ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2015 року Справа № 904/166/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Кузнецова В.О.

при секретарі судового засідання: Сусла Я.Б.

за участю представників сторін:

від скаржника: ОСОБА_1, паспорт № АМ226996 від 18.12.2000р., ОСОБА_2, представник, довіреність №83 від 19.03.14р.

представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2015р. у справі № 904/166/14

за позовом ОСОБА_1, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Севеко", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення вартості частки у статутному капіталі в розмірі 5 495 600,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2015р. у справі № 904/166/14 (головуючий суддя - Ліпинський О.В., судді - Петрова В.І., Мартинюк С.В.) в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 17.08.2015 року про вжиття заходів до забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний господарський суд скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2015р. у справі № 904/166/14 та заборонити Відповідачеві подавати Державному реєстратору відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, вносити зміни до відомостей ТОВ "Торговий дім Севеко", що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та подавати документи на здійснення державної реєстрації змін до статуту ТОВ "Торговий Дім Севеко" на підставі рішень загальних зборів учасників ТОВ "Торговий Дім Севеко" щодо відчуження, міни, передачі в заставу (будь-яке розпорядження), або у статутний капітал іншим особам, належних ОСОБА_3 корпоративних прав.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята без встановлення усіх обставин справи, що мають значення для справи. Так, господарським судом не враховано, що ТОВ "Торговий Дім Севеко" змінило своє місцезнаходження, але не повідомило про це позивача. Також, відповідачем вчиняються дії спрямовані на передачу належного йому майна на користь підставних осіб, що зробить неможливим виконання рішення у справі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.09.2015 року відновлено строк подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд скарги призначено у судовому засіданні на 24.09.2015 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2015 року розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 08.10.2015р.

У судових засіданнях позивач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали у повному обсягу.

Відповідач наданим йому правом участі у судовому засіданні не скористався та не забезпечив явку в судове засідання свого повноважного представника, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, копії матеріалів справи є достатніми для її розгляду, а апеляційний суд обмежений певним процесуальним строком на розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду, колегія суддів вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши копії матеріалів справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, судова колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з копій матеріалів справи, позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просить суд стягнути з відповідача 5 495 600,00 грн. 00 коп. вартості частини майна товариства, пропорційну часті ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ "Торговий дім Севеко".

17.08.2015 року позивач звернувся до господарського суду з заявою про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони відповідачу подавати Державному реєстратору відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, вносити зміни до відомостей ТОВ "Торговий дім Севеко", що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та подавати документи на здійснення державної реєстрації змін до статуту ТОВ "Торговий Дім Севеко" на підставі рішень загальних зборів учасників ТОВ "Торговий Дім Севеко" щодо відчуження, міни, передачі в заставу (будь-яке розпорядження), або у статутний капітал іншим особам, належних ОСОБА_3 корпоративних прав.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2015р. у справі № 904/166/14 в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 17.08.2015 року про вжиття заходів до забезпечення позову відмовлено.

Зазначена ухвала і є предметом апеляційного оскарження.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість ухвали господарського суду від 17.08.2015 року, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно ст. 67 ГПК України, в редакції на час винесення оскаржуваної ухвали, позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Про забезпечення позову виноситься ухвала.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено.

Не допускається забезпечення позову у справах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення; надавати емітентом, реєстратором, зберігачем, депозитарієм реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства; участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства; здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством повноваження

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов'язку вчиняти певні дії.

Не допускається забезпечення позову у справах, відповідачем у яких є неплатоспроможний банк або Фонд гарантування вкладів фізичних осіб шляхом: накладення арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, може бути передано приймаючому або перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передане майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.

Господарський суд, який розглядає спір про право власності на акції (частки, паї) товариства, може винести ухвалу про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту цього товариства в частині зміни розміру статутного капіталу.

Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Види забезпечення позову можуть використовуватися господарським судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, заборона вчиняти дії має стосуватися лише пакета акцій, безпосередньо пов'язаного з предметом спору.

Не допускається забезпечення позову заходами, не передбаченими цим Кодексом.

Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду, а ст. 67 ГПК України визначено вичерпний перелік заходів забезпечення позову.

Так, згідно наведеної правової норми позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу або іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Також, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Проте, заявлені позивачем заходи до забезпечення позову не співвідносяться із заявленими ним позовними вимогами, не стосуються предмету позову та відповідно не можуть бути реальною гарантією реального виконання рішення суду, а адекватним та достатнім заходом для забезпечення даного позову є накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах ціни позову, що і було здійснено господарським судом у справі.

Окрім цього, процесуальний закон містить пряму заборону на забезпечення позову у справах, що виникають з корпоративних відносин, якою і є дана справа, шляхом заборони здійснювати органам державної влади та органам місцевого самоврядування покладені на них згідно із законодавством повноваження (ч. 4 ст. 67 ГПК України).

Зазначені ж у заяві позивача про вжиття заходів до забезпечення позову вимоги фактично спрямовані на ухилення від законодавчої заборони вжиття заходів до забезпечення позову у вищенаведений спосіб.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом про відсутність правових підстав, передбачених ст.ст. 66, 67 ГПК України для вжиття заходів до забезпечення позову у встановлений позивачем спосіб.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а оскаржувана ухвала господарського суду відповідає чинному законодавству, тому підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2015р. відсутні.

Згідно ст. 49 ГПК України, сплачені судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 609,00 грн. слід віднести на скаржника.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2015р. у справі № 904/166/14 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2015р. у справі № 904/166/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.О. Кузнецов

Повний текст постанови виготовлено та підписано 09.10.2015 року.