.1 Договору.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних витрат за прострочку оплати суми 787465.10 грн. (за спожитий газ у січні 2013р.). починаючи з 14.02.2013р. - є безпідставним, оскільки станом на 14.02.2013р. сторонами не було узгоджено такої суми, внаслідок того, що на вказану дату діяв акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2013р. на суму 961748,77 грн. Як вказувалось вище, акт від 30.04.2013р. за січень 2013р. переоформлено сторонами лише 21.10.2013р., тобто значно пізніше.

Нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних витрат за прострочку оплати суми 619572.68 грн. (за спожитий газ у лютому 2013р.), починаючи з 14.03.2013р., - є безпідставним, оскільки станом на 14.03.2013р. сторонами не було узгоджено такої суми, внаслідок того, що на вказану дату діяв акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2013р. на суму 748823,98 грн. Як вказувалось вище, акт за лютий 2013р. переоформлено сторонами лише 21.10.2013р., тобто значно пізніше.

Нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних витрат за прострочку оплати суми 547511,57 грн. (за спожитий газ у березні 2013р.). починаючи з 14.04.2013р., - є безпідставним, оскільки станом на 14.04.2013р. сторонами не було узгоджено такої суми, внаслідок того, що на вказану дату діяв акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2013р. на суму 675872,46 грн. Як вказувалось вище, акт за березень 2013р. переоформлено сторонами лише 21.10.2013р.. тобто значно пізніше.

Нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних витрат за прострочку оплати суми 138122.56 грн. (за спожитий газ у квітні 2013р.). починаючи з 14.05.2013р., - є безпідставним, оскільки станом на 14.05.2013р. сторонами не було узгоджено такої суми, внаслідок того, що на вказану дату діяв акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2013р. на суму 174540,06 грн. Як вказувалось вище, акт за квітень 2013р. переоформлено сторонами лише 21.10.2013р., тобто значно пізніше.

Перевіривши розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», суд відзначає, що вимоги про їх стягнення підлягають частковому задоволенню.

Так, беручи до уваги вищевикладені обставини щодо виникнення спірного боргу, умови Договору, суму простроченого боргу, що існувала протягом розрахункового періоду, дату початку нарахування (у т.ч. беручи до уваги дату переоформлених актів та положення ст. 530 ЦК України) та остаточну дату погашення відповідачем суми заборгованості, вимога позивача щодо стягнення з відповідача пені є правомірною в розмірі 9342,54 грн., вимога про стягнення 3% річних є правомірною в розмірі 2155,98 грн., а вимога про стягнення інфляційних втрат в сумі 2342,96 грн.

Суд зауважує, що при розрахунку втрат від інфляції, враховані вказівки, викладені в постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», за змістом яких, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Проте, позивачем розраховано втрати від інфляції грошових коштів від суми, яка визначена з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць та враховує день фактичної сплати суми заборгованості, що є невірним, так як день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань. До того ж, законодавством не передбачено нарахування інфляційних втрат за декілька днів прострочення.

Суд частково задовольняє клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені до суми 934,25грн. на підставі п. 3 ст. 83 ГПК України і зменшує розмір пені - до суми 4000,00грн., виходячи з наступного:

Так, пунктом 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

ОСОБА_4 до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але і інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України також передбачено можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та наявність інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно п. 2.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року розмір неустойки може бути зменшений за рішенням господарського суду. У вирішенні повязаних з цим питань господарському суду слід враховувати викладене в підпункті 3.17.4 підпункту 3.17 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, а також в абзацах першому - четвертому п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №7 Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України.

ОСОБА_4 до п. 3.17.4 постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як встановлено судом, відповідачем допущене незначне прострочення виконання своїх зобовязань з оплати отриманого природного газу у 2013 році, до того ж з обєктивних причин.

Так, затримка за спожитий в грудні 2013 року природний газ була пов'язана із тим, що з січня 2014 року, з метою отримання необхідних лімітів на опалювальний сезон - січень, лютий, березень, квітень 2014 року, відповідач проводив одночасну оплату і по Договору на купівлю-продаж природного газу № 13/2293-ТЕ-13 від 21.12.2012 року і по Договору на купівлю-продаж природного газу № 12/480-ТЕ-13 від 28.08.2012 року, що в свою чергу значно вплинуло на своєчасність остаточних розрахунків по акту приймання - передачі природного газу від 31 грудня 2013 року. Тому остаточний розрахунок за газ, спожитий у грудні 2013 року був проведений до 28.03.2014 року.

Згідно наданих відповідачем пояснень та доказів, відповідач зобовязаний здійснювати постачання теплової енергії незалежно від зовнішніх факторів, тому що його господарська діяльність направлена на забезпечення життєдіяльності міста Василівка Запорізької області, а саме: ПАТ Василівкатепломережа є єдиним підприємством, розташованим на території м. Василівка Запорізької області, яке здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а також надає послуги з централізованого опалення населенню на території міста. ОСОБА_4 до затверджених видів діяльності, підприємство використовує природний газ виключно на виробництво теплової енергії. Специфіка роботи підприємства полягає в тому, що основними споживачами теплової енергії є бюджетні підприємства та населення міста, які мають постійну значну заборгованість за спожиту теплову енергію. На сьогоднішній день підприємство не має права припинити надання послуг з централізованого опалення населенню. Відключення окремих боржників з числа населення, які мешкають у житловому фонді територіальної громади, є неможливим, так як суперечить вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правилам користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198, наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання.

Відповідач зобовязаний постійно, в необхідній кількості, виробляти теплову енергію та поставляти її населенню, не дивлячись на наявність у них дебіторської заборгованості за вже отримані комунальні послуги, що призводить до порушення термінів та обсягів плати за надані підприємством комунальні послуги і в свою чергу призводить до порушення термінів оплати по зобов'язанням підприємства за спожитий природній газ.

Відповідач перебуває в тяжкому фінансовому становищі, оскільки станом на 01.09.2015 року заборгованість споживачів - населення перед відповідачем складає 1384671,30 тис. грн., що підтверджено бухгалтерською довідкою.

Фактичний дохід від виробничої діяльності підприємство отримує лише після 100% сплати споживачів за отримані послуги і тільки після цього у підприємства з'являються обігові кошти, якими можливо провести своєчасний розрахунок з контрагентами, у тому числі і за спожитий природний газ.

Згідно бухгалтерської довідки, станом на 01.01.2013 р., борг бюджетних установ за отримані послуги з теплопостачання перед ПАТ Василікатепломережа складав 861504,42грн. Станом на 01.01.2014 р., борг бюджетних установ за отримані послуги з теплопостачання перед ПАТ Василікатепломережа складав 482757,64 грн. Станом на 01.09.2015 р., борг бюджетних установ за отримані послуги з теплопостачання перед ПАТ Василікатепломережа складає 92730,99 грн.

До того ж. слід зазначити, що станом на 28.03.2014 р., відповідач повністю погасив основну заборгованість за отриманий за 2013 рік природний газ. Отже, відповідач вживав всіх можливих заходів до виконання зобов'язання.

Враховуючи вищевикладені обставини, специфіку діяльності підприємства відповідача, та його фінансовий стан, ступінь його вини у несвоєчасному виконанні зобовязань, незначне порушення строків оплати, суд дійшов до висновку про часткове задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру пені, і стягнення з останнього на користь позивача 4000,00 грн. пені.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, та стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 4000,00 грн., 3% річних в сумі 2155,98 грн. та інфляційних втрат в сумі 2342,96 грн. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє, як безпідставно заявлених.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір відноситься на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Василівкатепломережа (71600, м. Василівка Василівського району Запорізької області, вул. Шевченка, буд. 85 А, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ) суму 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. пені, суму 2155 (дві тисячі сто пятдесят пять) грн. 98 коп. трьох відсотків річних, суму 2342 (дві тисячі триста сорок дві) грн. 96 коп. інфляційних втрат та суму 1077 (одна тисяча сімдесят сім) грн. 93 коп. судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 09.10.2015р.

Суддя М.В. Мірошниченко