КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2015 р. Справа№ 910/17093/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання - Огірко А.О.

за участю представників:

від позивача: Білокінь О.С., довіреність №16-11-24/03 від 24.11.2014;

від відповідача: Звєрєва К.С., довіреність б/н від 14.08.2015;

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фундамент"

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015

у справі №910/17093/15 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК ОСНОВА ЄВРО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фундамент"

про стягнення 369461,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК ОСНОВА ЄВРО" (далі - позивач, ТОВ "ВК Основа Євро") до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент" (далі - відповідач, ТОВ "Фундамент") про стягнення 369461,22 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору субпідряду на виконання робіт № 05/07-12 від 05.07.2012.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 у справі №910/17093/15 позов задоволено повністю. Стягнуто з з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фундамент" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК ОСНОВА ЄВРО" 193782грн. 14коп. основного боргу, 14212грн. 46коп. пені, 147116грн. 13коп. інфляційних втрат, 14350грн. 50коп. 3% річних та судовий збір у розмірі 7389грн. 22коп.

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фундамент" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 та прійняти нове рішення про відмову у позові.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2015 прийнято вказану апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 30.09.2015.

Через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи.

В судове засідання з'явились представники позивача та відповідача.

Через відділ документального забезпечення від позивача надійшов відзив на апеляцийну скаргу, у якому позивач просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишити рішення суду без змін.

Представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник позивача просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

05.07.2012 між ТОВ "Фундамент" (далі - генпідрядник, відповідач) та ТОВ "ВК Основа Євро" (далі - субпідрядник, позивач) було укладено договір №05/07-12 субпідряду на виконання робіт (далі - договір), відповідно до умов якого субпідрядник зобов'язався на умовах договору та згідно з вимогами чинного законодавства, за завданням генпідрядника, на свій ризик виконати комплекс робіт згідно проекту по оздобленню фасаду житлового будинку №36, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с.Чайка, вул.Коцюбинського, 9/6, та здати роботи генпідряднику у встановлений договором строк, а генпідрядник зобов'язався допустити субпідрядника до будівельного майданчика, прийняти належно виконані роботи та повністю оплатити їх у порядку і в розмірах, передбачених цим договором (п.1.1, 1.2 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору вартість виконання робіт по договору визначається згідно договірної ціни, яка додається до договору додатком №1.

Згідно з п. 4.2 договору фактична вартість виконаних робіт визначається згідно актів здачі-приймання фактично виконаних обсягів робіт (форма КБ-2в) узгоджених сторонами.

Оплата здійснюється генпідрядником згідно "актів приймання виконаних робіт" (форма № КБ-2в) складених субпідрядником згідно з фактично виконаними обсягами робіт та погоджених відповідальним уповноваженим замовника протягом 5 календарних днів з моменту підписання актів та отримання відповідних коштів від замовника (п. 4.2.1 договору).

Положеннями п. 4.3 договору передбачено, що розрахунки за виконані субпідрядником роботи проводяться у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок останнього в такому порядку: генпідрядник протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами договору перераховує субпідряднику аванс у розмірі за домовленістю сторін при наявності відповідних коштів; виконання проміжних робіт оплачується генпідрядником щомісячно з урахуванням фактично виконаних субпідрядником обсягів робіт на підставі актів виконаних робіт у строки та у порядку, зазначеному у цій статті договору з пропорційним врахуванням сплаченого авансу до розміру виконаних субпідрядником робіт.

Відповідно до п. 6.1, 6.3 договору, здавання-приймання виконаних робіт оформляється актами приймання-передачі (форма № КБ-2в) та довідками про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3), підписаними відповідальними особами обох сторін. Роботи за договором будуть прийняті генпідрядником після їх виконання шляхом підписання сторонами та скріплення печатками сторін наступного пакету документів: довідки про вартість виконаних субпідрядних робіт типової форми № КБ-3; акту прийняття виконаних субпідрядних робіт типової форми № КБ-2в. У випадку відсутності на акті приймання робіт та (або) довідці про вартість робіт дати їх підписання сторонами вважається,що вони підписані у останній день того місяця відповідного року за який вони складені.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до моменту виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (п. 11.7 договору).

Додатком № 1 до договору сторони погодили договірну ціну на будівництво - утеплення та облаштування фасадів.

На виконання умов договору позивач в жовтні - грудні 2012 року виконав підрядні роботи на загальну суму 959582,14 грн., що підтверджується відповідними актами приймання виконаних підрядних робіт за жовтень 2012 року №1 від 01.10.2012 на суму 282080,00грн., №2 від 02.10.2012 на суму 59330,44грн., №3 від 03.10.2012 на суму 58763,00грн., №4 від 04.10.2012 на суму 59546,46грн., №5 від 05.10.2012 на суму 56432,14грн., №6 від 08.10.2012 на суму 44721,68грн., №7 від 09.10.2012 на суму 54405,02грн., №8 від 10.10.2012 на суму 42037,68грн., за грудень 2012 року №9 від 28.12.2012 на суму 302265,73грн., а також відповідними довідками про вартість виконаних підрядних робіт за жовтень 2012 року від 01.10.2012, від 10.10.2012 року та за грудень 2012 року від 28.12.2012.

Зазначені документи підписані в двохсторонньому порядку повноважними представниками сторін без будь-яких застережень і зауважень та скріплені печатками позивача та відповідача, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідач свої договірні зобов'язання щодо здійснення розрахунку за виконані підрядні роботи в повному обсязі не здійснив, сплативши лише на користь позивача грошові кошти в загальному розмірі 765800,00грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача від 05.07.2012, 09.08.2012 та 12.10.2012, в зв'язку з чим за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 193782,14грн.

У своїй апеляційній скарзі відповідач визнає вказану заборгованість, проте заперечує її стягнення в повному обсязі, посилаючись на п.4.4. договору та акти здачі прийняття робіт №Ф-00000124 від 31.10.2012, №Ф-00001237 від 31.12.2012.

По-перше, судова колегія зазначає, що вказані акти не були предметом дослідження суду першої інстанції.

Відповідно до статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідачем, всупереч вимог вказаної норми, не обґрунтовано неможливість подання актів здачі прийняття робіт №Ф-00000124 від 31.10.2012, №Ф-00001237 від 31.12.2012 суду першої інстанції.

А посилання на неповідомлення про час та місце розгляду справи судом першої інстанції, зазначене у клопотанні про долучення додаткових документів, не є належним обґрунтуванням неможливості подання доказів в розумінні статті 101 ГПК України, оскільки не обґрунтовано та не підтверджено жодними доказами, та не відповідає дійсності.

Колегією суддів встановлено, що відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні місцевого господарського суду, про час і місце його проведення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на те, що ухвала суду про порушення провадження у справі надіслана за адресою, що зазначена в позовній заяві та є юридичною адресою згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 02121, м. Київ, вул. Колекторна, 1-Д, та отримана представником відповідача, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Отже, відповідач був належним чином повідомленим про час і місце розгляду судом справи.

Крім того, в судовому засіданні представником відповідача зазначено про відсутність оригіналів додаткових документів.

З огляду на зазначене, додаткові документи, долучені відповідачем до матеріалів справи з апеляційною скаргою та клопотанням відповідача, не приймаються судовою колегією до розгляду.

По-друге, відповідно до п.4.4. договору відшкодування адміністративно-господарських витрат генпідрядника за послуги, що надаються субпідряднику згідно з переліком визначеним чинним законодавством, за винятком витрат, що безпосередньо покладені на субпідрядника за цим договором, здійснюється субпідрядником щомісяця у розмірі 3 відсотків виконаних субпідрядником робіт. Сторони підписують акт приймання виконаних робіт (наданих генпідрядником послуг). Розрахунки за надані генпідрядником послуги здійснюютьсясторонами у грошовій формі, або, за згодою сторін, шляхом взаємозаліку, згідно п.1.19 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Сторонами визначено, що взаємозалік здійснюється лише за згодою сторін. В матеріалах справи відстутні докази, які б свідчили про наявність такої згоди. З огляду на зазначене, Київським апеляційним господарським судом, з урахуванням частини 3 статті 101 ГПК України, не можуть бути прийняті вказані вимоги до уваги.

Проте, колегія суддів зазначає, що відповідач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про стягнення 28787,00грн.

Статтею 837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з вимогами ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 8.3 договору встановлено, що за невчасне здійснення розрахунків генпідрядник сплачує субпідряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми нездійсненого платежу на користь субпідрядника за кожен день прострочення.

У своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача крім 193782,14грн. основного боргу, 14212,46грн. пені, 147116,13грн. інфляційних втрат та 14350,50грн. 3% річних.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що строк виконання його обов'язку з оплати не настав, а тому нарахування пені, інфляційних втрат та 3%річних є невірним.

Приписами п.4.2.1. договору визначено, що оплата здійснюється протягом 5 календарних днів з моменту підписання актів виконаних робіт та отримання відповідних коштів від замовника.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з частиною 2 статті 252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Отже, посилання відповідача на неотримання від замовника коштів і у зв'язку з цим ненастання строку оплати суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки здійснення оплати іншою особою за іншим договором не є подією, яка неминуче має настати.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Крім того, відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені, колегія суддів дійшла висновку про його вірність.

Посилання відповідача на сплив строку позовної давності, не приймається до уваги, оскільки відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем не було заявлено до суду першої інстанції про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів дійшла висновку про його вірність.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, враховуючи, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва у даній справі, в зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фундамент" задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фундамент" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 у справі №910/17093/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 у справі № 910/17093/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/17093/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко