ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2015 р. Справа № 917/1651/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укртранснафта" (вул. Кутузова, буд. 18/7, м.Київ, 01133)

до Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (вул. Свіштовська, буд. 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39609)

про стягнення 12676,90 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2

Розглядається позовна заява про стягнення 12676,90 грн. на підставі договору поставки (постачання) нафтопродуктів № 1278/2/2118 від 12.05.2014р., з них: 7558,55 грн. пені, 1104,41 грн. - 3% річних, 4013,94 грн. - інфляційних.

Відповідачем у відзиві заявлено клопотання про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені (а.с.33-34).

В судовому засіданні 01.10.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Публічним акціонерним товариством "Укртранснафта" (позивачем) та Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (відповідачем) був укладений договір поставки (постачання) нафтопродуктів № 1278/2/2118 від 12.05.2014р. (а.с.10-12).

Відповідно до п.1.1 Договору відповідач, як постачальник зобовязався поставити покупцеві нафтопродукти, а покупець (позивач) зобовязався їх прийняти і оплатити в асортименті і кількості, визначених в таблиці № 1, а саме: сірку технічну газовану грудкову сорт 9920 ДСТУ 2181-93, кількістю 840,872 тонн.

Згідно п.3.3. Договору строк передачі товару травень 2014р.

За п.4 Договору вартість товару складає 285893,11 грн. (з ПДВ).

На виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв 840,872 тонн товару на загальну суму 285893,11 грн. Зазначене підтверджується двостороннє підписаним актом приймання - передачі нафтопродуктів № 1/05 від 12.05.2014р. на суму 285 893,11 грн. (а.с.13).

Відповідно до п. 4.3. Договору покупець здійснює оплату товару в розмірі 100% від загальної вартості кожної партії поставленого товару впродовж 30 календарних днів від дати передачі товару згідно з актом приймання - передачі нафтопродуктів, зазначеному в п.3.2 даного Договору. Підставою для перерахування оплати за товар є акт приймання-передачі нафтопродуктів. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, який вказаний в даному Договорі. Оплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника з зазначенням в платіжному документів номера і дати даного Договору та найменування товару.

29.07.2014р. відповідач сплатив позивачеві 285893,11 грн. вартості товару, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача від (а.с.14-15).

Отже, відповідач оплатив товар повністю, але при цьому порушив строки оплати, встановлені пунктом 4.3 Договору.

Пунктом 5.2 Договору встановлено, що у разі порушення строків здійснення платежів за цим Договором, покупець сплачує постачальнику, на вимогу останнього, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

За прострочення оплати товару за пероід 12.06.2014р. - 28.07.2014р. позивач нарахував відповідачу 7558,55 грн. пені, 1104,41 грн. 3% річних, 4013,94 грн. інфляційних (а.с.4-5).

Статтею 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст. 193 ГК України.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Враховуючи факт прострочення оплати товару, позивачем на підставі пункту 5.2 договору обгрунтовано нараховано 7558,55 грн. пені за період 12.06.2014р. - 28.07.2014р.

Відповідачем подано суду заяву (вхід. № 13613 від 21.09.2015р.) про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені (а.с.33-34).

За статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Частиною другою ст. 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

По вимогам про стягнення пені, нарахованої до 28.07.2014р., строк позовної давності сплив 28.07.2015р.

Позовна заява була направлена до суду 29.07.2015р., що підтверджено поштовим календарним штемпелем на конверті (а.с.20).

Таким чином, вимоги про стягнення пені заявлені позивачем після спливу позовної давності.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Доказів в підтвердження поважних причин пропущення строку позовної давності позивач суду не надав.

З огляду на викладене, у позові в частині стягнення пені слід відмовити.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивачем на підставі ст. 625 ЦК України за період 12.06.2014р. по 28.07.2014р. нараховано 1104,41 грн. - 3% річних та 4013,94 грн. інфляційних.

Після проведення перевірки правильності нарахування 3% річних судом встановлено, що за період 12.06.2014р. по 28.07.2014р. сума річних становить 1104,41 грн. Отже, позовні вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.

В п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» розяснено, що Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З врахуванням викладеного, інфляційні підлягають нарахуванню за липень 2014р., сума, на яку збільшився борг в звязку з інфляцією за цей період становить 1143,57 грн. (розрахунки суду залучено до справи). Позовні вимоги в цій частині є правомірними. Вимоги в частині стягнення 2870,37 грн. інфляційних слід відхилити за їх безпідставністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (вул. Свіштовська, буд. 3, м.Кременчук, Полтавська область, 39609, ідентифікаційний код 00152307) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртранснафта" (вул. Кутузова, буд. 18/7, м.Київ, 01133, ідентифікаційний код 31570412) 1104грн. 41 коп. - річних, 1143грн. 57 коп. - інфляційних, 17грн. 73 коп. - витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано: 06.10.2015р.

Суддя Безрук Т. М.