ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року Справа № 923/712/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Погребняка В.Я.
суддів:Білошкап О.В.,
Жукової Л.В.,
розглянув касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на ухвалу господарського суду Херсонської області від 16.04.2015 року
та постановуОдеського апеляційного господарського суду від 23.06.2015 року
у справі№923/712/14 господарського суду Херсонської області
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю м'ясокомбінат "Ювілейний"
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
провизнання банкрутом,

за участю представників сторін: від Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" - Міхай-Седова Ю.С. дов. № 1634/13 від 20.11.2013 року, від Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський м'ясокомбінат" - Ярмоліцький А.О., дов. б/н від 14.07.2015 року, від Товариства з обмеженою відповідальністю м'ясокомбінат "Ювілейний" в судовому засіданні 22.09.2015 року - Песиголовець М.Л. дов. № 55/14 від 15.12.2014 року ( після відкладення не з'явився),

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 16.04.2015 року (суддя - Ситюк В.Г.), зокрема, визнані вимоги кредиторів до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та затверджено реєстр вимог кредиторів, відповідно до якого вимоги:

- ПАТ "Райффайзен банк Аваль" - 12101094,18 грн., з яких 8443408,76 грн. - 1 черга, 3657685,42 грн. - 3 черга, судові витрати - 2436 грн. - 1 черга;

- ТзОВ М'ясокомбінат "Ювілейний" - 4680810,18 грн., з яких 3213000 грн. - 1 черга, 1467810,18 грн. - 3 черга, судові витрати 7308 грн. - 1 черга;

- Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області - 315022,67 грн., з яких 141056,34 грн. - 1 черга, 140933,86 грн. - 2 черга, 33032,47 грн. - 3 черга;

- ТзОВ "Житомирський м'ясокомбінат" - 1693157,73 грн. - 3 черга, судові витрати 1218 грн. - 1 черга;

- ПАТ "КБ "Приватбанк" - 373328,01 грн. - 3 черга, судові витрати 1218 грн. - 1 черга;

- ОСОБА_9 - 9400000 грн. - 3 черга, судові витрати 1218 грн. - 1 черга.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.06.2015 року (колегія суддів у складі: головуючий - Лашин В.В., суддя - Воронюк О.Л., суддя -Мирошниченко М.А.) апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Херсонської області від 16.04.2015 року у справі № 923/712/14, в частинах включення до реєстру вимог кредиторів вимог ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" та кредиторських вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", - без змін.

Не погодившись з ухвалою господарського суду Херсонської області від 16.04.2015 року, в частинах включення до реєстру вимог кредиторів вимог Товариства з обмеженою відповідальністю"Житомирський м'ясокомбінат" (далі - ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат") та кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" ( далі - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"), та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 року, фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4.) звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою про скасування судових актів в оскаржених частинах, з вимогою прийняти нове рішення, яким відмовити у визнанні вимог кредиторів ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" в сумі 1693157,73 та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на суму 472008,76грн.

В обґрунтування заявлених вимог, скаржник посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, а саме ст.ст.4-2, 4-7, 32, 33, ч.2 ст.34, 35, 36, 43, 82, 84, 101 Господарського процесуального кодексу України, а також п.п.1,4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення".

На думку скаржника, кредитором ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" не надано доказів заборгованості боржника перед ним. При цьому, вважає, що є необґрунтованими та помилковими посилання суду апеляційної інстанції на ст.ст.1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.п.2.1, 2.4 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року.

Крім того, посилаючись на приписи ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", скаржник вважає, що ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" не вправі був звертатися до господарського суду Херсонської області з грошовими вимогами до боржника, які виникли з договору споживчого кредиту.

Арбітражний керуючий - ліквідатор ФОП ОСОБА_4 Мегеря А.В., у відзиві № 01-24/880 від 18.09.2015 року на касаційну скаргу боржника, залишив питання щодо задоволення чи відмови у задоволенні цієї касаційної скарги на розсуд суду . При цьому, ліквідатор вказує на те, що заявлені ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" вимоги були визнані ліквідатором та внесені до реєстру вимог кредиторів.

ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" у відзиві №юр-166 від 21.09.2015 року на касаційну скаргу проти вимог та доводів скаржника заперечує, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, рішення судів, в частині визнання грошових вимог ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат", - законними.

Розпорядженням секретаря третьої судової палати Вищого господарського суду України від 21.09.2015 року для розгляду справи №923/712/14 господарського суду Херсонської області сформовано колегію суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., судді: Білошкап О.В., Жукова Л.В.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши представника ТзОВ М'ясокомбінат "Ювілейний" в судовому засіданні 22.09.2015 року та представників кредиторів в нинішньому засіданні, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В травні 2014 року ТОВ м'ясокомбінат «Ювілейний» звернулося до господарського суду Херсонської області із заявою про порушення справи про банкрутство ФОП ОСОБА_4, обґрунтовуючи свої вимоги неспроможністю останньої задовольнити на протязі більше трьох місяців вимоги, безспірний розмір яких становить більше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 08.07.2014 року порушено провадження у справі про банкрутство, визнано вимоги ініціюючого кредитора до ФОП ОСОБА_4 в сумі 1 467 810,18 грн.

Постановою господарського суду Херсонської області від 18.12.2014 року ФОП ОСОБА_4 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Мегерю А.В., якого зобов'язано здійснити заходи з ліквідаційної процедури, передбачені законом.

19.12.2014 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднене повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури .

ПАТ "Райффайзен банк Аваль" в особі Херсонської обласної дирекції звернувся до суду з заявою про визнання кредиторських вимог Банку до боржника за кредитним договором № 014/40/1160 від 19.12.2007 року в сумі 472008,76 грн., з яких 191780,58 грн. основний борг, 43894,04 грн. заборгованість по відсотках та 236334,14 грн. пеня.

Також, ПАТ "Райффайзен банк Аваль" заявлено вимоги до боржника в сумі 11629085,42 грн. , які обґрунтовуються наявністю заборгованості боржника по кредитними договорам № 010/42-0-1/386, № 010/42-0-1/387 від 20.06.2011 року.

19.02.2015 року (згідно штемпелю відділення зв'язку на поштовому конверті) ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" звернулося до господарського суду з заявою про визнання грошових вимог до боржника в сумі 1693157,73 грн. Вимоги кредитором обґрунтовуються наявністю заборгованості боржника за поставлену продукцію по договору поставки від 28.10.2011 року.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 16.04.2015 року, зокрема, визнані вимоги ПАТ "Райффайзен банк Аваль" - 12101094,18 грн., з яких 8443408,76 грн. - 1 черга, 3657685,42 грн. - 3 черга, судові витрати - 2436 грн. - 1 черга та ТзОВ М'ясокомбінат "Ювілейний" - 4680810,18 грн., з яких 3213000 грн. - 1 черга, 1467810,18 грн. - 3 черга, судові витрати 7308 грн. - 1 черга.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.06.2015 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Херсонської області від 16.04.2015 року у справі № 923/712/14, в частинах включення до реєстру вимог кредиторів вимог ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" та кредиторських вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", - без змін.

Приймаючи судові актив оскаржених частинах, суди попередніх інстанцій виходили з того, що вимоги означених кредиторів заявлені у визначений Законом про банкрутство строк, обґрунтовані та доведені належним чином.

Колегія суддів погоджується з висновками та рішенням судів попередніх інстанцій з оглядом на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Господарського процесуального кодексу України ( далі - ГПК України) у випадках, коли його норми безпосередньо визначають правила даного провадження (статті 2, 4-1, 12 та 15) або мають універсальний характер для будь-якої стадії судового процесу , або процесуальної дії (статті, вміщені в розділах I, V, VI, VII, XII, XIII), з урахуванням встановлених Законом особливостей.

Згідно зі ст.41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) .

В даному випадку, провадження порушено стосовно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

Статтею 90 Закону про банкрутство встановлено, що правила, передбачені цією статтею, застосовуються до відносин, пов'язаних з визнанням фізичної особи - підприємця банкрутом. Підставою для визнання фізичної особи - підприємця банкрутом є його нездатність задовольнити вимоги кредиторів за грошовими зобов'язаннями та/або виконати обов'язок із сплати обов'язкових платежів. Заява про порушення справи про банкрутство фізичної особи - підприємця може бути подана в господарський суд фізичною особою - підприємцем, який є боржником, або його кредиторами.

Згідно ст. 1 Закону про банкрутство, кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Відповідно до ч.1 ст.92 Закону про банкрутство господарський суд розглядає вимоги, заявлені кредиторами або боржником, у строки, передбачені частиною восьмою статті 91 цього Закону. За наслідками розгляду зазначених вимог господарський суд виносить ухвалу про порядок і розмір задоволення вимог кредиторів.

За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде винесено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про припинення провадження у справі про банкрутство або ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 22 цього Закону.

У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що обов'язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює правосуддя у справах про банкрутство.

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт, тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

Також, слід зазначити, що в межах провадження справи про банкрутство, суд, встановлюючи грошові вимоги кредиторів, виходить із презумпції дійсності правочину до визнання в установленому законом порядку його недійсним .

Так, розглядаючи грошові вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", судами встановлено, що між гр. ОСОБА_4 та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", було укладено кредитний договір №014/40/1160 від 19.12.2007 року, згідно якого, кредитором надано боржнику кредит у розмірі 50471,32 доларів США з кінцевим строком погашення до 19.12.2014 року із сплатою 12,95 % річних за користування кредитними коштами. Цільовим призначенням використання кредиту вказано "кошти видаються на купівлю транспортного засобу".

Кошти у сумі 50471,32 дол .США було перераховано Банком на рахунок ОСОБА_4, що підтверджується меморіальним валютним ордером №OSYT73785 від 19.12.2007 року.

19.12.2007 року між гр. ОСОБА_4 та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" укладено договір застави, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 014/40/1160 від 19.12.2007 року гр. ОСОБА_4 передала в заставу банку автомобіль BMW320i, 2007 року випуску.

ОСОБА_4 умови вказаних договорів не виконувалися, в тому числі і не погашалися відсотки по кредиту внаслідок чого банк звернувся з заявою про визнання відповідних грошових вимог за кредитним договором.

Згідно ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Відповідно до абз.3 ч.3 ст.90 Закону про банкрутство кредитори, вимоги яких пов'язані із зобов'язаннями, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, кредитори, які мають вимоги щодо стягнення аліментів, а також інші вимоги за зобов'язаннями, нерозривно пов'язаними з особою кредитора, мають право заявити свої вимоги під час провадження у справі про банкрутство.

Також, апеляційним судом встановлено, що вказане майно, а саме: Автомобіль BMW320i, 2007 року придбане боржником, в період здійснення ФОП ОСОБА_4 підприємницької діяльності.

За таких, обставин посилання скаржника на те, що ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" не вправі був звертатися до господарського суду Херсонської області з грошовими вимогами до боржника, які виникли з договору споживчого кредиту, є необґрунтованими та безпідставними.

28.09.2007 року між ФОП ОСОБА_4 та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" було укладено Генеральну Кредитну угоду. В рамках даної ГКУ між Банком та ФОП ОСОБА_4 були укладені кредитні договори № 010/42-0-1/386 та № 010/42-0-1/387 від 20.06.2011 року.

Банком зобов'язання за кредитними договорами було виконано перед боржником, шляхом перерахування грошових коштів в безготівковій формі на рахунок боржника що підтверджується меморіальними ордерами №1 та №2 від 30.06.2011 року.

Виконання зобов'язань за кредитними договорами в сумі 7971400 грн. забезпечено заставою майна боржника та майнового поручителя згідно договорів іпотеки від 28.09.2007 року, 08.08.2008 року, 30.04.2010 року, 02.10.2007 року, 17.09.2008 року, договорів застави від 09.06.2008 року, 08.12.2010 року, 06.03.2012 року, 08.12.2010 року.

Як це вірно встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено під час касаційного провадження, вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заявлені у встановлений Законом про банкрутство строк та доведені належними та допустимими в розумінні приписів ст.34 ГПК України.

Під час розгляду, заявлених ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат", грошових вимог за наведеною заявою, судами встановлено наступне.

28.10.2011 року між "Житомирський м'ясокомбінат" (постачальник) та ФОП ОСОБА_4 (покупець) було укладено договір поставки, на підставі якого постачальник зобов'язується передати у встановлені договором строки продукти харчування , а покупець зобов'язується прийняти цей товар і сплатити за нього певну грошову суму за умовами договору.

Відповідно до пункту 3.2. цього Договору покупець зобов'язаний оплатити товар в строк не пізніше тридцяти календарних днів від дня отримання товару шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника

ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" виконав взяті на себе зобов'язання за договором, своєчасно поставив товар на загальну суму 1693157,73 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних з відмітками боржника про отримання.

Умовами п.2.9. Договору поставки від 28.10.2011 року передбачено, що відпуск товару може здійснюватися без довіреності, під підпис відповідальної особи, яка отримує товар, засвідчений печаткою (штампом) покупця.

Матеріали справи не містять доказів погашення боржником заборгованості за поставлену продукцію по договору поставки від 28.10.2011 року.

Встановлені судами фактичні обставини справи в цій частині, під час касаційного провадження не спростовані та доведені матеріалами справи.

За таких обставин, ухвала господарського суду Херсонської області від 16.04.2015 року, в частинах включення до реєстру вимог кредиторів вимог ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" та кредиторських вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", та постанова Одеського апеляційного господарського суду від 23.06.2015 року у даній справі є законними та обґрунтованими.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження, стосуються переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, визначені статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, перевіривши у відповідності до частини 2 статті 111 5 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у оскаржених судових актах, колегія суддів дійшла висновків про те, що судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до статей 43, 101 Господарського процесуального кодексу України розглядаючи справу, розглянуто всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, належним чином з'ясовано зміст зобов'язальних правовідносин сторін, в зв'язку з чим відсутні підстави для їх скасування .

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Херсонської області від 16.04.2015 року (в частинах включення до реєстру вимог кредиторів вимог ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" та кредиторських вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.06.2015 року у справі №923/712/14 - залишити без змін.

Головуючий суддя: В.Я. Погребняк
Судді: О.В. Білошкап
Л.В. Жукова