донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

28.09.2015 справа №908/526/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів при помічнику суддіОСОБА_1В ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: від третьої особи:ОСОБА_5 довір. не прибув не прибув
розглянувши апеляційну скаргу Приморського районного споживчого товариства, м.Приморськ Запорізької області
на рішення господарського судуЗапорізької області
від20 травня 2015 р.
у справі№ 908/526/15-г (суддя Смірнов О.Г.)
за позовомПриморського районного споживчого товариства, м.Приморськ Запорізької області
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачаПриморської міської ради Приморського району Запорізької області, м.Приморськ Запорізької області Реєстраційна служба Приморського районного управління юстиції Запорізької області, м.Приморськ Запорізької області
провизнання права власності на будівлі будтехвідділу

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 20.05.2015р. по справі №908/526/15-г відмовлено у задоволенні позовних вимог Приморського районного споживчого товариства до Приморської міської ради Приморського району Запорізької області про визнання за Приморським районним споживчим товариством права власності на будівлі будтехвідділу, які розташовані за адресою: Запорізька область, м. Приморськ, вул. Калініна, 123, а саме на: контору А, убиральню Б, склади В, Г, зварювальню Д, теслярню Е, басейн Ж, паркан N, хвіртку N1, ворота N2.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Приморське районне споживче товариство, м. Приморськ Запорізької області звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 20.05.2015 р. по справі №908/526/15-г.

Скаржник вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийнято з порушенням матеріального права, внаслідок того, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, у рішенні викладені висновки, які не відповідають обставинам справи. Зазначив, що він є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 17.07.2015р. було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Геза Т.Д., Будко Н.В.

Розпорядженням секретаря першої судової палати Донецького апеляційного господарського суду від 03.09.2015р. у звязку із знаходженням суддів Гези Т.Д. та Будко Н.В. у відпустці, сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Склярук О.І., Кододова О.В.

Ухвалою від 03.09.2015р. було виправлено описку, допущену в тексті ухвали від 20.07.2015р. щодо зазначення дати та часу судового засідання та зазначено вірну дату та час судового засідання як 28.09.2015р. об 11 год. 50 хв.

Розпорядженням голови Донецького апеляційного господарського суду від 28.09.2015р. у звязку із знаходженням судді Склярук О.І. у відпустці, сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Кододова О.В., Будко Н.В.

Позивач у судовому засіданні 28.09.2015р. наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Відповідач у судове засідання 28.09.2015р. не прибув, причини неявки не повідомив.

Третя особа у судове засідання 28.09.2015р. не прибула, через канцелярію суду надала відзив, яким просила врахувати всі обґрунтування та пояснення, викладені у відзиві при розгляді апеляційної скарги та просила розглянути апеляційну скаргу без участі представника третьої особи. Клопотання було розглянуто та задоволено судом.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Із матеріалів справи вбачається, що 03.12.2013 року між Приморською міською радою (далі Орендодавець) та Приморським районним споживчим товариством (далі Орендодар) був укладений договір оренди землі № 200 (далі Договір), за умовами якого (п. 1.1.) Орендодавець відповідно до рішення сорок сьомої сесії Приморської міської ради від 22.12.2013 року № 15 Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка розташована в м. Приморськ, вул. Калініна, 123 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови та надання її в оренду Приморському районному споживчому товариству надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0445 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, яка знаходиться: вул. Калініна, 123, м. Приморськ, Запорізької області.

Згідно з п. п. 2.1., 2.2. Договору встановлено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,2179 га, у тому числі: забудовані землі 0,2179 га, землі Приморської міської ради несільськогосподарського призначення. На земельній ділянці знаходяться обєкти нерухомого майна: А контора, Б - убиральня, В,Г склад, Д зварювальна, Е теслярня, Ж басейн, № - паркан, № 1 хвіртка, № 2 ворота.

Умовами п. 3.1. Договору визначено, що Договір укладено на 5 (пять) років.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до Реєстраційної служби Приморського районного управління юстиції Запорізької області із заявою для проведення державної реєстрації права власності на будівлі будтехвідділу, які розташовані за адресою: Запорізька область, Приморський район, м. Приморськ, вул. Калініна, буд. 123. Однак за наслідками розгляду заяви позивача державним реєстратором Реєстраційної служби Приморського районного управління юстиції Запорізької області було прийнято рішення № 13391195 від 28.05.2014 року про відмову в державній реєстрації права власності на підставі п.5-4 ст. 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у звязку з тим, що після завершення пятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення, а саме згідно п. 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року, для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно заявник подає документи, що підтверджують виникнення, перехід, або припинення прав на обєкт нерухомого майна.

Позивач, не погодившись із вищезазначеною відмовою у державній реєстрації прав та їх обтяжень, звернувся до місцевого господарського суду з позовом про визнання права власності на будівлі будтехвідділу.

При розгляді вищезазначених позовних вимог, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач під час звернення із позовом до суду першої інстанції зазначив, що будівлі будтехвідділу, які розташовані за адресою: Запорізька область, Приморський район, м. Приморськ, вул. Калініна, буд. 123, обліковуються на його балансі з 1960 року та просив визнати за ним право власності на вказаний обєкт нерухомості із посиланням на ст. 392 Цивільного кодексу України.

В процесі розгляду справи, після початку розгляду господарським судом справи по суті, відповідач надав нормативне обґрунтування позову від 07.04.2015р., яким зазначив, що нормативними підставами для визнання права власності за Приморським РСТ на будівлі будтехвідділу крім вищезазначеної ст. 392 Цивільного кодексу України є ст. 344 Цивільного кодексу України (набувальна давність).

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що вищевказане нормативне обґрунтування позову від 07.04.2015р. не є заявою про зміну предмету або підстави позову в розумінні ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, у звязку із чим перегляду в апеляційному порядку підлягають саме позовні вимоги, що ґрунтуються на посиланнях позивача до ст. 392 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, серед яких вказаний спосіб: визнання права.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З аналізу приписів ст. 392 Цивільного кодексу України вбачається, що передумовами для звернення до суду з позовом про визнання права власності є:

- оспорювання іншою особою права власності,

- невизнання іншою особою права власності;

- втрата особою документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, предявляючи позов про визнання права власності в порядку ст.392 Цивільного кодексу України, позивач повинен надати докази вчинення відповідачем дій, що свідчать про порушення, оспорювання або невизнання ним права власності позивача, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що таких доказів позивачем не надано.

В той же час, відповідач листом № 01-34/370 від 26.03.2015р. повідомив про те що у разі не доведення у суді позивачем своїх прав на зазначене нерухоме майно Приморська рада розпочне процедуру визнання його безхазяйним, згідно протоколу судового засідання від 17.03.2015р. проти задоволення позову не заперечує, що свідчить про відсутність в діях відповідача дій, що свідчать про оспорювання або невизнання ним права власності позивача та іншого позивачем не доведено.

Відмова Реєстраційної служби Приморського районного управління юстиції Запорізької області здійснити державну реєстрацію права власності на спірні обєкти не свідчить про невизнання чи оспорювання права власності позивача, оскільки, по-перше, зазначений орган здійснює лише держреєстрацію прав на підставі закону, а по-друге, реєстраційна служба прийняла рішення про відмову в державній реєстрації прав власності позивача на спірне майно виключно у звязку з тим, що останнім не було подано повного пакету передбачених діючим законодавством документів.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, щодо недоведеності позивачем факту порушення прав, невизнання чи оспорювання права власності Приморського районного споживчого товариства на зазначене у позові майно, тобто недоведеності вимог, з огляду на визначені підстави позову.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в частині 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, рішення суду першої інстанції прийнято із вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а викладені в оспорюваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у звязку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Запорізької області від 20.05.2015 р. по справі №908/526/15-г підлягає залишенню без змін.

Разом з цим, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на безпідставність надання судом першої інстанції оцінки доказам набуття позивачем права власності на спірне майно відповідно до приписів ст. 344 Цивільного кодексу України за набувальною давністю, з огляду визначені позивачем підстави розглядуваного позову та відсутність заяви, в порядку ст. 22 ГПК України, про їх зміну.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приморського районного споживчого товариства, м.Приморськ Запорізької області на рішення господарського суду Запорізької області від 20.05.2015р. по справі №908/526/15-г залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 20.05.2015р. по справі №908/526/15-г залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Е.В. Сгара

Судді: О.В. Кододова

ОСОБА_3