ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

08 жовтня 2015 р. Справа № 902/1100/15

Господарський суд Вінницької області в складі головуючого судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Василишеній Н.О.

Представники сторін не з'явилися.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом:Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії Управління магістральних газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; 03065, м. Київ, проспект Космонавта Комарова, 44)

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "МВК ЛІДЕР" в особі Структурного підрозділу "Молочний завод" Товарисва з обмеженою відповідальністю "МВК ЛІДЕР" (23500, м. Шаргород, Вінницької області, вул. Леніна, буд. 284; 10031, м. Житомир, вул. Ватутіна, буд. 45)

про стягнення заборгованості 35 439,31 грн.

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії Управління магістральних газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "МВК ЛІДЕР" в особі Структурного підрозділу "Молочний завод" Товариства з обмеженою відповідальністю "МВК ЛІДЕР" 35 439,31 грн., з яких: 31 840,67 грн. - заборгованість за послуги з транспортування природного газу магістральними газопроводами; 2 952,74 грн. - пеня; 4978,26 грн. - інфляційні та 147,64 грн. - 3% річних.

Ухвалою від 06.08.2015р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/1100/15 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 19.08.2015 р..

Ухвалою суду від 19.08.2015 року розгляд справи відкладено на 08.09.2015 року з підстав неявки представника позивача в засідання суду та неподання останнім витребуваних судом доказів.

Ухвалою суду від 08.09.2015 року, за клопотанням представника позивача, строк розгляду справи продовжено на 15 днів, розгляд справи відкладено на 08.10.2015 року.

На визначену судом дату з"явився представник позивача. Відповідач не скористався правом участі в засіданні суду. При цьому суд зважає, що ухвали суду направлені відповідачу на адресами, зазначеними у позовній заяві та договорі № BRD/2014/0037/НОМЕР_1 від 29.11.2013 року , однак були повернуті на адресу суду з відмітками відділення поштового звязку наступного змісту: "За зазначеною адресою не проживає", "За закінченням терміну зберігання".

З врахуванням наведеного суд зважає на наступне. Відповідно до вимог частин 1, 3 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

В п.3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 11 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вказано, що за змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При неявці сторін в судове засідання суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.19, ч.2 ст.45 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» обов'язок щодо внесення змін про юридичну особу чи фізичну особу-підприємця, які містяться в Єдиному державному реєстрі стосовно місцезнаходження покладається на останніх.

Крім того суд звертає увагу на п.4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 року № 01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році», п.11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 року № 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році», в яких наголошується, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Проте, відповідач своїм правом на участь у засіданні суду та наданні письмових або усних пояснень не скористався, а тому, беручи до уваги той факт, що неявка в засідання суду сторін або їх представників, належним чином та відповідно до законодавства повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

29 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариства "УКРТРАНГАЗ" в особі начальника Бердичівського ЛВУМГ ОСОБА_1 (позивач, за договором Газотранспортне підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МВК ЛІДЕР" в особі структурного підрозділу "Молочний завод" (відповідач, за договором Замовник) уклали Договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № BRD/2014/0037/НОМЕР_1 (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Газотранспортне підприємство зобов'язується надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а Замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами Договору.

Підставою для транспортування газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку Оператором Єдиної газотранспортної системи України (далі - Оператор) відповідно до щомісячного планового забезпечення його споживачів або на славні потреби (п. 2.1. Договору).

Замовник передає Газотранспортному підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у пунктах приймання-передачі газу в магістральні газопроводи Газотранспортного підприємства (п. 2.2. Договору).

Газотранспортне підприємство приймає газ від Замовника на пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи та здійснює його транспортування по території України до ГРС, де передає газ Замовнику в загальному потоці в газорозподільні мережі (п. 2.3. Договору).

Послуги з транспортування газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг) (п. 3.1. Договору).

Газотранспортне підприємство до п'ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печатками Газотранспортного підприємства (п. 3.2. Договору).

Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути Газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов Договору або в судовому порядку (п. 3.3. Договору).

Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з Газотранспортним підприємством (п. 3.4. Договору).

Розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюється за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює регулювання у сфері енергетики. Газотранспортне підприємство зобов'язується розміщувати інформацію про чинні тарифи та своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації (п. 5.1. Договору).

Тарифи, визначені в п. 5.1. Договору, є обов'язковими для Сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись Сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами Договору (п. 5.2. Договору).

Оплати вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів . (п. 5.5. Договору).

У разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із Замовника стягується пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. (п. 7.3. Договору).

Пеня нараховується Газотранспортним підприємством протягом шести місяців, що передують моменту пред'явлення Газотранспортним підприємством претензій та/або звернення Газотранспортним підприємством позовом до суду (п. 7.4. Договору).

Цей Договір набирає чинності з 1 січня 2014 року та укладається на строк до 31 грудня 2014 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 11.1. Договору).

Як свідчать матеріали справи, в період квітень, травень 2015 року відповідачем спожито природний газ в обсязі 127,078 тис. м. куб., загальна вартість якого становить 31 840,67 грн.. Разом з тим, акт наданих послуг за квітень 2015 року, який позивачем направлено на адресу відповідача останнім не підписано та не повернуто. При цьому, відповідачем не надано в письмовій формі мотивованої відмови від підписання акта наданих послуг. Розрахунків за надані йому послуги по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами за вказаний період останнім не проведено.

19 червня 2015 року на адресу відповідача позивач направив претензію за № 1136/16-01 з вимогою оплатити суму боргу за транспортування природного газу по мережах високого тиску в розмірі 31 840,67 грн. на протязі семи днів. Однак, станом на день розгляду справи, зазначена претензія залишається без відповіді та відповідного реагування.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем згідно Договору станом на день прийняття рішення судом становить 31 840,67 грн..

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Беручи до уваги зміст договору укладеного між сторонами, характер взятих на себе сторонами зобов'язань, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини з договору про надання послуг, регулювання яких здійснюється в главі 63 «Послуги. Загальні положення», ст.ст.901-907 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, суд вважає вимогу позивача про стягнення боргу в розмірі 31 840,67 грн. правомірною та обґрунтованою з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Крім суми основного боргу позивач заявлено до стягнення 2 952,74 грн. - пені за період з 21.05.2015 року по 30.07.2015 року, 147,64 грн. - 3% річних за період з 21.05.2015 року по 30.07.2015 року та 498,26 грн. - інфляційних за період травень-липень 2015 року.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 8.3. Договору у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із Замовника стягується пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином суд вважає, що вимоги щодо стягнення пені, інфляційних та 3% річних є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та чинному законодавству.

Суд, перевіривши за допомогою системи «Ліга Закон» правильність наданого позивачем розрахунку пені, 3% річних за визначені в розрахунку періоди, судом не виявлено помилок, в зв'язку з чим вказані вимоги підлягають задоволенню в межах заявлених вимог. При цьому, при нарахуванні інфляційних допущено помилку в бік завищення, оскільки, за визначений в розрахунку період сума інфляційних втрат становить 67,44 грн.. За таких обставин, вимога в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 430,82 грн. задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

З огляду на викладене, в його сукупності, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову з розподілом судових витрат за правилами ст. 49 ГПК України. .

Керуючись ст. 4-5, 22, 32, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МВК ЛІДЕР" в особі Структурного підрозділу "Молочний завод" ТОВ "МВК ЛІДЕР" ((23500, Вінницька область, м. Шаргород, вул. Леніна, буд. 284, ) на користь 00371943) на користь Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії Управління магістральних газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" (03065, м. Київ, проспект Космонавта Комарова, 44, ) 31 840,67 грн. - основного боргу; 2 952,74 грн. - пені; 147,64 грн. 3% річних; 67, 44 коп. - інфляційних втрат та 1804,79 грн. - витрат зі сплати судового збору.

3. В позові в частині стягнення 430,82 грн. інфляційних втрат відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити сторонам рекомендованим листом.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК України 12 жовтня 2015 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2,3 - позивачу (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; 03065, м. Київ, проспект Космонавта Комарова, 44)

4,5 - відповідачу (23500, м. Шаргород, Вінницької області, вул. Леніна, буд. 284; 10031, м. Житомир, вул. Ватутіна, буд. 45)