ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2015р. Справа№ 914/2900/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Оптімум Профіт, м. Вишневе Київської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Україна, м. Львів

про стягнення 13 061, 06 грн.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - представник

від відповідача: не зявився

Розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Оптімум Профіт до Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Україна про стягнення 13 061, 06 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.08.2015 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 14.09.2015 р.

Розгляд справи відкладався з підстав зазначених у відповідній ухвалі суду.

В судові засідання представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених в позовній заяві та усних поясненнях.

Відповідач вимог суду, зазначених в ухвалах про порушення справи та про відкладення справи не виконав, витребуваних доказів не подав, явки свого представника в засідання суду не забезпечив, про причини невиконання вимог суду не повідомив. Ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи скеровувалися відповідачу, відповідно до вимог ст. 64 ГПК України, на адресу зазначену у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про державну реєстрацію.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи в порядку ст. 75 ГПК України, суд встановив наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю Оптімум Профіт (надалі - позивач) звернулося в господарський суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Україна (надалі - відповідач) про стягнення 13 061, 06 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 14.05.2015 р. між ним та відповідачем був укладений договір поставки № НОМЕР_1 (надалі договір). Відповідно до умов договору позивач зобовязується передати у власність відповідача, а відповідач приймати та оплачувати на умовах і у порядку, визначених цим договором та додатками до нього, товар в асортименті та за цінами, вказаними у специфікації, яка підписана та скріплена печатками сторін та є невідємною частиною цього договору.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 12 949, 56 грн., що підтверджується видатковою накладною від 21.05.2015 р. № РНОП-003551.

В пункті 11.2 договору встановлено, що термін оплати за продукцію становить 14 календарних днів з дати поставки товару. Таким чином, відповідач зобовязаний був здійснити оплату за поставлений позивачем товар до 04.06.2015 р.

Проте, відповідач за поставлений товар оплату не здійснив, в результаті чого у нього виникла заборгованість в розмірі 12 949, 56 грн.

26.05.2015 р. між сторонами було проведено звірку взаєморозрахунків, де відповідач підтвердив наявність заборгованості перед позивачем в розмірі 12 949, 56 грн.

На час розгляду справи судом заборгованість відповідача перед позивачем не погашена та складає 12 949, 56 грн., яку останній просить стягнути з відповідача на свою користь.

Крім стягнення основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача, на підставі п. 7.1 договору, пеню в розмірі 106, 18 грн. та на підставі ст. 625 ЦК України, 3% річних в розмірі 5, 32 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступних мотивів.

Відповідно до статті ст. 526 ЦК України, 193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом, 14.05.2015 р. між сторонами був укладений договір поставки № НОМЕР_1, відповідно до умов якого позивач зобовязався передати у власність відповідача, а відповідач прийняти та оплатити на умовах і у порядку, визначених цим договором та додатками до нього, товар в асортименті та за цінами, вказаними у специфікації, яка підписана та скріплена печатками сторін та є невідємною частиною цього договору.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 12 949, 56 грн., що підтверджується видатковою накладною від 21.05.2015 р. № РНОП-003551.

Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

В пункті 11.2 договору встановлено термін оплати за продукцію, який становить 14 календарних днів з дати поставки товару. Таким чином, відповідач зобовязаний був здійснити оплату за поставлений позивачем товар до 04.06.2015 р.

Однак відповідач за поставлений позивачем товар оплату не здійснив, в результаті чого у нього виникла заборгованість в розмірі 12 949, 56 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки представник відповідача в судові засідання не зявився, доказів погашення заборгованості за поставлений йому товар не представив, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 12 949, 56 грн. підлягають до задоволення.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної статті позивачем було нараховано відповідачу 3% річних в розмірі 5, 32 грн. Суд вважає, що їх розрахунок проведено вірно, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, розмір пені встановлюється за згодою сторін та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

На підставі п. 7.1 договору, позивачем була нарахована відповідача пеня в розмірі 106, 18 грн. Перевіривши розрахунок пені, суд вважає, що нарахування пені позивачем проведено відповідно до вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір покладаються на нього повністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, суд ,-

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 груп Україна» (79024, м. Львів, вул. Промислова, 45, офіс 16, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімум Профіт» (08132, м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, вул. Промислова, 5, ) суму у розмірі 14 888, 06 грн. з них:

- 12 949, 56 грн. основної заборгованості;

- 5, 32 грн. 3 % річних;

- 106, 18 грн. пені;

- 1 827, 00 грн. судового збору.

3. Наказ видати відповідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 05.10.2015 року.

Суддя Манюк П.Т.