РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2015Справа №910/19610/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії

до Головного управління урядового зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України

про стягнення 3 080,82 грн.

за участю представників:

від позивача:Крупка Н.М.- представник за довіреністю № 3302 від 03.11.2014 р.
від відповідача:Ревуцький Г.М.- представник за довіреністю № 26/13-1 від 12.01.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Київської міської філії (далі - ПАТ "Укртелеком") з позовом до Головного управління урядового зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України (далі - ГУ Державної служби спеціального зв'язку) про стягнення заборгованості по орендній платі за договором оренди місць у стійках, U (юнітів) для встановлення обладнання, устаткування та інших спеціальних пристроїв № 68-27/39 від 15.05.2015 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов вказаного договору в частині своєчасної сплати орендних платежів за жовтень-грудень 2014 р., внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість.

У позові ПАТ "Укртелеком" просить суд стягнути з ГУ Державної служби спеціального зв'язку основний борг в сумі 1 824,00 грн., пеню в сумі 429,01 грн., інфляційну складову боргу в сумі 800,13 грн. та 3% річних в сумі 27,68 грн., а всього - 3 080,82 грн.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача позов визнав частково, зазначив, що основну заборгованість не заперечує, але нарахування штрафних санкцій та матеріальних втрат не визнає, просив відмовити у цій частині позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.05.2013 р. між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Київської міської філії (орендодавець) та відповідачем - Головним управлінням урядового зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України (орендар) був укладений договір оренди місць у стійках, U (юнітів) для встановлення обладнання, устаткування та інших спеціальних пристроїв № 68-27/39.

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар бере у строкове платне користування частину нежитлового приміщення (далі - майно), розташоване в м. Києві на 2 поверсі 4 - поверхового будинку № 27 по вул. Ф. Пушиної (АТС-450), під використання двох місць в стійці СКУ-01 для розміщення обладнання.

Відповідно до п. 3.1 договору орендна плата встановлюється орендодавцем за домовленістю сторін (за договірною ціною) на підставі його внутрішніх нормативних актів і відповідно до фіксованого розміру місячної орендної плати, становить 304,00 грн. з ПДВ (20%) за 1 U (Юніт)/ місце в стійці СКУ. Орендна плата за перший місяць оренди за 2 U (Юнітів)/ місць у стійці СКУ становить 608,00 грн. з ПДВ (20%) та не підлягає коригуванню на індекс інфляції протягом всього терміну дії договору оренди.

Відповідно до пунктів 3.4, 3.5 договору орендодавець станом на останній календарний день розрахункового місяця складає акт про надані послуги, та не пізніше 17 числа місяця, наступного за розрахунковим, разом з розрахунком та податковою накладною надає його орендарю. Орендна плата перераховується орендарем у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця не пізніше 27 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з рахунками, які виставляються орендодавцем не пізніше 17 числа місяця, наступного за розрахунковим та надаються орендарю разом з актом про надані послуги та податковою накладною.

У судовому засіданні встановлено, що позивач на виконання умов вказаного договору надав відповідачу в оренду частину нежитлового приміщення, розташоване в м. Києві на 2 поверсі 4 - поверхового будинку № 27 по вул. Ф. Пушиної (АТС-450), під використання двох місць в стійці СКУ-01 для розміщення обладнання, про що свідчить акт приймання-передачі майна від 01.01.2013 р.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п. 12.1 договір припинив свою дію 31.12.2013 р., проте об'єкт оренди не був повернутий позивачу, у зв'язку з чим відповідач продовжив ним користуватись, а тому він був зобов'язаний сплатити позивачу орендну плату та інші нарахування, передбачені договором.

Також з матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду міста Києва від 30.01.2015 р. у справі № 910/11358/14 з ГУ Державної служби спеціального зв'язку було стягнуто заборгованість з орендної плати за період з січня 2014 р. по вересень 2014 р., яка виникла перед орендодавцем - ПАТ "Укртелеком" та зобов'язано відповідача повернути орендоване майно за актом приймання-передачі.

При цьому судом встановлено, що відповідач вказане рішення господарського суду міста Києва не виконав, орендоване майно орендодавцю не повернув.

Відповідно до п. 2.3 договору майно, передане орендареві, повертається орендодавцеві не пізніше дати закінчення терміну дії договору за актом приймання-передачі (якщо не укладено новий новий договір або додаткову угоду до нього щодо його продовження).

Однак, тільки 03.06.2015 р. між сторонами був укладений новий договір оренди нерухомого майна товариства (технологічні приміщення) № 22-27/40, відповідно до якого ПАТ "Укртелеком" передало ГУ Державної служби спеціального зв'язку частину вищевказаного технологічного приміщення.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини у справі, відповідач продовжував користуватися об'єктом оренди за договором № 68-27/39 від 15.05.2013 р. після припинення його дії (31.12.2013 р.), у зв'язку з чим за період з жовтня 2014 р. по грудень 2014 р. у ГУ Державної служби спеціального зв'язку виникла заборгованість у сумі 1 824,00 грн., про що свідчать рахунки № 825100/14-989 від 31.10.2014 р., № 825100/14-1105 від 30.11.2014 р., № 825100/14-1316 від 31.12.2014 р.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відносини щодо оренди державного майна регулюються спеціальним законом - Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

За умовами ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Відносини щодо оренди державного майна регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності, строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно з ч. 2 вказаної статті методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 ст. 26 та п. 1 ст. 27 Закону договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3.8 договору у разі закінчення строку дії цього договору чи його дострокового розірвання орендна плата за останній місяць розраховується орендодавцем з урахуванням фактичного періоду використання, визначеного відповідно до акта передачі-приймання орендованого майна.

Оскільки доказів належної оплати заборгованості суду не надано, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості у сумі 1 824,00 грн., підлягають задоволенню.

Крім вказаної суми боргу, позивач просив стягнути з відповідача пеню в сумі 429,01 грн. за період з 28.11.2014 р. по 30.06.2015 р., посилаючись на п. 8.2 договору, відповідно до якого у разі наявності заборгованості по орендній платі за попередній місяць станом на 27 число поточного місяця, орендарю нараховується пеня від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, починаючи з 28 числа поточного місяця до дати погашення заборгованості.

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Як вже було встановлено судом договір № 68-27/39 від 15.05.2015 р. припинився 31.12.2013 р., отже, умови щодо нарахування пені також втратили свою дію з цього часу. З огляду на такі обставини вимоги позивача про стягнення пені в сумі 429,01 грн. задоволенню не підлягають.

Також у зв'язку з простроченням відповідачем своїх зобов'язань позивач просить стягнути з відповідача 800,13 грн. - інфляційної складової боргу та 27,68 грн. - 3% річних за період 28.02.2015 р. по 30.06.2015 р.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з Аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві Верховного Суда від 01.07.2014 р., за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання спору, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов'язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.

Вказане підтверджується, рішенням Конституційного cуду України № 15-рп/2002 від 09.07.2002 р.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 299,07 грн. та 3 % річних у сумі 14,10 грн. за період 28.02.2015 р. по 30.06.2015 р., тобто у менших сумах, ніж заявлено позивачем, оскільки у його розрахунку невірно визначено кількість прострочених днів, на які нараховуються матеріальні встрати та застосовано невірний індекс інфляції.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 32 - 34, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії до Головного управління урядового зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України про стягнення 3 080,82 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління урядового зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України (03680, м. Київ, вул. Солом'янська, буд. 13, ідентифікаційний код 34794089) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 18, ідентифікаційний код 21560766) заборгованість у сумі 1 824 (одну тисячу вісімост двадцять чотири) грн. 00 коп., інфляційну складову суму боргу у сумі 14 (чотирнадцять) грн. 10 коп., 3 % річних у сумі 299 (двісті дев'яносто дев'ять) грн. 07 коп.

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління урядового зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України (03680, м. Київ, вул. Солом'янська, буд. 13, ідентифікаційний код 34794089) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 18, ідентифікаційний код 21560766) витрати по сплаті судового збору в сумі 1 267 (одну тисячу двісті шістдесят сім) грн. 39 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 24 вересня 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 29 вересня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна