ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2015 р. Справа № 925/1273/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., при секретарі Олексенко Т.В. за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 особисто, відповідача ОСОБА_2 за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом громадянина ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка про стягнення 42367,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 42367,91 грн. з яких:

- 12325,77 грн. заробітна плата та компенсація за невикористану щорічну відпустку;

- 21392,82 грн. середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати;

- 3649,32 грн. компенсації за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції;

- 5000,00 грн. відшкодування моральної шкоди.

Позивач до початку судового засідання подав письмову заяву про уточнення позовних вимог, з якої вбачається, що відповідач в добровільному порядку сплатив позивачу заявлені до стягнення 12325,77 грн. заробітної плати та компенсації за невикористану щорічну відпустку, тому позивач просить виключити цю суму із позовних вимог. Крім того позивач зменшив суму компенсації за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції до 3451,22 грн.

Відповідно до ст. ст. 22, 78 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити суму позову або відмовитися від позову шляхом подання суду письмової заяви. Господарський суд не приймає відмови позивача від позову, якщо така відмова суперечить законодавству або порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси. Про прийняття відмови від позову господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Суд вважає за необхідне прийняти заяву позивача про часткову відмову від позову, а провадження у справі в цій частині припинити, оскільки відмова позивача від позову не суперечить чинному законодавству, не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про часткову відмову від позову.

Представник відповідача подав суду письмовий відзив на позов, у якому повідомив про часткову сплату заявленої у позові суми боргу. Щодо решти вимог проти позову заперечив із наступних підстав.

Не виплата позивачу заробітної плати сталася в результаті протиправного арешту виконавчою службою рахунків відповідача. Після скасування судом постанов органів ДВС про арешт коштів на рахунках відповідача заробітна плата була добровільно виплачена позивачу. Оскільки вина відповідача в невиплаті позивачу заробітної плати відсутня, то відсутні і правові підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала відзив на позов.

Заслухавши доводи представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 працював в Філії «Черкаський логістичний центр» Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка з 01 травня 2010 року (наказ про прийняття на роботу №01-к-05-10 від 01.05.2010 року) по 24 лютого 2015 року (наказ про звільнення №31-к від 24.02.2015 року), за основним місцем роботи, на посаді головного енергетика та за лютий 2015 року, на день звільнення, йому було нараховано й не виплачено заробітної плати в загальній сумі 15 494,26 грн., з яких утримано єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших відрахувань із заробітної плати в розмірі 3 168,49 грн. та підлягало сплаті (на руки) 12 325,77 грн., що підтверджується розрахунковим листком за лютий місяць 2015 року.

Як вбачається з наказу №31-к від 24.02.2015 року щодо звільнення позивача, йому належить до виплати грошова компенсація за 56 календарних днів основної щорічної відпустки.

Як вбачається з розрахункового листка за лютий місяць 2015 року до складу нарахованої заробітної плати входить компенсація за невикористану відпустку за 56 календарних днів.

Станом на теперішній час вказана заборгованість із заробітної плати в розмірі 12 325,77 грн. виплачена позивачу в повному обсязі, що підтверджується відомістю зарахувань на карткові рахунки працівників №1040 від 15.09.2015 року з відміткою ПАТ «Укрсоцбанк».

Щодо вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки у виплаті заробітної плати, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 24.12.1999, № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

04.02.2015р. відділом ДВС Черкаського районного управління юстиції було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№46369422 щодо виконання наказу від 29 січня 2015 року Господарського суду Черкаської області у справі № 925/2308/14 про стягнення зі СТОВ ім.. Шевченка заборгованості на користь ТОВ «Авуар Сервіс» в розмірі 535 317,86 грн.

В рамках цього виконавчого провадження:

17.02.2015р. державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що знаходяться на наступних рахунках СТОВ ім. Шевченка: №0379 (код 643), №0379 (код 840), №0379 (код 978), №0379 (код 980), відкритих в АТ «Сбербанк Росії», МФО 320627, код 03793419 в межах суми 588 949,65 грн. (з яких 53 531,79 грн. виконавчого збору);

17.02.2015р. державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що знаходяться на наступних рахунках СТОВ ім. Шевченка: №9718 (код 643), №9718 (код 840), №9718 (код 978), №9718 (код 980), відкритих в АТ «Укрексімбанк», МФО 322313, код 03793419 в межах суми 588 949,65 грн. (з яких 53 531,79 грн. виконавчого збору);

17.02.2015 року державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що знаходяться на наступних рахунках СТОВ ім. Шевченка: №2401 (код 643), №2401 (код 840), №2401 (код 978), №4001 (код 980), №4001 (код 980), відкритих в ПАТ «Юнекс Банк» м. Київ, МФО 322539, код 03793419 в межах суми 588 949,65 грн. (з яких 53 531,79 грн. виконавчого збору);

17.02.2015 року державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що знаходяться на наступних рахунках СТОВ ім. Шевченка: №8529 (код 980), відкритий в ПАТ «Банк Форум», МФО 322948, код 03793419 в межах суми 588 949,65 грн. (з яких 53 531,79 грн. виконавчого збору);

17.02.2015 року державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що знаходяться на наступних рахунках СТОВ ім. Шевченка: №4 (код 980), № (код 980), №1 (код 980), №1 (код 980),, відкритих в ФЧ ОУ АТ Ощадбанк м. Черкаси, МФО 354507, код03793419 в межах суми 588 949,65 грн. (з яких 53 531,79 грн. виконавчого збору);

17.02.2015 року державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що знаходяться на наступних рахунках СТОВ ім. Шевченка: №794 (код 643), №794 (код 840), №794 (код 978), №794 (код 980), відкритих в АТ «БМ Банк», МФО 380913, код 03793419 в межах суми 588 949,65 грн. (з яких 53 531,79 грн. виконавчого збору);

17.02.2015 року державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що знаходяться на наступних рахунку СТОВ ім. Шевченка: №7238 (код 980), відкритому в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, код 03793419 в межах суми 588 949,65 грн. (з яких 53 531,79 грн. виконавчого збору).

Тобто, відділ ДВС наклав арешт на всі кошти підприємства, що містяться на його рахунках, в тому числі й на рахунку який використовуються підприємством для виплати заробітної плати працівникам, сплати єдиного соціального внеску та інших обов'язкових зборів та платежів, що позбавило підприємство можливості виплатити заробітну плату працівникам, сплатити ЄСВ та інші обовязкові платежі.

Ці дії ДВС були оскаржені відповідачем в судовому порядку.

29 травня 2015 року Ухвалою Господарського суду Черкаської області у справі №925/2308/14 задоволена скарга СТОВ ім. Шевченка, визнані неправомірними дій ДВС щодо накладення арешту на грошові кошти призначені для оплати праці та сплати до державного бюджету відрахувань із заробітної плати працівників, вирішено питання щодо скасування постанови від 17.02.2015 року державного виконавця, винесеної у виконавчому провадженні №46369422 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що знаходяться на рахунку СТОВ ім. Шевченка: №7238, відкритому в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, код 03793419, який є рахунком для виплати заробітної плати задоволено, зобов'язано відділ державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції повідомити банківську установу про зняття арешту з грошових коштів, які знаходяться на поточному рахунку: №7238 (код 980), в ПАТ «ОТП Банк», МФО 300528, код 03793419, який є рахунком для виплати заробітної плати.

Крім того рішенням Господарського суду Черкаської області від 25.02.2015 у справі № 925/204/15 стягнуто зі СТОВ ім.Шевченка на користь ТОВ «АВУАР-СЕРВІС» 8 038 198 грн. 85 коп. боргу, 877 426 грн. 63 коп. пені, 755 661 грн. 56 коп. втрат в наслідок інфляції, 99 575 грн. 19 коп. 3 % річних, а також 73 080 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору разом 9 843 942 (девять мільйонів вісімсот сорок три тисячі девятсот сорок дві) грн. 23 коп.

Зазначене Рішення набрало законної сили, судом було видано наказ про примусове виконання рішення, який було стягувачем передано до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та 16.04.2015 на підставі наказу відкрито виконавче провадження №47327732.

29.04.2015р. в межах цього ж виконавчого провадження, державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника у межах суми звернення стягнення 9 843 942,23 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого належного боржнику майна.

30.04.2015 року державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що знаходяться на наступних рахунках СТОВ ім. Шевченка:

- №0379, відкритий в АТ «Сбербанк Росії», МФО 320627,

- №9718, відкритий в АТ «Укрексімбанк», МФО 322313,

- №4001, відкритий в ПАТ «Юнекс Банк» м. Київ, МФО 322539,

- №2401, відкритий в ПАТ «Юнекс Банк» м. Київ, МФО 322539,

- №2402, відкритий в ПАТ «Юнекс Банк» м. Київ, МФО 322539,

- №2401, відкритий в ПАТ «Юнекс Банк» м. Київ, МФО 322539,

- №8529, відкритий в ПАТ «Банк Форум», МФО 322948,

- №4, МФО 354712, №, МФО 3547121, №1, МФО 354745, №1, МФО 354745, відкритих в Філії Черкаське відділення АТ Ощадбанк м. Черкаси,

- №794, відкритий в АТ «БМ Банк», МФО 380913,

- №3698, відкритий у Казначействі України, МФО 899998,

- №4001, відкритий в ПАТ «Юнекс Банк» м. Київ, МФО 322539,

- №7238, відкритому в АТ «ОТП Банк», МФО 300528,

Вважаючи дії відділу ДВС щодо накладення арешту на всі кошти підприємства, що містяться на рахунках, які використовуються підприємством для виплати заробітної плати працівникам, сплати єдиного соціального внеску та інших обов'язкових зборів та платежів, неправомірними, СТОВ ім.. Шевченка звернулося до Господарського суду Черкаської області із заявою щодо скасування постанови від 30.04.2015 року прийнятої у виконавчому провадженні №47327732 про арешт коштів боржника, в частині накладення арешту на грошові кошти, призначені для оплати праці та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших відрахувань із заробітної плати, здійснення платежів, повязаних із поточною господарською діяльністю Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім.. Шевченка, що містяться на поточному рахунку: №7238, відкритому в ПАТ «ОТП Банк», МФО 300528, код 03793419.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області у справі №925/871/15 від 10 вересня 2015 року вищевказана заява відповідача була задоволена та скасовано накладений постановою від 30.04.2015 року арешт на грошові кошти відповідача, що знаходяться на його рахунках. Повний текс даної ухвали виготовлений 14.09.2015 року.

Заробітна плата позивачу була виплачена негайно після зняття арешту.

Таким чином, одночасне накладення арешту на кошти, що знаходяться на всіх поточних рахунках підприємства, є неправомірним, оскільки спричиняє невиплату працівникам заробітної плати, чим порушує їхні права, передбачені Конституцією та Законами України, а також призводить до невиконання підприємством визначеного законом обов'язку щодо своєчасної сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших нарахувань на заробітну плату.

Вказані обставини є поважною причиною невиплати відповідачем позивачу належних сум заробітної плати на момент звільнення і свідчать про відсутність його вини у такій невиплаті.

За таких обставин правові підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки у виплаті заробітної плати відсутні.

Відповідно до роз'яснень в п. 3 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 N 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі та гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, порушенні права власності, прав, наданих споживачам, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивач не надав суду достатніх належних доказів в підтвердження факту завдання йому моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, зокрема, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Отже, виходячи з аналізу вищезазначених норм, стягнення моральної шкоди можливо при настанні наслідків, вказаних у ст. 23 Цивільного кодексу України та за наявності вини особи, яка її завдала, проте незаконне накладення арешту на рахунки відповідача, призначені для виплати заробітної плати виключають неправомірність дій відповідача щодо невиплати заробітної плати.

Щодо стягнення заявленої у позові суми коштів 3451,22 грн. компенсації за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції то вона підлягає стягненню з відповідача, оскільки ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та зобовязує боржника сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Розрахунок цих сум зроблено позивачем вірно.

Оскільки позивач при подачі позову відповідно до приписів ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то в порядку ст.49 ГПК України з відповідача на користь бюджету підлягають до стягнення судові витрати у вигляді судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, ч.1 ст.. 80, ст.ст.82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім.. Шевченка, Черкаська область, Черкаський район, с. Софіївка, вул.. Шевченко, б. 39, код 03793419 на користь ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - 3451,22 грн. компенсації за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім.. Шевченка, Черкаська область, Черкаський район, с. Софіївка, вул.. Шевченко, б.39, код 03793419 в доход державного бюджету України судового збору 1218,00 грн.

Провадження у справі в частині стягнення 12325,77 грн. заробітної плати та компенсації за невикористану щорічну відпустку припинити.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 05.10.2015 р.

СУДДЯ К.І. Довгань