РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2015Справа №910/19811/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний-21»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство «Київенерго»

про стягнення 21 392,08 грн.

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Кабанцев Я.І.

від відповідача: Кудінова О.М.

від третьої особи: Антоненко С.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний-21» про стягнення 21 392,08 грн. (з яких: 16 922,09 грн. основного боргу, 1 94,22 грн. інфляційної складової боргу, 732,64 грн. трьох відсотків річних, 100,92 грн. пені та 1 692,21 грн. штрафу), у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за договором на послуги з водопостачання та водовідведення № 00542/4-02 від 24.04.2002 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2015 р. за даною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/19811/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 09.09.2015 р., зобов'язано сторін надати певні документи.

Через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва 08.09.2015 р. та 09.09.2015 р. від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, які залучено до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.09.2015 р. надав суду письмовий відзив на позовну заяву, який залучено до матеріалів справи.

Керуючись ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено перерву в судовому засіданні до 14.09.2015 р. о 11:00 для дослідження поданих представниками сторін доказів у справі.

Представник позивача в судовому засіданні 14.09.2015 р. надав усні пояснення по суті спору та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача надав суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи, просив відмовити у позові з підстав, які наведені у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку про необхідність залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Київенерго», оскільки останнє є постачальником теплової енергії для потреб гарячого водопостачання, про що свідчать зведені тристоронні акти за спожитий обсяг холодної води на підігрів.

Враховуючи наведене, Господарський суд міста Києва з метою з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору у даній справі, у зв'язку із залученням до участі в справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ПАТ «Київенерго», керуючись ст. 77 ГПК України, ухвалою від 14.09.2015 р. розгляд справи відклав на 30.09.2015 р.; залучив до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Київенерго», зобов'язавши його надати суду письмові пояснення по суті спору, зокрема, балансової приналежності теплового пункту по вул. А. Ахматової, 16-Г.; повторно зобов'язав учасників судового процесу надати суду певні документи.

28.09.2015 р. через відділ діловодства господарського суду від третьої особи надійшли письмові пояснення, які залучено до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 30.09.2015 р. надав суду клопотання про припинення провадження у справі

Представник позивача в судовому засіданні 30.09.2015 р. заперечив проти задоволення даного клопотання.

Представник третьої особи в даному судовому засіданні поставив вирішення зазначеного вище клопотання на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд відхилив клопотання відповідача про припинення провадження у справі № 910/19811/15, оскільки відсутні правові підстави, передбачені ст. 80 ГПК України, для припинення провадження у даній справі.

Представник позивача також надав суду усні пояснення по суті спору; підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи надав усні пояснення по суті спору.

У судовому засіданні 30.09.2015 р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», яке було перейменоване на Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (постачальник) та Житлово-будівельним кооперативом «Молодіжний-21» (абонент) був укладений договір на послуги водопостачання та водовідведення № 00542/4-02 від 24.04.2002 р., відповідно до умов якого постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов'язується розраховуватися за вказані послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення вмістах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 р. № 65 (Правила).

Відповідно до п. 2.1. вказаного договору позивач забезпечує постачання питної води, якість якої відповідає ДОСТу 2874-82 «Вода питна»; приймає каналізаційні стоки, які не перевищують гранично-допустимих концентрацій шкідливих речовин.

Згідно з п. 2.2. договору № 00542/4-02 від 24.04.2002 р., абонент зобов'язується: сплачувати вартість наданих послуг за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством; у разі зміни тарифів сплата послуг абонентом здійснюється за новими тарифами з часу їх введення в дію без внесення змін до цього договору.

Згідно з п. 3.1. договору № 00542/4-02 від 24.04.2002 р., кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показників водо лічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента. Для абонентів із стабільним об'ємом водоспоживання (або незначним коливанням), зняття показників може здійснюватись один раз на квартал.

Відповідно до п. 3.2. вищевказаного договору, якщо водолічильники тимчасово знято представником постачальника або їх зіпсовано з вини абонента, кількість використаної води визначається за середньодобовою витратою за останні два розрахункові місяці за показниками водо лічильників. У разі роботи водолічильників менше 2-х місяців кількість води визначається за середньодобовою витратою роботи водо лічильника, але не менше 10-ти днів. Такий порядок зберігається до установки нового водолічильника і перерахунок за попередній час не проводиться.

Пунктом 3.3. договору № 00542/4-02 від 24.04.2002 р. встановлено, що кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно із показниками водо лічильника та інших способів визначення об'ємів стоків, що потрапляють у міську каналізацію у відповідності до п. 21.2 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах і селищах України.

Згідно з п. 3.4. договору № 00542/4-02 від 24.04.2002 р., абонент розраховується за надані послуги у порядку, встановленому органами виконавчої влади у п'ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи. Постачальник інформує абонента про розмір діючих тарифів у платіжних документах, що направляються щомісячно до банківської установи абонента.

У відповідності до п. 3.5. вищезазначеного договору, у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов'язаний у 5-денний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи, направити повноважного представника з обгрунтовуючими документами для проведення звірки розрахунків та підписання відповідного акту в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані постачальника вважаються прийнятими абонентом.

Пунктом 3.6. вищевказаного договору сторони узгодили, що постачальник щомісячно виставляє платіжну вимогу за надані послуги згідно договору; оплата проводиться шляхом зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника; оплата може проводитись шляхом передачі векселя та іншими способами, не забороненими чинними нормативними актами.

У відповідності до ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

У підтвердження позивач надав суду копії зведених тристоронніх актів за спожитий обсяг холодної води на підігрів та теплової енергії для потреб гарячого водопостачання між ПАТ «Київенерго», ПАТ «АК «Київводоканал» та ЖБК «Молодіжний-21» за період з 01.07.2012 р. до 30.06.2014 р., копії відомостей КП «ГІОЦ» щодо надходження оплат від населення ЖБК «Молодіжний-21» за період з 01.07.2012 р. до 30.06.2014 р.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 16 922,09 грн. основного боргу (з урахуванням перерахунків у розмірі 3 609,30 грн.) за період з 01.07.2012 р. по 30.06.2014 р., 1 944,22 грн. інфляційних втрат, 732,64 грн. трьох відсотків річних, 100,92 грн. пені та 1 692,21 грн. штрафу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 N 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

У Правилах надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення визначено, що централізоване водовідведення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення; централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання.

Закон України «Про питну воду та питне водопостачання» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування системи питного водопостачання, спрямовані на гарантоване забезпечення населення якісною та безпечною для здоров'я людини питною водою.

В статті 1 цього Закону визначено, що централізоване питне водопостачання - господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об'єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов'язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення; об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності.

Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Таким чином, стаття 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачає надання послуг з питного водопостачання на підставі договору з підприємством питного водопостачання.

Згідно з пунктом 3.7 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190 (далі - Правила), розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» є підприємством питного водопостачання, яке надає послуги з централізованого питного водопостачання (згідно із Законом - це господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об'єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов'язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води) та водовідведення (згідно із Законом - це господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об'єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов'язаних єдиним технологічним процесом). При цьому, вода питна - вода, яка за органолептичними властивостями, хімічним і мікробіологічним складом та радіологічними показниками відповідає державним стандартам та санітарному законодавству. На сьогоднішній день в Україні вимоги до якості питної води встановлені Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною» (ДСанПіН 2.2.4-171-10), затвердженими наказом Міністерства охорони здоров'я України від 12.05.2010 р. № 400.

Відповідно до пункту 2.1 розділу 2 вказаних ДСанПіН 2.2.4-171-10, вода питна, призначена для споживання людиною (питна вода), - вода, склад якої за органолептичними, фізико-хімічними, мікробіологічними, паразитологічними та радіаційними показниками відповідає вимогам державних стандартів та санітарного законодавства (з водопроводу - водопровідна, фасована, з бюветів, пунктів розливу, шахтних колодязів та каптажів джерел), призначена для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб населення, а також для виробництва продукції, що потребує використання питної води.

Таким чином, відповідач є споживачем послуг з постачання питної води, якість якої відповідає зазначеним ДСанПіН 2.2.4-171-10, та водовідведення (згідно із Законом - це юридична або фізична особа, яка використовує питну воду для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України, встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до пункту 3.1 Правил встановлено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

Пунктом 3.13. Правил передбачено, що суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреб, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення.

Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів (котелень), фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності.

Таким чином, саме енергопостачальник споживає холодну воду для вироблення гарячої води, а споживач оплачує холодну воду, яка йде на підігрів, лише в тому випадку, якщо він отримує від водопостачальника холодну воду та самостійно підігріває її до стану гарячої води.

Зважаючи на те, що теплові пункти не перебувають на балансі відповідача, підстави для оплати води, що йде на підігрів у останнього відсутні.

Судом встановлено, що на підставі договору на послуги з водопостачання та водовідведення № 00542/4-02 від 24.04.2002 р. відповідачу було відкрито особовий рахунок та присвоєно код 2-672, за яким здійснюється розрахунок питної води та водовідведення.

При цьому, послуги з постачання питної води, що використовується відповідачем для підігріву води та водовідведення з кодом 2-50672, умовами вказаного договору та додаткам до нього не передбачені.

Відповідач у відзиві на позовну заяву пояснив суду, що він не є балансоутримувачем виносних бойлерів (котелень), які забезпечують житловий будинок № 7-В по вулиці Григоренка у м. Києві водою, яка йде на виготовлення гарячої води, а такі бойлери (котельні) відповідно до умов п. 3.13. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 р. знаходяться на балансі ПАТ «Київенерго».

Крім того, відповідно до додатку № 4 до договору № 7560884 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 18.10.2000 р. - акту розмежування меж балансової належності тепломереж та експлуатаційної відповідальності сторін межа поділу балансів належності між ПАТ «Київенерго», як постачальником, та відповідачем, як споживачем, проходить по зовнішній стіні будинку № 7-В по вул. Григоренка у м. Києві.

Відповідно до пояснень ПАТ «Київенерго», які не заперечувались позивачем та відповідачем, будинок № 7-В на вулиці Григоренка у м. Києві обслуговується центральним тепловим пунктом (ЦТП), який знаходиться на вулиці Анни Ахматової, 16-Г. При цьому, даний тепловий пункт перебуває у володінні та користуванні ПАТ «Київенерго», його інвентарний номер - 5/000.

Як вбачається з платіжних вимог-доручень та розшифровок абонента за спірний період щодо споживача за адресою: м. Київ, вул. Григоренка, 7-В, наданих позивачем в обґрунтування позовних вимог, дані докази підтверджують нарахування позивачем за кодом 2-50672 за гаряче водопостачання та стоки.

Крім того, з наданого до позовної заяви позивачем розрахунку вбачається, що за період з 01.07.2012 р. до 01.07.2014 р. станом на день звернення позивача з позовом до суду за відповідачем рахувалася переплата у розмірі 2 011,24 грн. за кодом 2-672, за яким здійснюється розрахунок питної води та водовідведення, за договором на послуги з водопостачання та водовідведення № 00542/4-02 від 24.04.2002 р.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що умовами укладеного між ПАТ «АК «Київенерго» та ЖБК «Молодіжний-21» договору на послуги з водопостачання та водовідведення № 00542/4-02 від 24.04.2002 р. не врегульовано відносини з приводу постачання холодної води для виготовлення гарячої води (шляхом підігріву) та за відсутності інших договорів, укладених між сторонами, які б врегульовували відносини між сторонами про надання послуг за кодом 2-50672 з постачання питної води, що йде на підігрів, а також з огляду на те, що бойлер (котельня), який здійснює підігрів води за адресою: м. Київ, вул. Григоренка, 7-В, не знаходиться на балансі ЖБК «Молодіжний-21», то Господарський суд м. Києва дійшов висновку про відсутність у відповідача обов'язку сплачувати вартість послуг з постачання питної води, що йде на підігрів, а відповідно і про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості саме за надання послуг з постачання питної води, що йде на підігрів та про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафних і фінансових санкцій, нарахованих позивачем на цю суму заборгованості, як таких, що є похідними вимогами.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 18.03.2015 р. у справі № 910/20790/14, від 04.06.2015 р. у справі № 910/20799/14.

За таких обставин, з огляду на вищевказані правові норми, оцінивши всі надані докази й пояснення в їх сукупності, Господарський суд м. Києва відмовляє в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «акціонерна компанія «Київводоканал» до Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний-21» щодо стягнення 21 392,08 грн. (з яких: 16 922,09 грн. основного боргу, 1 94,22 грн. інфляційної складової боргу, 732,64 грн. трьох відсотків річних, 100,92 грн. пені та 1 692,21 грн. штрафу), у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за договором на послуги з водопостачання та водовідведення № 00542/4-02 від 24.04.2002 р.

Витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 05.10.2015 р.

Суддя І.О. Андреїшина