ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 р. Справа № 909/744/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Гриняка Б.П. , секретар судового засідання Михайлюк А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: публічного акціонерного товариства комерційного банку " Приватбанк" , вул. Набережна Перемоги , буд.50 , м. Дніпропетровськ ,49094 (адреса для листування : м. Дніпропетровськ , а/с 1800 , 49027)

до відповідача: Приватного підприємства " Фабрика дитячих меблів", вул. Іванціва , буд.24 смт.Отинія , Коломийський район , Івано-Франківська область , 78223

про : стягнення заборгованості в сумі 62715,03 грн ., з яких : 28960,00 грн.- заборгованість за кредитом ; 16772,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом ; 13593,18 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором ; 3389,04 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом

за участю:

Від позивача: Гук А. С. - начальник юридичного департаменту Івано-Франківської філії Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", довіреність (№56 від 22.01.10);,

Від відповідача: Паламарчук О.А., (посвідчення № 522 від 13.05.13) керівник відповідно

до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців

встановив:

до господарського суду Івано-Франківської області подано позов публічним акціонерним товариством комерційним банком " Приватбанк" до Приватного підприємства " Фабрика дитячих меблів" про стягнення заборгованості в сумі 62715,03 грн ., з яких : 28960,00 грн.- заборгованість за кредитом ; 16772,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом ; 13593,18 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором ; 3389,04 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до заяви відповідача про відкриття поточного рахунку від 31.10.2013 він приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" і "Тарифів банку", що розміщені в мережі Інтернет на офіційному сайті банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування від 31.10.2013. Зазначає, що відповідно до даного договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок 0456 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Посилається на те, що відповідно до п.3.2.1.1.3. Умов кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди. Вказує, що позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 29 000,00 грн, а відповідач належним чином не виконував договірні зобов'язання, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість в сумі 62715,03 грн, з яких 28960,00 грн - заборгованість за кредитом, 16772,81 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом, 13593,18 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 3389,04 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує положеннями ст.ст. 526, 530, 610, 629, 1054 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Аналогічні пояснення представник позивача дав у судовому засіданні.

Представник відповідача 07.10.15 подав суду клопотання ( вх.№ 10561/15) про відкладення розгляду справи , мотивоване необхідністю надання додаткових доказів , в задоволенні якого суд відмовив , виходячи з наступного :

Відповідно до ст. 69 ГПК України , спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 03.07.15 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 04.08.15.

04 серпня 2015 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 20.08.15 на підставі п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України

Ухвалою господарського суду від 20.08.15 розгляд справи відкладено на 07.10.15 та продовжено строк вирішення спору на 15 днів

На підставі вищезначеного строк розгляду спору завершився.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, суд встановив наступне.

Згідно заяви приватного підприємства " Фабрика дитячих меблів" про відкриття поточного рахунку від 31.10.2013 останній приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі "Умови") та Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із вказаною заявою складають договір банківського обслуговування. На підставі даної заяви відповідачу було відкрито поточний рахунок 0456 в національній валюті .

У відповідності до п. 3.2.1.1.16. Умов, при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта (відповідача) до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк (позивач) і Клієнт (відповідач) допускають використання підписів Клієнта (відповідача) у вигляді електронноцифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком (позивачем) через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта (відповідача) з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладення договорів та угод у письмовій формі.

Згідно ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис", електронний підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

Відповідно до п. 3.2.1.1.1. Умов - кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів Клієнта (відповідача) в межах кредитного ліміту.

Згідно п. 3.2.1.1.3. Умов - кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта (відповідача) щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

Пунктом 3.2.1.1.8. Умов передбачено, що проведення платежів Клієнта (відповідача) у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком (позивачем) протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта (відповідача) до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода").

Відповідно до п. 3.2.1.1.6. Умов зазначено, що ліміт може бути змінений Банком (позивачем) в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку (позивача). Підписавши Угоду, Клієнт (відповідач) висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком (позивачем) в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта (відповідача) на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку (позивача) і Клієнта (відповідача) (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

У відповідності до розділу 3.2.1.4 Умов, затверджено порядок розрахунків за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта (відповідача) при закритті банківського дня Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25 -го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню"), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі, 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п. 3.2.1.4.1.1.).

Відповідно до п. 3.2.1.4.1.2. Умов, при не обнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню Клієнт (відповідач) виплачує Банку (позивачу) за користування кредитом проценти в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню.

У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта (відповідача) щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом (відповідачем) будь-якого з грошового зобов'язання Клієнт (відповідач) сплачує Банку (позивачу) відсотки за користування кредитом у розмірі 56 (п'ятдесят шість) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом (відповідачем) будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку (позивача) на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, Клієнт (відповідач) сплачує Банку (позивачу) пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань (п. 3.2.1.4.1.3. Умов).

Відповідно до п. 3.2.1.4.1.4. Умов під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (п. 3.2.1.4.9. Умов).

Пунктами 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5 Умов також встановлено, що Клієнт (відповідач по справі) сплачує Банку (позивачу по справі) 1 (першого) числа кожного місяця винагороду за користування кредитом, з врахуванням п.п. 3.2.1.1.6 та 3.2.1.2.3.2, в розмірі 0, 9% від суми максимального сальдо кредиту, існуючого на кінець банківського дня за попередній місяць.

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.2.1.2.3.4. Умов, Банк (позивач) має право при порушенні Клієнтом (відповідачем) будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта (відповідача) дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Пунктом 3.2.1.5.1. Умов визначено, що при порушенні Клієнтом (відповідачем) будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами п., п. 3.2.1.2.2.2., 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1..4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п., п. 3.2.1.1.8., 3.2.1.2.2.3., 3.2.1.2.3.4., винагороди, передбаченого п.п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 Клієнт (відповідач) сплачує Банку (позивачу) за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ , яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком (позивачем) права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт (відповідач) сплачує Банку (позивачу) пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривнях.

Відповідно до п. 3.2.1.5.4. Умов зазначено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3. здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане Клієнтом (відповідачем).

Пунктом 3.2.1.6.1. Умов зазначено, що договір обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку Клієнта набирає чинності з моменту надання Клієнтом (відповідачем) розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитного Ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного використання зобов'язань сторонами за цим договором..

Відповідно до статті 15 та 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого порушеного права або інтересу.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір.

Згідно зі статтею 509 зазначеного вище кодексу зобов'язання - це правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне визначення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В спірному випадку між сторонами по справі виникли зобов'язальні відносини згідно кредитного договору (Договору банківського обслуговування №б/н від 31.10.2013 року).

В силу ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Свої зобов'язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредитний ліміт в розмірі 29000,00 грн., що підтверджується виданими банком довідкою та випискою по рахунку, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України встановлено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Однак, відповідач свої зобов'язання згідно Договору банківського обслуговування №б/н від 31.10.2013 року належним чином не виконав, у зв'язку із чим у останнього виникла заборгованість.

02 січня 2015 року позивач направив на адресу відповідача претензію за вих. № 310311FJWS0PT із вимогою погасити прострочену заборгованість за Договором банківського обслуговування №б/н від 31.10.2013 року (докази направлення містяться в матеріалах справи).

Однак, зазначена претензія залишена без відповіді та задоволення.

Положенням ст.610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу ст. 612 вказаного кодексу, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковий для виконання сторонами.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність доказів виконання відповідачем умов угоди щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків та комісій за користування ними, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та його задоволення в частині заборгованості за кредитом в сумі 28960,00 грн. , нарахованих відсотків за користування ним в сумі16772,81 грн. та нарахування заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 3389,04 грн.

Разом з тим, частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 220 Господарського кодексу України боржник, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Відповідно до ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 цього ж кодексу штрафними санкціями визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання чи неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 549, 550 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідачем не подано суду доказів вчасного виконання зобов'язання за Договором банківського обслуговування №б/н від 31.10.2013 року. Отже, позов в частині нарахування пені в сумі13593,18 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідачем не подано суду доказів повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, доводи позивача щодо наявності боргу та його суми не спростовано.

З огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", ст. ст. 11, 202, 509, 526, 549, 550, 610, 612, 629, 634, 639, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 216, 218, 220, 230-231 Господарського кодексу України, ст. 33, 49, 75, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до Приватного підприємства " Фабрика дитячих меблів" про : стягнення заборгованості в сумі 62715,03 грн ., з яких : 28960,00 грн.- заборгованість за кредитом ; 16772,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом ; 13593,18 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором ; 3389,04 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом

Стягнути з Приватного підприємства " Фабрика дитячих меблів" , вул. Іванціва , буд.24 смт.Отинія , Коломийський район , Івано-Франківська область , 78223 ( ) в користь публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" (вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, ) заборгованості за заявою №б/н від 31.10.2013 в розмірі 62715,03 грн (шістесят дві тисячі сімсот п"ятнадцять грн. 03 коп. ), з яких 28960,00 грн - заборгованість за кредитом, 16772,81 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом, 13593,18 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 3389,04 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також 1827,00 (одну тисячу вісімсот двадцять сім ) грн. судового збору.

Наказ видати стягувачеві після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.10.15

Суддя Гриняк Б.П.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Михайлюк А. С. 07.10.15