ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2015 р. Справа № 910/16325/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., при секретарі Олексенко Т.В. за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача ОСОБА_2 за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю "Укоінвест" про стягнення 1000000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 1000000,00 грн. штрафу за дострокове припинення договору оренди №01/12/14-А від 01.12.2014р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що за умовами укладеного сторонами договору приміщення передавалося в користування та володіння з 01.12.2014 по 01.11.2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові.

Відповідач у письмовому відзиві на позов проти його задоволення заперечив, вказавши на те, що з тексту претензії позивача вбачається, що останній вважає розірваним договір зі своєї ініціативи, а тому підстави застосування умов договору щодо штрафу відсутні. Крім того відповідач вважає умову договору щодо штрафу такою, що суперечить Закону.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення проти позову, викладені у відзиві та крім того просив зменшити розмір штрафу.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

01.12.2014р. сторонами було укладено договір №01/12/14-А за умовами якого відповідач передав позивачу в оренду нежитлове приміщення загальною площею 200 кв.м. за адресою м. Київ, пр-т перемоги буд. 48-А снастрок до 01 листопада 2017 р. п. 10.3 договору сторони визначили, що у разі дострокового розірвання договору з ініціативи орендодавця, останній сплачує орендарю штраф в сумі 1000000 грн. Позивач прийняв від відповідача в оренду приміщення за актом прийому-передачі від 01.12.2014р.

14 травня 2015 р. позивач отримав від відповідача повідомлення про розірвання договору оренди №01/12/14-А від 01.12.2014р. з вимогою звільнити приміщення протягом трьох днів. 28 травня позивач направив відповідачу претензію про сплату передбаченого договором штрафу. Однак відповідач суму штрафу не сплатив.

Ст.ст. 173, 174, 181, 193, 231 ГК України, ст.ст. ст.ст. 525, 526, 530, 546, 549, 759, 762 ЦК України містять такі положення:

Господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати:

- з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Якщо у зобовязанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Виходячи з фактичних обставин справи та приписів наведеного вище законодавства суд приходить до наступних висновків.

Господарські зобовязання між сторонами виникли на підставі укладеного ними договору оренди майна № 01/12/14-А від 01.12.2014р. П. 10.3 договору сторони визначили, що у разі дострокового розірвання договору з ініціативи орендодавця, останній сплачує орендарю штраф в сумі 1000000 грн. Договір було достроково розірвано саме за ініціативи відповідача (повідомлення від 14.05.2015 р. вих. №14/05/15-1).

Посилання відповідача на лист позивача від 22 травня 2015 р. щодо розірвання договору з його ініціативи суд вважає таким , що суперечить фактичним обставинам. Його твердження про невідповідність Закону умов договору щодо штрафу також не ґрунтується на приписах Закону і є надуманим.

Таким чином у позивача виникло право вимагати сплати відповідачем передбаченого п. 10.3 договору штрафу в сумі 1000000 грн.

Клопотання представника відповідача про зменшення розміру штрафу в порядку ст..233 ГК України суд вважає не обґрунтованим, оскільки він не подав доказів того, що належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками позивача.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім витрати на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49,82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «УКОІНВЕСТ» 18036, м. Черкаси, вул.. Різдвяна, 290, код 23507032на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 АДРЕСА_1 - 1000000 грн. штрафу та 2000 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 02 жовтня 2015р.

СУДДЯ К.І. Довгань