ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.10.2015 Справа № 905/1781/15

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А. при помічнику судді Буховець С.А. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів», Дніпропетровська область, м. Нікополь

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», Донецька область, м. Маріуполь

про: стягнення пені у розмірі 694630,82 грн., 3% річних у розмірі 34731,54 грн.

З участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю №284-4016 від 17.10.2015р.

від відповідача: не зявився.

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів», Дніпропетровська область, м. Нікополь, звернулось до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», Донецька область, м. Маріуполь про стягнення пені у розмірі 694630,82 грн., 3% річних у розмірі 34731,54 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки №151501/1406392 від 05.12.2014р., специфікації: №1 від 09.01.2015р., №2 від 09.01.2015р., №3 від 09.01.2015р., №4 від 09.01.2015р., №5 від 04.02.2015р., №6 від 04.02.2015р., №7 від 04.02.2015р., №8 від 04.02.2015р., додаткова угода №1/1/1501863 від 04.02.2015р., специфікація №9 від 04.02.2015р., додаткова угода №1/1500865 від 16.02.2015р., додаткова угода №2/1501123 від 02.03.2015р., №10 від 02.03.2015р., №11 від 02.03.2015р., №12 від 02.03.2015р., № 13 від 06.03.2015р., №14 від 01.04.2015р., №15 від 01.04.2015р., рахунки, накладні.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. На електронну адресу суду надіслав відзив на позовну заяву №09-10-38 від 05.10.2015р. з додатками, в якому просить зменшити суму пені на 80%.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), ст.173 Господарського кодексу України (надалі ГК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст. 11, 509 ЦК України, ст. 174 ГК України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно ст. 712 ЦК України, ст.265 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

05.12.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів» (надалі Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» (надалі Покупець) був укладений договір поставки №151501/1406392, за умовами якого Постачальник зобовязався поставити та передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити згідно п.3.4 договору феросплави, протягом строку з 01.01.2015р. по 30.04.2015р. на умовах, у кількості та строки, вказані у специфікаціях до договору, які є його невідємними частинами (п.1.1. Договору).

Згідно до п.2.1. Договору, поставка товару здійснюється на умовах СРТ, залізнична станція Сартана Донецької залізниці. Можливе постачання товару на умовах ФСА, склад вантажовідправника, автотранспортом покупця. Партією поставки товару за цим договором є кількість товару, відвантаженого для перевезення за однією залізничною накладною.

Відповідно до п.2.3. Договору, датою поставки товару, при постачанні залізничним транспортом, вважається дата штемпеля на залізничній накладній ст. Нікополь.

Сторонами до Договору поставки №151501/1406392 від 05.12.2014р. підписані специфікації: №1 від 09.01.2015р., №2 від 09.01.2015р., №3 від 09.01.2015р., №4 від 09.01.2015р., №5 від 04.02.2015р., №6 від 04.02.2015р., №7 від 04.02.2015р., №8 від 04.02.2015р., №9 від 04.02.2015р., №10 від 02.03.2015р., №11 від 02.03.2015р., №12 від 02.03.2015р., № 13 від 06.03.2015р., №14 від 01.04.2015р., №15 від 01.04.2015р., в яких було узгоджено найменування товару, його якість, кількість, ціну реалізації, строки поставки, загальну суми по специфікації тощо.

Як встановлено судом, згідно з наданими до матеріалів справи:

- залізничними накладними №47434113, №47434071, №47434063, №47434121, №47434089, №47434139, №47434097, 47434147 у вагонах №67891861, №66728114, №62251434, №65382178, №66601576, №67858431, №67843730, №67153585 позивачем було поставлено відповідачу 26.03.2015р. товар на суму 12203199,98 грн. (рахунок №199035 від 26.03.2015р.);

- залізничними накладними №47531652, №47531686, №47531629, №47531710, №47531660, №47531702, №47531678, №47531645, №47531694 у вагонах №66690181, №66713876, №66170234, №67186403, №66707530, №66939943, №66709924, №66178856, №66780073 позивачем було поставлено відповідачу 29.03.2015р. товар на суму 16707107,48 грн. (рахунок №199132 від 29.03.2015р.);

- залізничними накладними №47184270, №47184296 у вагонах №67673582, №65285868 позивачем було поставлено відповідачу 17.03.2015р. товар на суму 8524411,02 грн. (рахунок №199135 від 17.03.2015р.).

Відповідачем факт отримання від позивача вказаного товару саме за договором №151501/1406392 від 05.12.2014р. не заперечується.

Згідно вимог ст.ст. 525, 615 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Пунктом 3.4 Договору поставки №151501/1406392 від 05.12.2014р. встановлено, що відповідач здійснює оплату товару, що постачається, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача протягом 30 банківських днів з дати поставки товару.

Оплата буде здійснюватися на користь позивача на розрахунковий рахунок №9082 в ПАТ КБ «ПриватБанк», 49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, МФО 305299 (п.3.6. Договору).

Таким чином, за висновками суду, відповідач мав сплатити вартість товару, отриманого від позивача:

- 26.03.2015р. в строк до 13.05.2015р.;

- 29.03.2015р. в строк до 14.05.2015р.;

- 17.03.2015р. в строк до 30.04.2015р.

Як встановлено, згідно з довідкою від 24.06.2015р. №Е.21.0.0.0/4-41627 ПАТ КБ «ПриватБанк» на поточний рахунок №9082 ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» надійшли кошти від ПАТ «МК Азовсталь»:

- 25.05.2015р. на суму 10095047,75 грн.;

- 27.05.2015р. на суму 3500000,00 грн.;

- 29.05.2015р. на суму 1300000,00 грн.;

- 27.05.2015р. на суму 15000000,00 грн.;

- 29.05.2015р. на суму 1707107,48 грн.;

- 05.05.2015р. на суму 8524411,02 грн.

Таким чином, за висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів за поставлений товару всупереч ст. 526 ЦК України, ст.193 ГК України відповідач виконав з простроченням.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 34731,54 грн., відповідно до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені до стягнення 3% річних у розмірі 34731,54 грн., суд перевірив на правильність розрахунку та дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині.

Також, позивачем заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 694630,82 грн., відповідно до п.7.6. Договору.

Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Таким чином, необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій та розмір, до якого вони підлягають зменшенню, Закон відносить на розсуд суду.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Згідно ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

З огляду на вищевикладене, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, та враховуючи фінансове становище боржника суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.7.6. Договору, сторонами узгоджено, що у випадку порушення відповідачем строків оплати за поставлений товар, останній сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідний період, за кожен день прострочення оплати.

Таким чином, умовами договору сторони передбачили нарахування пені за невиконання зобовязання з оплати отриманого товару та за неналежне виконання зобовязання щодо оплати поставленого товару.

Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачити в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобовязання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Судом клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 80% задовольнити частково.

Враховуючи скрутне фінансове становище відповідача, суд зменшує розмір пені на 50% та стягує з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 347315,41 грн.

В частині позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 347315,41 грн., суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 11, 509, 526, 530, 536, 549, 625, 627, 655, 692, 693 п.п.1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 174, 193, 216-218, 265, 230, 232 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів», Дніпропетровська область, м. Нікополь до Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», Донецька область, м. Маріуполь про стягнення пені у розмірі 694630,82 грн., 3% річних у розмірі 34731,54 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, буд. 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 310, ) заборгованість пені у розмірі 347315,41 грн., 3% річних у розмірі 34731,54 грн., судовий збір у розмірі 7640,80 грн.

В вимогах в частині стягнення пені у розмірі 347315,41 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.А. Бойко

Вик. помічник судді Буховець С.А.

т.050-144-78-99