ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2015 р.Справа № 916/707/15-г
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Журавльова О.О.

ОСОБА_1

(склад колегії суддів змінено відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду від 15.09.2015р. №543 та протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 15.09.2015р.)

при секретарі судового засідання Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 30.09.2015р.:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю БОНД

на рішення господарського суду Одеської області

від 30 березня 2015 року

по справі №916/707/15-г

за позовом: ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю БОНД

до відповідача: Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт

про стягнення 58264,73 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 30.09.2015р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішення господарського суду Одеської області від 30.03.2015р. по справі №916/707/15-г (суддя Цісельський О.В.) відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю БОНД до Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт про 58264,73 грн. з посиланням на те, що за положеннями ст. 125 Митного кодексу України та за пунктами 3.6., 9.6. договору зберігання вантажів на митному ліцензійному складі №01/11-ТЛС/34-0 від 21.01.2011р., до позивача, як утримувача митного складу, переходить обов'язок здійснити розпорядження товаром, у якого сплинув строк зберігання в режимі митного складу та за отриманням/переоформленням якого не звернувся власник у визначений законом спосіб, тобто позивач, як утримувач митного складу, протягом 30 днів після закінчення встановленого чинним законодавством та умовами укладеного між сторонами договору № 01/11-ТЛС/34-О від 21.01.2011р. трирічного строку зберігання товару в митному режимі митного складу повинен передати такий товар на склад органу доходів і зборів, а в разі закінчення строку придатності зазначених товарів - задекларувати їх у митний режим знищення або руйнування, натомість, власник вантажу внаслідок виникнення наведених обставин втрачає право розпорядження таким товаром. Беручи до уваги митну декларацію № 50004001/2014/017062, наявну в матеріалах справи, суд першої інстанції зазначає, що у графах: № 8 (Одержувач), № 9 (особа, відповідальна за подальше фінансове врегулювання), № 14 (Декларант) митним органом вірно визначено саме ТОВ "БОНД" особою, відповідальною за фінансове врегулювання факту знищення вантажу на підставі Постанови Вищого господарського суду у справі № 916/3207/13 від 03.07.2014р., а відправником вантажу визначено - АТ "Аlekon Ноldig AS", а не ДП "Іллічівський морський торговельний порт", отже, суд дійшов висновку, що зі спливом трирічного терміну зберігання до позивача перейшло право розпорядження майном АТ "Аlekon Ноldig AS", при цьому, місцевий господарський суд зазначає, що рішення щодо знищення вантажу приймалось саме позивачем, оскільки це, після спливу терміну зберігання стало його виключним правом. Крім того, судом першої інстанції зазначено про відсутність правових підстав для застосування до відповідача такої міри відповідальності як стягнення збитків.

Не погоджуючись з рішення господарського суду першої інстанції, до Одеського апеляційного господарського суду звернувся позивач - ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю БОНД, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 30.03.2015р. по справі №916/707/15-г та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, мотивуючи це тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

17.09.2015р. від ДП "Іллічівський морський торговельний порт" до Одеського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким відповідач не погоджується з її доводами, просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю БОНД в судове засідання 30.09.2015р. не зявився, про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 21.09.2105р.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю БОНД, заслухавши представника відповідача, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до митних декларацій (форма МД-2) № 500040403/2010/000286 від 28.01.2010 та № 500040403/2010/000816 від 25.02.2010 на митну територію України ввезено наступний товар: мастильні матеріали з нафтопродуктів: пластичне мастило з мильним згущувачем Shell-Alvania Feet RL3, яке розфасовано в банки 80 кг. (деревяний ящик); мастильні матеріали з нафтопродуктів: графітне мастило Schmierfett Ceplattyn 300, яке розташовано в тубах по 400 мл. - 6 шт., графітне мастило Ceplattyn BL, яке розфасовано в банки 20 кг. (деревяний ящик); мастильні матеріали з нафтопродуктів: кальцієва змащувальна паста Hochleistugsfett gleitmo WSP 5040, яка розфасована в банки 2 кг. (деревяний ящик); мастильні матеріли з нафтопродуктів: редукторне мінеральне масло Shell-Omala 220 (ISO VG 220), яке розфасоване в банки 10 кг. (деревяний ящик); клей герметик WEICONLOCK AN 302-21 1-компонентний, анаеробно твердіючий, для фіксації різьби, який розфасовано в тубах по 50 мл, для роздрібної торгівлі масою менше 1 кг 36 шт. (деревяний ящик); цинкова аерозольна ґрунтовка Chemi und Biotechnologie на основі синтетичних полімерів в балончиках по 400 мл. 20 шт., вага 12,2 кг.; мастики для ущільнення: монтажна піна ВЕКО В1 на поліуретановій основі, в тубах по 500 мл. 10 шт, маса 6,1 кг (картонна коробка); двокомпонентний епоксидний клей Henkel Terokal 221, який розфасований в тубах по 400 мл. 4 шт., вага брутто 2,1 кг. (картонна коробка); клей герметик Momentative SCS2201 на основі силікатів, в тубах по 310 мл. 20 шт., вага брутто 7,1 кг (картонна коробка).

Надалі, ДП "Іллічівський морський торговельний порт" звернулось до Південної митниці з листом №15/09.1-04 від 17.01.2011р., в якому просило надати згоду на переміщення вказаного вантажу на митний ліцензійний склад ТОВ "Бонд", розміщений за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Промислова, 12.

21 січня 2011р. між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "БОНД" (Виконавець) та Державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" (Замовник) укладено договір зберігання вантажів на митному ліцензійному складі №01/11-ТЛС/34-0, згідно умов п.1.1. якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання з надання місця, прийому та зберігання товарів і транспортних засобів (далі - товари) Замовника, а також видачу його за розпорядженням Замовника, на митному ліцензійному складі (далі - МЛС) Виконавця за адресою: Україна, Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Промислова, 12. Прийом, декларування, зберігання та видача вантажу Замовнику здійснюється на умовах і в порядку, встановленому цим Договором, а також Митним кодексом України №92-ІV від 11.07.2002р., Положенням про відкриття та експлуатацію МЛС, затвердженого Наказом ДМСУ №592 від 31.12.1996р. та іншими нормативними актами України.

Відповідно до п.2.1. договору загальна вартість за договором визначається кількісно наданих/виконаних послуг відповідно до узгоджених ставок і тарифів, зазначених у відповідних Додатках і Додаткових угодах до цього договору, і не може перевищувати 99 тисяч (дев'яносто дев'ять тисяч) гривень.

Як вбачається зі змісту п.3.6. договору термін зберігання товарів на МЛС складає не менше однієї доби, але не більше трьох років. Термін зберігання товарів на МЛС починається з дня їх фактичного розміщення-дати оформлення вантажної митної декларації для розміщення під митним контролем товарів і транспортних засобів у митний режим "митний склад" і закінчується днем завершення митного оформлення, на підставі оформленої митної декларації в заявленому митному режимі.

Згідно з п.4.1. договору Замовник зобовязаний забезпечити переміщення товару, розміщеного на складі, в один з митних режимів до закінчення граничних термінів зберігання. Нести повну відповідальність перед митними органами України щодо сплати митних зборів і платежів, достовірність наданих для митного оформлення документів і за дотримання строків розміщення на складі.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до терміну зберігання вантажу (товару) на МЛС (п.9.1. договору).

За положеннями п.9.6. договору товари, доставлені на МЛС, залишаються власністю Замовника до того часу, доки вони не будуть оформлені у відповідний митний режим. У випадку не звернення Замовника за товарами до закінчення терміну зберігання, право розпорядження переходить до Виконавця.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов вищезазначеного договору відповідачем було розміщено на митному ліцензійному складі ТОВ „Бонд наступний вантаж: мастильні матеріали з нафтопродуктів: пластичне мастило з мильним згущувачем Shell-Alvania Feet RL3, яке розфасовано в банки 80 кг. (деревяний ящик); мастильні матеріали з нафтопродуктів: графітне мастило Schmierfett Ceplattyn 300, яке розташовано в тубах по 400 мл. - 6 шт., графітне мастило Ceplattyn BL, яке розфасовано в банки 20 кг. (деревяний ящик); мастильні матеріали з нафтопродуктів: кальцієва змащувальна паста Hochleistugsfett gleitmo WSP 5040, яка розфасована в банки 2 кг. (деревяний ящик); мастильні матеріли з нафтопродуктів: редукторне мінеральне масло Shell-Omala 220 (ISO VG 220), яке розфасоване в банки 10 кг. (деревяний ящик); клей герметик WEICONLOCK AN 302-21 1-компонентний, анаеробно твердіючий, для фіксації різьби, який розфасовано в тубах по 50 мл, для роздрібної торгівлі масою менше 1 кг 36 шт. (деревяний ящик); цинкова аерозольна ґрунтовка Chemi und Biotechnologie на основі синтетичних полімерів в балончиках по 400 мл. 20 шт., вага 12,2 кг.; мастики для ущільнення: монтажна піна ВЕКО В1 на поліуретановій основі, в тубах по 500 мл. 10 шт, маса 6,1 кг (картонна коробка); двокомпонентний епоксидний клей Henkel Terokal 221, який розфасований в тубах по 400 мл. 4 шт., вага брутто 2,1 кг. (картонна коробка); клей герметик Momentative SCS2201 на основі силікатів, в тубах по 310 мл. 20 шт., вага брутто 7,1 кг. (картонна коробка), що підтверджується митною декларацією №500040015/2011/000200 від 28.01.2011р.

Після спливу трирічного строку зберігання вантажу, позивач дійшов висновку щодо необхідності знищення цього вантажу в порядку ст.243 Митного кодексу України.

15 серпня 2014р. між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "БОНД" (Замовник) та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ГРІН-ПОРТ" (Виконавець) було укладено договір на надання комплексу послуг з організації знищення вантажу, що прийшов до непридатності №1482-У, згідно умов п.1.1. якого Виконавець на умовах, передбачених цим Договором, здійснює комплекс послуг з організації знищення вантажу, що прийшов в непридатність (згідно додатку №1), що знаходиться під митним контролем (далі за текстом вантаж), що зберігається на митному ліцензійному складі ТОВ "БОНД".

Відповідно до п.3.1. договору вартість послуг Виконавця є договірною, визначається в залежності від виду вантажу, його кількості, фіксується сторонами у відповідних додатках, які є невід'ємною частиною цього договору.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами та діє до "31" грудня 2014р., в частині фінансових розрахунків до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (п.10.1. договору).

Протоколом узгодження договірної ціни №1 сторонами було погоджено вартість комплексу послуг в розмірі 52000,00 грн.

На виконання умов вищенаведеного договору позивачем ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ГРІН-ПОРТ" було сплачено 52 000,00 грн. вартості комплексу послуг зі знищення вантажу, що підтверджується копією платіжного дорученням №254 від 21.08.2014р. на суму 52 000,00 грн.

Надалі, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ГРІН-ПОРТ" позивачу послуги зі знищення вантажу, що підтверджується актом про знищення або руйнування товарів від 02.10.2014р., актом виконаних робіт №ОП00023 від 02.10.2014р. на суму 52000,00 грн.

22.10.2014р. позивач звернувся до відповідача з претензією №1, відповідно до якої просив останнього перерахувати суму боргу в розмірі 52000,00 грн. в строк до 24.11.2014р.

20.11.2014р. відповідач у відповідь на претензію ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "БОНД" звернуся до останнього з листом №1122/20.1-13-3501, відповідно до якого вартість послуг зі знищення вантажу відшкодовувати відмовився, з посиланням на те, що право розпорядження знищеним вантажем перейшло саме до позивача.

Враховуючи вищезазначені обставини, ТОВ "БОНД" дійшов висновку, що понесені ним збитки в розмірі 52000,00 грн. підлягають відшкодуванню ДП "Іллічівський морський торговельний порт", що і стало підставою звернення ТОВ "БОНД" до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" 58264,73 грн., де 52000,00 грн. борг, 5 508,24 грн. збитки від інфляції, 756,49 грн. 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтями 185, 186 вказаного Митного кодексу України передбачено, що відповідно до мети переміщення товарів через митний кордон України запроваджується, зокрема митний режим митного складу. Декларант самостійно визначає митний режим товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до мети їх переміщення та на підставі документів, що подаються митному органу для здійснення митного контролю та митного оформлення.

В силу положень ст.212, 213, 216 Митного Кодексу України №92-IV від 11.07.2002р. митним складом є митний режим, відповідно до якого ввезені з-за меж митної території України товари зберігаються під митним контролем без справляння податків і зборів і без застосування до них заходів нетарифного регулювання та інших обмежень у період зберігання, а товари, що вивозяться за межі митної території України, зберігаються під митним контролем після митного оформлення митними органами до фактичного їх вивезення за межі митної території України.

У режим митного складу можуть поміщатися будь-які товари, за винятком товарів, заборонених до ввезення в Україну, вивезення з України та транзиту через територію України, а також товарів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України. Для зберігання товарів у режимі митного складу використовуються спеціально обладнані приміщення, резервуари, майданчики - митні ліцензійні склади.

Згідно зі ст.214 Митного кодексу України від 11.07.2002р. №92-IV строк зберігання товарів, ввезених із-за меж митної території України, в режимі митного складу не може перевищувати трьох років з дати поміщення цих товарів у зазначений режим. Товари, ввезені із-за меж митної території України, що зберігаються у режимі митного складу, до закінчення строків зберігання, установлених частинами першою та другою цієї статті, повинні бути задекларовані власником або уповноваженою ним особою до іншого митного режиму.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, у зв'язку з набранням чинності Митним кодексом України № 4495-VI від 13.03.2012, Митний кодекс України № 92-IV від 11.07.2002, за правилами якого спірний вантаж був поміщений у режим митного складу, втратив чинність.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 125 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 (з наступними змінами та доповненнями), яким згідно з п.1.1. договору сторони повинні керуватися при його виконання, строк зберігання товарів у митному режимі митного складу не може перевищувати 1095 днів від дня поміщення цих товарів у зазначений митний режим. Іноземні товари, що зберігаються в митному режимі митного складу, до закінчення строку їх придатності або строків зберігання, установлених частинами першою і другою цієї статті, повинні бути задекларовані для ввезення на митну територію України в іншому митному режимі або реекспортовані.

Положеннями п. 3.6. договору за зберігання вантажів на митному ліцензійному складі № 01/11-ТЛС/34-О від 21.01.2011р. передбачено, що термін зберігання товарів на МЛС становить не менше однієї доби, але не більше трьох років.

Термін зберігання товарів на МЛС починається з дня їх фактичного розміщення дати оформлення вантажної митної декларації для розміщення під митним контролем товарів і транспортних засобів у митний режим "митний склад" і закінчується днем завершення митного оформлення, на підставі оформленої митної декларації в заявленому митному режимі.

Частиною п'ятою статті 125 МК України від 13.03.2012 № 4495-VI передбачено, що у разі невиконання вимог частин першої - четвертої цієї статті щодо розпорядження товарами, що зберігаються в митному режимі митного складу, утримувач митного складу повинен протягом 30 днів після закінчення строку зберігання цих товарів у митному режимі митного складу передати їх на склад органу доходів і зборів, а в разі закінчення строку придатності зазначених товарів - задекларувати їх у митний режим знищення або руйнування.

Отже, приймаючи до уваги наведені вище положення ст. 125 Митного кодексу України та умови пунктів 3.6., 9.6. договору, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що до позивача, як утримувача митного складу, переходить обов'язок здійснити розпорядження товаром, у якого сплинув строк зберігання в режимі митного складу та за отриманням/переоформленням якого не звернувся власник у визначений законом спосіб.

Тобто, позивач, як утримувач митного складу, протягом 30 днів після закінчення встановленого чинним законодавством та умовами укладеного між сторонами договору № 01/11-ТЛС/34-О від 21.01.2011 трирічного строку зберігання товару в митному режимі митного складу повинен передати такий товар на склад органу доходів і зборів, а в разі закінчення строку придатності зазначених товарів - задекларувати їх у митний режим знищення або руйнування. Натомість, власник вантажу внаслідок виникнення наведених обставин втрачає право розпорядження таким товаром.

Дослідивши митну декларацію № 50004001/2014/017062, долучену до матеріалів справи із позовною заявою ТОВ "БОНД", що у графах: № 8 (Одержувач), № 9 (особа, відповідальна за подальше фінансове врегулювання), № 14 (Декларант) митним органом вірно визначено саме ТОВ "БОНД" особою, відповідальною за фінансове врегулювання факту знищення вантажу на підставі Постанови Вищого господарського суду у справі № 916/3207/13 від 03.07.2014р., а відправником вантажу визначено - АТ "Аlekon Ноldig AS", а не Державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт".

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що зі спливом трирічного терміну зберігання до позивача перейшло право розпорядження майном АТ "Аlekon Ноldig AS".

Крім того, колегія суддів зазначає, що рішення щодо знищення вантажу приймалось саме позивачем, оскільки після спливу терміну зберігання, це стало його виключним правом.

При цьому, апеляційний господарський суд вказує, що позивачем не обґрунтовано заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків в сумі 52000,00 грн., оскільки не зазначено правових підстав для застосування до відповідача такої міри відповідальності як стягнення збитків.

Відповідно до статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (абзац 1 частини 3 статті 22 Кодексу).

Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відшкодування збитків передбачено також і ст.224 ГК України, якою встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Дослідивши позовну заяву, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено існування (наявність) всіх складових правопорушення, за вчинення якого він просить відшкодувати збитки, не доведено причинного звязку між протиправною поведінкою відповідача та збитками.

Враховуючи вищезазначені обставини, апеляційний господарський суд вважає позовні вимоги про стягнення 52000,00 грн. збитків є необґрунтованими, непідтвердженими наявними в матеріалах справи доказами, отже, задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги вищезазначене, не підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача 508,24 грн. збитків від інфляції та 756,49 грн. 3% річних.

Враховуючи вищенаведене, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення господарського суду Одеської області від 30.03.2015р. по справі №916/707/15-г слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "БОНД" без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П о с т а н о в и в :

Рішення господарського суду Одеської області від 30.03.2015р. по справі №916/707/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 05.10.2015р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Журавльов О.О.

Суддя Ліпчанська Н.В.