ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" жовтня 2015 р.Справа № 916/3372/15

За первісним позовом: Державної служби геології та надр України

до відповідача: приватного підприємства "База відпочинку "Топаз"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1 державного регіонального геологічного підприємства

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 селищної ради

за участю прокуратури Одеської області

про визнання права власності та витребування майна

Суддя Цісельський О.В.

В судовому засіданні приймали участь представники:

від Державної служби геології та надр України: ОСОБА_3 (за довіреністю)

від ПП "База відпочинку "Топаз": ОСОБА_4 (за довіреністю)

від Причорн. держ. регіон. геолог. підприємства: ОСОБА_5 (за довіреністю)

від ОСОБА_2 селищної ради: не з'явився

від прокуратури: ОСОБА_6 (за довіреністю)

СУТЬ СПОРУ: позивач, Державна служба геології та надр України, звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до приватного підприємства "База відпочинку "Топаз" в якій просить суд:

- визнати за державою, в особі Державної служби геології та надр України право державної власності на будівлі та споруди бази відпочинку "Топаз", що розташовані за адресою Одеська область, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, по вул. Лазурна, 13, що перебувають на праві господарського відання у ОСОБА_1 державного регіонального геологічного підприємства;

- витребувати будівлі та споруди бази відпочинку "Топаз", що розташовані за адресою: Одеська область смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, по вул. Лазурна, 13 у приватного підприємства "База відпочинку "Топаз" та передати їх у ОСОБА_1 державному регіональному геологічному підприємству.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.08.2015р. позовну заяву (вх.№3547/15) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/3372/15 та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

13.08.2015р. позивач звернувся до суду із клопотанням про забезпечення позову, відповідно до якого просив суд вжити заходи до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на будівлі та споруди бази відпочинку "Топаз", що розташовані за адресою: Одеська область, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, вул. Лазурна, 13 та складаються з: спального корпусу літ. "А", загальною площею 222,9 кв.м., будинку відпочинку літ. "Б", загальною площею 44,8 кв.м., будинку відпочинку літ. "В", загальною площею 24,4 кв.м., каналізаційної насосної станції літ. "Г", загальною площею 36,8 кв.м., душа-туалету літ. "Д", альтинки літ. "Е", загальною площею 12,8 кв.м., трансформаторної підстанції №1764 літ. "Ж", трансформаторної підстанції літ. "З" та шести будиночків-вагончиків, яке судом було задоволено.

01.09.2015р. до суду надійшла заява прокурора Одеської області (вх.№2-4769/15) відповідно до якої останній повідомив суд про вступ до справи №916/3372/15.

03.09.2015р. відповідач звернувся до суду із клопотанням (вх.№2-4827/15) про залучення Фонду державного майна України до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, у задоволенні якого судом було відмовлено, з підстав його необґрунтованості та недоведеності.

03.09.2015р. на адресу суду надійшло клопотання відповідача (вх.№21917/15) про призначення даної справи до колегіального розгляду, яке судом залишено без задоволення, з підстав його недоведеності.

Позивач звернуся до суду із заявою про уточнення позовних вимог (вх.№22164/15 від 08.09.2015р.), відповідно до якої просить суд:

- визнати за державою, в особі Державної служби геології та надр України право державної власності на будівлі та споруди бази відпочинку "Топаз", що розташовані за адресою Одеська область, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, по вул. Лазурна, 13 та складаються з спального корпусу літ. "А", загальною площею 222,9 кв.м., будинку відпочинку літ. "Б", загальною площею 44,8 кв.м., будинку відпочинку літ. "В", загальною площею 24,4 кв.м., каналізаційної насосної станції літ. "Г", загальною площею 36,8 кв.м., душа-туалету літ. "Д", альтинки літ. "Е", загальною площею 12,8 кв.м., трансформаторної підстанції №1764 літ. "Ж", трансформаторної підстанції літ. "З" та шести будиночків-вагончиків, що перебувають на праві господарського відання у ОСОБА_1 державного регіонального геологічного підприємства;

- витребувати будівлі та споруди бази відпочинку "Топаз", що розташовані за адресою: Одеська область смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, по вул. Лазурна, 13 та складаються з спального корпусу літ. "А", загальною площею 222,9 кв.м., будинку відпочинку літ. "Б", загальною площею 44,8 кв.м., будинку відпочинку літ. "В", загальною площею 24,4 кв.м., каналізаційної насосної станції літ. "Г", загальною площею 36,8 кв.м., душа-туалету літ. "Д", альтинки літ. "Е", загальною площею 12,8 кв.м., трансформаторної підстанції №1764 літ. "Ж", трансформаторної підстанції літ. "З" та шести будиночків-вагончиків у приватного підприємства "База відпочинку "Топаз", яка судом прийнята до розгляду.

21.09.2015р. на адресу господарського суду Одеської області надійшла позовна заява приватного підприємства "Лазурна 15" (вх.№4129/15) до приватного підприємства "База відпочинку "Топаз", державної служби геології та надр України, ОСОБА_1 державного регіонального геологічного підприємства про визнання права власності, яке ухвалою господарського суду Одеської області від 23.09.2015р. було прийнято до розгляду до спільного розгляду з первісним позовом у справі №916/3372/15.

06.10.2015р. представник відповідача звернувся до суду із заявою про призначення будівель-технічної експертизи (вх.№2-5486), у задоволенні якої судом було відмовлено, з підстав її недоведеності.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.10.2015р. позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору приватного підприємства "Лазурна 15" було залишено без розгляду в порядку п.5 ст.81 ГПК України.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача заявлені позивачем позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні, з підстав, викладених у відзиві на позов (вх.№22988/15 від 16.09.2015р.).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 державного регіонального геологічного підприємства заявлені позивачем позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі, з підстав викладених у письмових поясненнях (вх.№218848/15 від 03.09.2015р.).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 селищної ради в судові засідання не з'являвся, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином, свою правову позицію щодо заявлених позовних вимог Державної служби геології та надр України суду не навів.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Представник прокуратури заявлені позивачем позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі, однак письмові пояснення суду не надав.

В процесі розгляду справи учасниками процесу були надані додаткові докази, які оглянуті судом та залучені до матеріалів справи.

Згідно з ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Рішенням ОСОБА_2 селищної Ради №1002 від 14.01.2002р. затверджено акт інвентаризації земельної ділянки площею 0,4267 га ОСОБА_1 державного регіонального геологічного підприємства від 26.04.2001р. та вирішено надати ОСОБА_1 державному регіональному геологічному підприємству у тимчасове довгострокове користування на умовах оренди терміном на 10 років земельну ділянку площею 0,4267 га, яка використовується для експлуатації та обслуговування бази відпочинку "Топаз".

13 червня 2002р. між ОСОБА_2 селищною радою (Орендодавець) та ОСОБА_1 державним регіональним геологічним підприємством (Орендар) було укладеного договір оренди земельної ділянки, згідно умов п.1.1. якого Орендодавець на підставі рішення ОСОБА_2 селищної ради 33-ї сесії ХХ111 скликання від 14 січня 2002 року за №1002 "Про надання в оренду земельної ділянки ПДРГП для експлуатації та обслуговування бази відпочинку "Топаз" надає, а Орендар приймає у тимчасове довгострокове користування на умовах оренди, терміном на десять років земельну ділянку загальною площею 4 267 (чотири тисячі двісті шістдесят сім) кв.м., в тому числі забудовані землі площею 4 267 (чотири тисячі двісті шістдесят сім) кв.м., розташовану у Сонячному курортному районі смт. Затока, яка використовується для експлуатації та обслуговування бази відпочинку "Топаз".

Цей Договір набирає чинності після його підписання сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації у ОСОБА_2 селищній раді та Білгород-Дністровському міському відділі земельних ресурсів (п.10.1. Договору).

На підставі наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 29.11.2005р. № 437 будівлі та споруди бази відпочинку „Топаз" в смт. Затока було передано на баланс державного геологічного підприємства „Причерноморгеологія".

На підставі акту приймання-передачі майно бази відпочинку „Топаз" в смт. Затока було прийнято державним геологічним підприємством „Причерноморгеологія".

Жодних дій чи погоджень, направлених на відчуження державного майна бази відпочинку „Топаз" за адресою: Сонячний район смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області із державної власності уповноваженими органами управління державним майном не приймалось.

Між тим, рішенням Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 03.12.2004р. по справі № 2-4030 за ОСОБА_7 було визнано право власності на комплекс будівель та споруд (спальний корпус літ. А, будинок відпочинку літ Б, будинок відпочинку літ В, каналізаційну насосну станцію, душ-туалет, альтанку, трансформаторну підстанцію № 1764 літ Ж, трансформаторну підстанцію літ 3, шість будиночків - вагончиків, що розміщені на земельній ділянці площею 4267 кв. м у Сонячному курортному районі по вул. Лазурна, 13, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський.

Вказане рішення приймалось без участі та без відома ні органів управління державним майном, ні балансоутримувача даного майна.

Зі зімісту листа заступника прокурора Одеської області (вих.№05/3-1971-14 від 02.06.2014р.) вбачається, що на підставі зазначеного рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 03.12.2004р. по справі № 2-4030 ОСОБА_7 передала набуте за вказаним рішенням майно до статутного капіталу приватного підприємства "База відпочинку "Топаз", яке було зареєстровано 21.01.2014р.

При цьому судом встановлено, що передане ОСОБА_7 майно до статутного капіталу приватного підприємства "База відпочинку "Топаз" є тотожним, майну Державної служби геології та надр України, що є предметом спору у даній справі.

Рішенням ОСОБА_2 селищної ради №666 від 23.12.2011р. було продовжено договір оренди з ОСОБА_1 державним регіональним геологічним підприємством щодо земельної ділянки площею 0,4267 га для експлуатації та обслуговування бази відпочинку „Топаз" за адресою: Сонячний район смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області на 25 років.

Після того, як ОСОБА_1 державному регіональному геологічному підприємству стало відомо про факт існування рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 03.12.2004р. по справі № 2-4030, таке рішення було оскаржене до Апеляційного суду Одеської області.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 18.06.2014р. рішення Білгород-Дністровського районного суду одеської області від 03.12.2004р. по справі №2-4030 було скасовано, ухвалено у справі нове рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено.

Постановою Окружного адміністративного суду від 24.12.2014р. було задоволено позовні вимоги заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора та скасовано рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно (базу відпочинку) від 21.01.2014р. за №10099941 за ОСОБА_7

21.03.2014р. реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції було оформлено право власності на будівлі та споруди бази відпочинку „Топаз" у Сонячному курортному районі по вул. Лазурна, 13, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський за приватним підприємством „База відпочинку „Топаз", що було пов'язано з передачею будівель та споруд бази відпочинку до статутного капіталу створеного підприємства.

З врахуванням того, що державою в особі Державної служби геології та надр України в жодних дій чи погоджень, направлених на відчуження або вибуття державного майна бази відпочинку „Топаз" за адресою: Одеська область смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, по вул. Лазурна, 13, що складаються з спального корпусу літ. "А", загальною площею 222,9 кв.м., будинку відпочинку літ. "Б", загальною площею 44,8 кв.м., будинку відпочинку літ. "В", загальною площею 24,4 кв.м., каналізаційної насосної станції літ. "Г", загальною площею 36,8 кв.м., душа-туалету літ. "Д", альтинки літ. "Е", загальною площею 12,8 кв.м., трансформаторної підстанції №1764 літ. "Ж", трансформаторної підстанції літ. "З" та шести будиночків-вагончиків із державної власності уповноваженими органами управління державним майном не приймалось, позивач був змушений звернутись до суду із даним позовом для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, одним із способів захисту цивільних прав є визнання такого права.

Відповідно до приписів ст.ст.13, 41 Конституції України від імені Українського народу права власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією, і усі субєкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

За положеннями ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст.133 Господарського кодексу України основу правового режиму майна субєктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління. Держава забезпечує рівний захист майнових прав усіх субєктів господарювання.

Відповідно до ст.20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, у тому числі шляхом: визнання наявності або відсутності прав.

Дійсно, з матеріалів справи, вбачається, що держава в особі позивача не надавала згоди на відчуження будівель та споруд бази відпочинку "Топаз", що розташовані за адресою Одеська область, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, по вул. Лазурна, 13 та складаються з спального корпусу літ. "А", загальною площею 222,9 кв.м., будинку відпочинку літ. "Б", загальною площею 44,8 кв.м., будинку відпочинку літ. "В", загальною площею 24,4 кв.м., каналізаційної насосної станції літ. "Г", загальною площею 36,8 кв.м., душа-туалету літ. "Д", альтинки літ. "Е", загальною площею 12,8 кв.м., трансформаторної підстанції №1764 літ. "Ж", трансформаторної підстанції літ. "З" та шести будиночків-вагончиків.

За таких обставин, виходячи з матеріалів справи, судом встановлені наявні порушення прав та інтересів держави в особі Державної служби геології та надр України як власника зазначених об'єктів нерухомості.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що порушене право держави в особі Державної служби геології та надр України на базу відпочинку "Топаз" підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання такого права держави на будівлі та споруди бази відпочинку "Топаз", що розташовані за адресою: Одеська область смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, по вул. Лазурна, 13 та складаються з спального корпусу літ. "А", загальною площею 222,9 кв.м., будинку відпочинку літ. "Б", загальною площею 44,8 кв.м., будинку відпочинку літ. "В", загальною площею 24,4 кв.м., каналізаційної насосної станції літ. "Г", загальною площею 36,8 кв.м., душа-туалету літ. "Д", альтинки літ. "Е", загальною площею 12,8 кв.м., трансформаторної підстанції №1764 літ. "Ж", трансформаторної підстанції літ. "З" та шести будиночків-вагончиків та відповідно їх витребування у відповідача.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Наведенні позивачем докази у встановленому законом порядку Відповідачем не спростовані.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи у сукупності документальні докази, які наявні у матеріалах справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд вважає, що позовні вимоги Державної служби геології та надр України є законними й обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, суд зазначає, що з позиції п.2.1.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2011р. №11 судове рішення про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи про витребування майна з чужого незаконного володіння особи, за якою зареєстровано право власності на майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає такій реєстрації, за позивачем.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне:

Пунктом 2.2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України " Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України " №7 від 21.02.2013р. судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК). На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (частина третя статті 55 ГПК); з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій (стаття 38, пункт 4 статті 65 ГПК), а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Зі змісту висновку №40/04 судової оціночно-будівельної експертизи за матеріалами кримінального провадження №0000042 від 07.05.2014р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України вбачається, що ринкова вартість будов та споруд бази відпочинку "Топаз", що розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, Сонячний курортний район станом на 21.07.2014р. складає 2 043 225,00 грн.

Отже розмір судового збору складає: 2 043 225 грн. (вартість майна) х 2% = 40 864,56 грн.

Відповідно до ст.ст.44-49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в розмірі 40 864,56 грн. слід стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державної служби геології та надр України задовольнити повністю.

2. Визнати за державою, в особі Державної служби геології та надр України (03680, м.Київ, вул. Ежена Потьє, буд. 16, код ЄДРЮОФОП 37536031) право державної власності на будівлі та споруди бази відпочинку "Топаз", що розташовані за адресою Одеська область, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, по вул. Лазурна, 13 та складаються з спального корпусу літ. "А", загальною площею 222,9 кв.м., будинку відпочинку літ. "Б", загальною площею 44,8 кв.м., будинку відпочинку літ. "В", загальною площею 24,4 кв.м., каналізаційної насосної станції літ. "Г", загальною площею 36,8 кв.м., душа-туалету літ. "Д", альтинки літ. "Е", загальною площею 12,8 кв.м., трансформаторної підстанції №1764 літ. "Ж", трансформаторної підстанції літ. "З" та шести будиночків-вагончиків, що перебувають на праві господарського відання у ОСОБА_1 державного регіонального геологічного підприємства (65070, м. Одеса, вул. 25 Чапаївської дивізії, 1, код ЄДРЮОФОП 01432144).

3. Витребувати будівлі та споруди бази відпочинку "Топаз", що розташовані за адресою: Одеська область смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, по вул. Лазурна, 13 та складаються з спального корпусу літ. "А", загальною площею 222,9 кв.м., будинку відпочинку літ. "Б", загальною площею 44,8 кв.м., будинку відпочинку літ. "В", загальною площею 24,4 кв.м., каналізаційної насосної станції літ. "Г", загальною площею 36,8 кв.м., душа-туалету літ. "Д", альтинки літ. "Е", загальною площею 12,8 кв.м., трансформаторної підстанції №1764 літ. "Ж", трансформаторної підстанції літ. "З" та шести будиночків-вагончиків у приватного підприємства "База відпочинку "Топаз" (67772, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Лазурна, буд. 99, код ЄДРЮОФОП 39060549).

5. Стягнути з приватного підприємства "База відпочинку "Топаз" (67772, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Лазурна, буд. 99, код ЄДРЮОФОП 39060549) на користь Державного бюджету України (№ рахунку 3008, Отримувач: УК у м. Одесі/Приморський район код отримувача , Банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО: 828011, код класифікації: 22030001, код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області 03499997) 40 864 (сорок тисяч вісімсот вісімсот шістдесят чотири) грн. 56 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає чинності в порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 12 жовтня 2015 р.

Суддя О.В. Цісельський