КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2015 р. Справа№ 910/12923/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Шевченка Е.О.

За участю секретаря судового засідання Атарщікової А.М.

представників сторін:

від позивача - не з'явилися;

від відповідача-1 - Утіралова А.М. дов. № 3 від 20.01.2015 р.;

від відповідача-2 - Твердохлєбов Є.Г. дов. № 12-Д від 24.07.2015 р.,

Смикайло Я.Й. керівник;

від відповідача-3 - не з'явилися,

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбон ЛТД»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 07.07.2015 року

у справі № 910/12923/15 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк

«Земельний капітал»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Констеб ЛТД»;

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбон ЛТД»;

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон»

про визнання недійсним нікчемного правочину

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 року по справі № 910/12923/15 позов задоволено повністю.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 27.08.2005 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Констеб ЛТД» щодо нежилих приміщень загальною площею 3000 кв.м., які розташовані у 3 та 4 секціях будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, Лабораторний провулок, 1.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний капітал» судовий збір у розмірі 406,00 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Констеб ЛТД» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний капітал» судовий збір у розмірі 406,00 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбон ЛТД» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний капітал» судовий збір у розмірі 406,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Карбон ЛТД» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 року по справі № 910/12923/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбон ЛТД» було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 23.09.2015 року.

22.09.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбон ЛТД» надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких відповідач-2 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги.

23.09.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний капітал» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

23.09.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон» надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких відповідач-3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

23.09.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Констеб ЛТД» надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких відповідач-1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

23.09.2015 року у судовому засіданні представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбон ЛТД» надано письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких відповідач-2 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги.

У судовому засіданні 23.09.2015 року було оголошено перерву на 24.09.2015 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбон ЛТД» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримали доводи, викладені в його апеляційній скарзі, просили суд рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 року по справі № 910/12923/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний капітал» у поясненнях, наданих у судовому засіданні 23.09.2015 року, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Констеб ЛТД» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон» у запереченнях на апеляційну скаргу від 23.09.2015 року просив розглядати справу без його участі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників присутніх сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

27.08.2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон» (далі - продавець, ТОВ «Денді-Карбон») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Констеб ЛТД» (далі - покупець, ТОВ «Констеб ЛТД») укладено Договір купівлі-продажу (далі - Договір).

За умовами Договору, ТОВ «Денді-Карбон» зобов'язується передати у власність ТОВ «Констеб ЛТД» нежилі приміщення загальною площею 3 000 кв.м., які розташовані у 3 та 4 секціях будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, Лабораторний провулок, 1, а ТОВ «Констеб ЛТД» зобов'язується прийняти приміщення і сплатити за них оговорену грошову суму відповідно до умов договору.

Згідно з п. 4.1 Договору право власності у Покупця на приміщення виникає після підписання Сторонами нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу та Акту прийому-передачі. Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу відбувається в п'ятиденний термін з моменту виконання Покупцем п.2.2.2 даного Договору.

Як стверджує позивач, звертаючись до суду з позовною заявою, вказаний Договір на момент підписання не був посвідченим нотаріально, у зв'язку з чим він є нікчемним. З огляду на зазначене, позивач просив визнати вказаний Договір недійсним.

Пунктом, 2.5.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 року № 11 зазначено, що «за змістом частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним. Отже, спори про визнання нікчемних правочинів недійсними підлягають вирішенню господарськими судами у загальному порядку.

Пунктом 2.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 року № 11 визначено, якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Згідно з абз. 5 п. 5 постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Оскільки позивач не є стороною Договору, то йому необхідно довести, що його права та охоронювані законом інтереси порушуються цим Договором.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.04.2013 року у справі № 5011- 74/12502-2012 у Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний капітал» (далі - ПАТ «КБ «Земельний капітал») було витребувано на користь ТОВ «Карбон ЛТД» нежиле приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3 000 кв.м. у будівлі за адресою: м. Київ, пров. Лабораторний, 1, яке на час винесення цього рішення належало ПАТ «КБ «Земельний капітал» на праві власності. Вказане підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 15.11.2011 року № 32041766, відповідно до якого з 15.11.2011 року по теперішній час право власності на об'єкт (нежитлові приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3 000 кв.м. у будівлі за адресою: м.Київ, пров. Лабораторний, 1) зареєстровано за ПАТ «КБ «Земельний капітал».

Вищезазначене рішення про витребування майна ПАТ «КБ «Земельний капітал» ґрунтувалося саме на факті укладення правочину-договору купівлі-продажу від 27.08.2005 року, що був укладений між ТОВ «Денді-Карбон» та ТОВ «Констеб ЛТД» та переведенні прав покупця за цим правочином на ТОВ «Карбон ЛТД», визнання його належним власником даного майна, відчуженого за спірним договором, відповідно до рішення Господарського суду міста Києва по справі № 18/492-40/110-61/20 від 28.09.2011 року.

Враховуючи, що рішенням Господарського суду міста Києва від 03.04.2013 року у справі № 5011-74/12502-2012 оспорюється право ПАТ «КБ «Земельний капітал» як власника, позивач мав підстави і звернувся до суду з даним позовом про визнання нікчемного договору купівлі-продажу нежитлового приміщення недійсним, оскільки саме наявність даного договору стала підставою для придбання майна, яке належнить позивачу, ТОВ «Карбон ЛТД».

Відповідно до ст. 657 ЦК України в редакції, чинній на день укладення договору, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Всупереч умовам п. 4.1 Договору та вимогам ст. 657 ЦК України нотаріального посвідчення даного правочину не відбулося, Договір купівлі-продажу від 27.08.2005 року між ТОВ «Констеб ЛТД» та ТОВ «Денді-Карбон» було укладено в простій письмовій формі.

Згідно з ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Пунктом 13 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 визначено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Аналогічна позиція закріплена в Постанові Верховного Суду України від 18.04.2011 року № 2-17/604-2009.

Рішенням Господарського суду міста Києва по справі № 18/492-40/110-61/20 від 28.09.2011 року переведено права та обов'язки покупця за договором купівлі-продажу від 27.08.2005 року, що був укладений між ТОВ «Денді-Карбон» та ТОВ «Констеб ЛТД» на ТОВ «Карбон ЛТД». В той же час, зазначеним судовим рішенням відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «Констеб ЛТД» щодо визнання правочину - договору купівлі-продажу від 27.08.2005 року дійсним.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Враховуючи викладене, договір купівлі-продажу, за яким у власність набувача переходить нерухоме майно, не може бути визнано дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Частиною 2 ст. 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Отже, Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 27.08.2005 року між ТОВ «Констеб ЛТД» та ТОВ «Денді-Карбон», за яким переведено права покупця на ТОВ «Карбон ЛТД» відповідно до ст. ст. 215, 216, 220, 639, 657 ЦК України є нікчемним.

Більш того, вказаний договір, за своїм змістом, фактично є попереднім договором, який встановлює обставини, за яких має бути укладено основний договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 635 Цивільного кодексу України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Цією ж нормою встановлено, що попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору.

За таких обставин, вказаний договір як попередній є нікчемним з тих же підстав.

Крім того, переведення права покупця за попереднім договором не є підставою для визнання права власності на майно за новим покупцем, оскільки для отримання у власність майна за попереднім договором, новому покупцю необхідно укласти основний нотаріальний договір купівлі-продажу, як про це зазначено в попередньому договорі. Таким чином, за попереднім договором переведено може бути лише вказане право на укладення основного договору.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Карбон ЛТД» подано до суду заяву про застосування строку позовної давності до даних правовідносин, у якій зазначено, що строк позовної давності позивачем пропущений, про наявність прав на дані приміщення відповідача 2 позивач мав дізнатися 20.02.2012 року після одержання копії позовної заяви в справі № 5011-62/1814-2012, де позивач виступав в якості одного з відповідачів.

Статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з п. 2.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 28.05.2013 року № 11 «Про деякі питання практики вирішення господарськими судами спорів про визнання недійсними правочинів (господарських договорів)» передбачено наступне: «щодо вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, застосовується загальна позовна давність (стаття 257 ЦК України, з урахуванням водночас наведеного в підпунктах 2 і 3 пункту 5 Перехідних та прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20.12.2011 № 4176-УІ). Перебіг позовної давності починається, за загальним правилом, від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України), за винятком випадків, зазначених у частинах другій і третій цієї статті. Зокрема, за позовами про застосування наслідків нікчемного правочину (повернення коштів, іншого майна тощо) позовна давність починається не від дня вчинення такого правочину, а від дня, коли почалося його виконання».

Отже, моментом виникнення права ПАТ «КБ «Земельний капітал» на позов була дата порушення його прав, а строк позовної давності має відраховуватися з моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про це порушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України момент виникнення права на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам.

Право власності на зазначене майно станом на 26.05.2015 року зареєстровано за ПАТ «КБ «Земельний капітал», що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.05.2015 року № 38101722.

Тобто, позивач є власником нерухомого майна за адресою: м. Київ, пров. Лабораторний, 1.

Як зазначає позивач, на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2013 року у справі № 5011-74/12502-2012, яке набрало законної сили 23.08.2013 року, на день звернення до суду першої інстанції, відбувається витребування належного ПАТ «КБ «Земельний капітал» нерухомого майна на користь ТОВ «Карбон ЛТД».

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушення прав позивача, як власника нерухомого майна, має місце лише після винесення даних судових рішень, тобто вказана дата знаменує початок перебігу строку позовної давності для звернення позивача до суду з заявою про визнання недійним Договору купівлі-продажу

Посилання ТОВ «Карбон ЛТД» на те, що позивач дізнався про наявність вимог відповідача-2 на вказане вище майно з розгляду Господарським судом міста Києва справи № 5011-62/1814-2012, колегією суддів не приймається з огляду на те, що рішення у цій справі набрало законної сили після його перегляду в апеляційній інстанції 19.07.2012 року. Тобто на момент звернення позивача до суду з позовом 3-річний строк позовної давності не минув.

Отже, позивач не є стороною договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між відповідачем-1 і відповідачем-3 27.08.2005 року, проте ним доведено наявність своїх порушених прав у зв'язку з існуванням даного Договору.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Договір купівлі-продажу від 27.08.2005 року підлягає визнанню недійсним, з огляду на відсутнє нотаріальне посвідчення.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «Карбон ЛТД» в апеляційній скарзі, не знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 року по справі № 910/12923/15, прийнято з повним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбон ЛТД» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Карбон ЛТД» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбон ЛТД» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 року по справі № 910/12923/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/12923/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

Е.О. Шевченко

Повний тексат рішення підписано 08.10.2015