РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2015Справа №910/21900/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОННИЙ ПІДПИС"

Про стягнення 14 066,33 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: Павлюк А.А. (дов. від 04.08.2015)

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 07.10.2015, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25.08.2015 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява № 1101/4668 від 21.08.2015 Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОННИЙ ПІДПИС" (надалі - відповідач) про стягнення 14 066,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своїх обов'язків за договором оренди нежилих приміщень від 29.08.2014 внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 14 066,33 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2015 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/21900/15, розгляд справи призначено на 16.09.2015.

В судове засідання, призначене на 16.09.2015, представник позивача з'явився та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 16.09.2015, представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

16.09.2015 ухвалою Господарського суду міста Києва розгляд справи відкладено на 07.10.2015.

В судове засідання, призначене на 07.10.2015, представник позивача з'явився та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 07.10.2015, представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

Ухвала суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах справи). У відповідності з положеннями п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" від 18.09.1997 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб -учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.08.2014 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Експобанк" (Орендодавець по Договору) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОННИЙ ПІДПИС" (Орендар по Договору) було укладено Договір оренди нежилих приміщень (надалі за текстом Договір).

За умовами п. 1.1 Договору Орендодавець передає в оренду, а Орендар приймає на умовах оренди частину нежилих приміщень загальною площею 19,3 кв.м., розташовані на першому поверсі будівлі за адресою: м. Харків, вул. Космічна, буд. № 26, разом з меблями, які знаходяться у цьому приміщенні.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Змістом п. 3.4 Договору орендна плата нараховується та сплачується Орендарем на підстав рахунків Орендодавця щомісячно шляхом переказу коштів на рахунок Орендодавця наперед - до 10 числа поточного місяця оренди. Не укладання Сторонами за будь-яких причин Акта наданих послуг не перешкоджає подальшій оренді та не є підставою вважати, що послуги надані Орендодавцем не в повному обсязі.

Відповідно до п.5.2.5. Договору Орендар зобов'язаний належним чином сплачувати орендну плату та інші платежі, передбачені цим Договором.

Пунктом 3.5 Договору оренди експлуатаційні витрати Орендодавця та вартість комунальних послуг (водопостачання, каналізація, центральне опалення, електроенергія) не включаються до орендної плати та відшкодовується Орендарем Орендодавцю не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем оренди.

Відповідно до п. 3.6 Договору оренди неотримання Орендарем рахунків від Орендодавця не є підставою для звільнення від сплати орендної плати/інших платежів чи їх затримання.

Свої зобов'язання, визначені умовами Договору в період з 01.11.2014 по 31.03.2015 позивач виконав в повному обсязі.

Однак відповідачем в порушення умов Договору орендна плата в період з 01.11.2014 по 31.03.2015 не вносилась, з 01.09.2014 по 28.02.2015 не сплачував комунальні платежі внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в сумі 9 650,75 грн. по орендній платі та 1 273,21 грн. заборгованість по комунальним платежам.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Факт наявності заборгованості відповідачем не спростовано, доказів сплати вказаних платежів відповідачем суду не надано.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача 2 828,86 грн. пені від суми простроченого по орендній платі, пені в сумі 313,51 грн. за несвоєчасні комунальні платежі платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, відповідно до п. 7.2. Договору.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій передбачений ст. 231 Господарського кодексу України. Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Суд перевірив розрахунок позивача, вважає його не вірним та здійснив власний перерахунок пені , який за період півроку становить 2 381,20 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОННИЙ ПІДПИС" (04116, м. Київ, вулиця Ванди Василевської, будинок 7; ідентифікаційний код: 39211825) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" (01054, м. Київ, вулиця Дмитрівська, будинок 18/24; ідентифікаційний код 09322299) 9 650 (дев'ять тисяч шістсот п'ятдесят) грн. 75 коп. - заборгованість по орендній платі, 1 273 (одна тисяча двісті сімдесят три) грн. 21 коп. - заборгованість по комунальним платежам, 2 381 (дві тисячі триста вісімдесят один) грн.. 20 коп. - пені за несвоєчасну сплату, 1 728 (одна тисяча сімсот двадцять вісім) грн. 16 коп.- судового збору за подання позовної заяви.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 08.10.2015

Суддя М.О. Лиськов