ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Справа № 908/256/15-г

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя : Корсак В.А.

судді: Данилова М.В., Данилова Т.Б. (доповідач)

розглянувши матеріали касаційних скаргвідкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 23.06.2015р.
у справі господарського суду№908/256/15-г Запорізької області
за позовом відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго"
довідкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"
про за участю представників сторін: позивача - відповідача -розірвання договору на користування електричною енергією пр. Цмокаленко О.С. - дов. №310 від 15.06.15р. не з'явився

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року відкрите акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" про розірвання договору на користування електричною енергією №1 від 10.01.2001р. укладеного між сторонами у даній справі.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.03.2015р. (суддя Попова І.А.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 23.06.2015р. (судді Чернота Л.Ф., Бойченко К.І., Стойка О.В.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відкрите акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення і постанову, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши присутнього в судовому засіданні представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні і постанові та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем було укладено договір про користування електричною енергією №1 від 10.01.2001р.

Строк дії договору №1 узгоджено п.10, яким встановлено, що даний договір укладений на строк до 31.12.2001р. та вступає в силу з моменту його підписання та вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення цього строку не буде заяви однієї із сторін про відмову від договору або його перегляд. Договір діє в редакції додаткових угод, які неодноразово укладалися сторонами.

Позивачем направлено лист №007/44/18107 від 13.10.2014р. на адресу відповідача щодо підтвердження наміру продовжити на 2015 рік договір про постачання електричної енергії №1 від 10.01.2001р. Останнім надано відповідь листом №33/2082534 від 17.10.2014р., яким погоджено продовження дії договору №1д 10.01.2001р. на 2015 рік.

Листом №007/44/17850 від 28.11.2014р. відкрите акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" звернулось до відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" з пропозицією про розірвання договору на користування електричною енергією №1 від 10.01.2001р., так як, на думку позивача, вказаний договір не відповідає діючим Правилам користування електричною енергією та типовому договору. Відповідач пропозицію розглянув, та вважає, що договір в редакції з урахуванням внесених змін та доповнень до нього відповідає вимогам Правил користування електричною енергією, в зв'язку з цим відсутня необхідність в його розірванні та укладанні нового договору, про що виклав у листі №11/2100187 від 19.12.2014р., направленому на адресу позивача.

Розглядаючи справу по суті, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Законом України "Про електроенергетику" та Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. №28, в редакції постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики від 17.10.2005р. №910, регулюються відносини щодо постачання електричної енергії.

Пунктом 1.13 Правил передбачено, що укладання, внесення змін, подовження чи розірвання будь-якого із договорів здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил.

Відповідно до ст.652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не впливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених ч. 4 цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно з слідуючих умов: - в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; - зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; - виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; - із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

При цьому, істотна зміна обставин повинна ускладнити виконання зобов'язань настільки, що це призведе до неможливості його виконання, у зв'язку з такими обставинами.

Щодо посилань позивача на те, що 17.10.2005р. в Правила користування електричною енергією внесено зміни та затверджено типовий договір про технічне забезпечення електропостачання споживача, яким договір на користування електричною енергією від 10.01.2001р. не відповідає, то судами встановлено, що постановою НКРЕ від 17.10.2005р. №910 внесено зміни до Правил користування електричною енергією та суб'єктам господарювання, на яких поширюється дія Правил, запропоновано протягом трьох років від дати набрання чинності цією постановою привести взаємовідносини між собою у відповідність до вимог Правил.

Затвердження типового договору про технічне забезпечення електропостачання споживача після укладання сторонами договору не є підставою згідно ст.ст.651, 652 ЦК України для безумовного розірвання спірного договору.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що відповідність укладеного між сторонами договору №1 від 10.01.2001р. із змінами та доповненнями, умовам типового договору, затвердженого НКРЕ 17.10.2005р. не є предметом даного судового спору.

Тобто, законодавцем надано можливість сторонам самостійно вирішити питання про заміну змісту договору у зв'язку із зміною законодавства та привести його зміст у відповідність до діючих норм законодавства. При цьому, в постанові не вказано, що договори, які не будуть приведені у відповідність, втрачають чинність.

За таких обставин, суди дійшли до висновку, що зміна законодавства, про яку зазначає позивач, не може вважатись такою істотною зміною обставин в розумінні ст.652 Цивільного кодексу України, з настанням яких виникли підстави для розірвання спірного Договору, оскільки законодавство пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ст.652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин, тому доводи позивача про наявність підстав, передбачених ст.652 Цивільного кодексу України про розірвання спірного договору за рішенням суду визнані судами необґрунтованими.

Щодо посилань позивача про наявність підстав для розірвання договору відповідно до ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України, то суди виходили з того, що відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

При цьому, судами встановлено, що позивач не зазначає про наявність допущення відповідачем істотних порушень умов договору. Також позивачем не надано доказів, за якими внаслідок настання певних обставин передбачено підстави для дострокового розірвання договору, та даний договір має бути розірваним у судовому порядку.

Судами встановлено, що позивач є суб'єктом природної монополії в розумінні ст.28 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про природні монополії" суб'єкти природних монополій не можуть вчиняти дії, які призводять або можуть призвести до неможливості виробництва (реалізації) товарів, щодо яких здійснюється регулювання відповідно до цього Закону, або до заміни їх іншими товарами, не однаковими за споживчими характеристиками.

Також, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що відповідно до ч.6 ст.179 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв'язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб'єкти зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг), тобто законодавством передбачено обов'язковість укладання договору, у даному випадку та враховуючи, що позивач є суб'єктом природної монополії з постачання електроенергії в розумінні ст.28 Господарського кодексу України, тому суди дійшли правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та розірвання договору про постачання електроенергії, дію якого було продовжено сторонами на 2015 рік.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго", оскільки доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів по справі, а судами було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для даної справи, їм надано належну правову оцінку та прийнято рішення і постанову на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави залишити їх без змін.

Судові витрати, сплачені касатором до бюджету під час подання касаційної скарги, у зв'язку з відмовою в задоволенні касаційної скарги на підставі ст.49 ГПК України залишаються на касаторі.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 23.06.2015р. у справі №908/256/15-г господарського суду Запорізької області залишити без змін.

Головуючий суддя В. Корсак

Судді М. Данилова

Т. Данилова