ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.10.2015 Справа № 905/1921/15

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А. при помічнику судді Буховець С.А. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», Донецька область, м. Маріуполь в особі Словянського регіонального виробничого управління, Донецька область, м. Словянськ

до відповідача: Комунального виробничого підприємства «Краматорський водоканал», Донецька область, м. Краматорськ

про: стягнення пені у розмірі 691693,71 грн., 3% річних у розмірі 208738,32 грн., інфляційні витрати у розмірі 3360094,83 грн.

За участі представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю №03-52 від 19.12.2014р.;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю №05-6630 від 06.10.2015р.;

ОСОБА_3 за довіреністю №05-09/1296 від 23.03.2015р.

Позивач, Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу», Донецька область, м. Маріуполь в особі Словянського регіонального виробничого управління, Донецька область, м. Словянськ, звернувся до господарського суду з позовом до Комунального виробничого підприємства «Краматорський водоканал», Донецька область, м. Краматорськ про стягнення стягнення пені у розмірі 691693,71 грн., 3% річних у розмірі 208738,32 грн., інфляційні витрати у розмірі 3360094,83 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору про надання послуг з централізованого питного водопостачання №28/4-2 від 28.04.2012р., додаткові угоди: від 26.12.2012р., від 03.12.2013р., від 12.12.2014р., акт №8 від 31.08.2013р., рахунки-фактури, акт №9 від 30.09.2013р., №10 від 31.10.2013р., №11 від 31.11.2013р., №12 від 31.12.2013р., №1 від 31.01.2014р., №2 від 28.02.2014р., №3 від 31.03.2014р., №4 від 30.04.2014р., №5 від 31.05.2014р., №6 від 30.06.2014р., №7 від 31.07.2014р., №8 від 31.08.2014р., №9 від 30.09.2014р., №10 від 31.10.2014р., №11 від 30.11.2014р., №12 від 31.12.2014р., №1 від 31.01.2015р., №2 від 28.02.2015р., №3 від 31.03.2015р., №4 від 30.04.2015р., №5 від 31.05.2015р., №6 від 30.06.2015р., №7 від 31.07.2015р.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Через канцелярію суду надали клопотання про зменшення розміру пені та посилався на порядок надання субвенцій у 2013р. затверджено Постановою КМУ №167 від 20.03.2013р.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

28.04.2012р. між Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» в особі Словянського регіонального виробничого управління (надалі Виробник) та Комунальним виробничим підприємством «Краматорський водоканал» (надалі Споживач) укладено договір про надання послуг з централізованого питного водопостачання №28/4-2 (надалі Договір), відповідно до п.1.1. Договору та додаткової угоди від 12.12.2014р., Виробник зобов'язується надавати Споживачеві послуги з централізованого питного водопостачання в обсягах згідно з узгодженим обсягом (Додаток №1г до Договору), а Споживач зобов'язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених Договором.

Надання послуг водопостачання здійснюється рівномірно протягом усього періоду дії договору в межах узгоджених обсягів, зазначених у Додатку №1г (п.2.1. Договору).

За умов п.4.13. Договору визначено, кількість поданої води оформлюється двосторонніми актами.

Договір набирає чинності при досягненні сторонами угоди з усіх істотних умов і діє до 31.12.2015р. (Додаткова угода від 12.12.2014р. до Договору).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), ст. 173 Господарського кодексу України (надалі ГК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Як встановлено, сторонами у відповідності з умовами договору про надання послуг з централізованого питного водопостачання №28/4-2 від 28.04.2012р. було складено та підписано акти: №8 від 31.08.2013р., №9 від 30.09.2013р., №10 від 31.10.2013р., №11 від 31.11.2013р., №12 від 31.12.2013р., №1 від 31.01.2014р., №2 від 28.02.2014р., №3 від 31.03.2014р., №4 від 30.04.2014р., №5 від 31.05.2014р., №6 від 30.06.2014р., №7 від 31.07.2014р., №8 від 31.08.2014р., №9 від 30.09.2014р., №10 від 31.10.2014р., №11 від 30.11.2014р., №12 від 31.12.2014р., №1 від 31.01.2015р., №2 від 28.02.2015р., №3 від 31.03.2015р., №4 від 30.04.2015р., №5 від 31.05.2015р., №6 від 30.06.2015р., №7 від 31.07.2015р., в яких було визначено місце встановлення та підключення водомірів, покази приладів обліку, кількість поданої води.

Крім цього, позивачем також було складено акти-рахунки та рахунки-фактури за період з 01.08.2013р. по 31.07.2015р., згідно яких вартість наданих позивачем відповідачу послуг становить 7212577,65 грн. з урахуванням часткового погашення заборгованості відповідачем.

Згідно вимог ст.ст. 525, 615 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно п.5.5. Договору, Споживач зобовязаний здійснити остаточний розрахунок за надані послуги за минулий місяць самостійно на підставі підписаного сторонами акту в отриманні води платіжним дорученням, з урахуванням поточних оплат, в строк до 1-го числа місяця наступного за звітом.

Таким чином, за висновками суду, відповідач мав сплатити вартість наданих позивачем послуг:

- за серпень 2014р. в строк до 01.09.2014р.;

- за вересень 2014р. в строк до 01.10.2014р.;

- за жовтень 2014р. в строк до 01.11.2014р.;

- за листопад 2014р. в строк до 01.12.2014р.;

- за грудень 2014р. в строк до 01.01.2015р.;

- за січень 2015р. в строк до 01.02.2015р.;

- за лютий 2015р. в строк до 01.03.2015р.;

- за березень 2015р. в строк до 01.04.2015р.;

- за квітень 2015р. в строк до 01.05.2015р.;

- за травень 2015р. в строк до 01.06.2015р.;

- за червень 2015р. в строк до 01.07.2015р;

- за липень 2015р. в строк до 01.08.2015р.

В порушення умов договору, вимог зазначених статей Цивільного та Господарського кодексів України відповідач оплатив з порушенням строків оплати.

Згідно ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», на відшкодування втрат у разі затвердження відповідним органом місцевого самоврядування цін/тарифів нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Пунктом 7 ст. 30 вказано, що центральні органи виконавчої влади, національної комісії, що здійснюють державне регулювання у відповідній сфері, несуть відповідальність за наслідки встановлення або регулювання цін/тарифів, що змінюються ними відповідно до їхніх повноважень. Встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижче розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво не допускається.

З метою погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, здійснюється перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам із загального фонду Державного бюджету України, які передбачені в Законі України «Про державний бюджет на рік».

Порядок надання субвенцій у 2013р. затверджено Постановою КМУ №167 від 20.03.2013р. «Про затвердження Порядку та умов надання у 2013р. субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування». Відповідно до цієї Постанови КВП «Краматорський водоканал» отримало у 2013р. субвенції, та погасило заборгованість перед Словянським регіональним виробничим управлінням Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» частково на суму 2047545,35 грн. Сума непогашеної заборгованості перед Словянським регіональним виробничим управлінням Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на 01.01.2014р. становила 498338,16 грн.

Станом на 01.01.2014р. заборгованість з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для КВП «Краматорський водоканал» становила 17425973,00 грн., згідно Протоколу від 25.02.2014р. №81 засідання територіальної комісії з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу.

Відповідно до постанови КМУ №30 від 29.01.2014р. «Про деякі питання надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведенню тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування», Позивачем ті Відповідачем були укладені примірні договори що затверджено зазначеною постановою, в яких сторони домовились про порядок проведення взаєморозрахунків, для погашення заборгованості за послуги водопостачання спожиті:

Відповідно договору №30Е/127 від 13.06.2014р.

- у 2013р. згідно договору від 28.04.2012р. №28/4-2 на суму 498338,16 грн.;

- у 2014р. згідно договору від 28.04.2012р. №28/4-2 на суму 824448,01 грн.

Відповідно договору №30Е/138 від 13.06.2014р.:

- у 2014р. згідно договору від 28.04.2012р. №28/4-2 на суму 532906,40 грн

Станом на 01.04.2015р. заборгованість з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для КВП «Краматорський водоканал» становила 27800210,00 грн., згідно Протоколу від 19.06.2015р. №88 засідання територіальної комісії з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу.

Відповідно до постанови КМУ №375 від 04.06.2015р. «Питання погашення у 2015р. заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню», Позивачем ті Відповідачем були укладений договір що затверджено зазначеною постановою, а якому сторони домовились про порядок проведення взаєморозрахунків, для погашення заборгованості за послуги водопостачання спожиті:

Відповідно договору №5/375/3 від 13.08.2015р.:

- у 2013р. згідно договору від 28.04.2012р. №28/4-2 на суму 498338,16 грн.;

- у 2014р. згідно договору від 28.04.2012р. №28/4-2 на суму 4861531,39 грн.

У вересні місяці 2015р. взаєморозрахунки здійснились.

У судовому засіданні позивач підтвердив здійснення розрахунків.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 208738,32 грн., інфляційні витрати у розмірі 3360094,83 грн., пені у розмірі 691693,71 грн.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.7.4. Договору, Споживач, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Заявлені до стягнення розміри 3% річних за період з серпня 2013р. по липень 2015р. у розмірі 208738,32 грн., суд перевірив на правильність розрахунку та дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині.

Заявлені до стягнення розміри інфляційних витрат за період з серпня 2013р. по червень 2015р. у розмірі 3360094,83 грн., суд перевірив на правильність розрахунку та дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині.

Окрім суми 3% річних та інфляційних витрат позивачем заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 691693,71 грн. відповідно до п.7.3. Договору.

Судом клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50% задовольнити.

Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Таким чином, необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій та розмір, до якого вони підлягають зменшенню, Закон відносить на розсуд суду.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Згідно ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

З огляду на вищевикладене, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, та враховуючи фінансове становище боржника суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п.7.3. Договору, у випадку порушення строків оплати за отриманий Товар, Покупець виплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати. Пеня нараховується та виплачується до моменту фактичної оплати.

Таким чином, умовами договору сторони передбачили нарахування пені за невиконання зобовязання з оплати отриманого товару та за неналежне виконання зобовязання щодо оплати поставленого товару.

Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачити в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобовязання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Враховуючи скрутне фінансове становище відповідача та клопотання про зменшення розміру пені, суд зменшує розмір пені на 50% та стягує з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 345846,86 грн.

В частині позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 345846,85 грн., суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 526, 530, 536, 549, 625, 627, 655, 692, 693 п.п.1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 216-218, 230, 232 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», Донецька область, м. Маріуполь в особі Словянського регіонального виробничого управління, Донецька область, м. Словянськ до Комунального виробничого підприємства «Краматорський водоканал», Донецька область, м. Краматорськ про стягнення пені у розмірі 691693,71 грн., 3% річних у розмірі 208738,32 грн., інфляційні витрати у розмірі 3360094,83 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Комунального виробничого підприємства «Краматорський водоканал» (84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Південна, буд. 6; ) на користь Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», Донецька область, м. Маріуполь в особі Словянського регіонального виробничого управління (84112, Донецька область, м. Словянськ, вул. Леніна, буд. 13; ) заборгованість пені у розмірі 345846,86 грн., 3% річних у розмірі 208738,32 грн., інфляційні витрати у розмірі 3360094,83 грн., судовий збір у розмірі 63907,90 грн.

В вимогах в частині стягнення пені у розмірі 345846,85 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.А. Бойко

Вик. помічник судді Буховець С.А.

т.050-144-78-99