КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2015 р. Справа№ 911/2283/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Станіка С.Р.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Есауленко М.В.,

від відповідача: Горобець Я.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГК Інтерметалбуд" на рішення Господарського суду Київської області від 13.08.2015р. у справі №911/2283/15 (суддя Третьякова О.О.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ГК "Інтерметалбуд",

до приватного підприємства "Айрон-Трейд",

про стягнення 85338,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Відповідача про стягнення грошових коштів в сумі 85338,32 грн.

Рішенням господарського суду Київської області №911/2283/15 від 13.08.2015р. у позові відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що Позивач, перерахувавши на поточний рахунок Відповідача грошові кошти в сумі 85338,32 грн., тим самим підтвердив свою згоду на надання Відповідачем послуг по виготовленню товару, передбаченого у такому рахунку-фактурі (акцептував пропозицію укласти відповідний договір). Позивач, здійснивши оплату за вказаним рахунком-фактурою у розумінні ч.1 ст.181 Господарського кодексу України, ч.2 ст.642 Цивільного кодексу України прийняв пропозицію Відповідача, що свідчить про укладення між сторонами договору купівлі-продажу у спрощений спосіб. Таким чином, положення ст.1212, 1213 Цивільного Кодексу України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин у даній справі, оскільки між сторонами виникли фактичні зобов'язальні правовідносини по купівлі-продажу, які не підпадають під регулювання ст.1212 Цивільного Кодексу України, а відтак відсутні правові підстави для стягнення з Відповідача безпідставно отриманих грошових коштів.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рахунок-фактура виставлявся іншій юридичній особі. Місцевим судом не враховано відсутність доказів надіслання рахунку-фактури Відповідачем Позивачу. Жоден документ у справі, наданий Відповідачем не містить підпису керівника Позивача та відбитку печатки Позивача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2015р. прийнято апеляційну скаргу у справі №911/2283/15 до провадження колегією суддів, розгляд скарги призначено на 29.09.2015р.

28.09.2015р. Відповідачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити рішення господарського суду без змін.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2015р. апеляційну скаргу Позивача у справі №911/2283/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Власова Ю.Л. (головуючий), Іоннікової І.А., Станіка С.Р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

10.04.15р. Відповідач виставив Позивачу рахунок-фактуру №СФ-0000353 на суму 85338,32 грн. за наступний товар: профнастил ПК-20 у кількості 684,685 м2; профнастил ПС-8 у кількості 73,737 м2, нащільник 270 мм у кількості 20 пог.м., нащільник 210 мм у кількості 14 пог.м., нащільник 310 мм у кількості 25 пог.м., нащільник 120 мм у кількості 15 пог.м., нащільник 110 мм у кількості 15 пог.м., нащільник 130 мм у кількості 15 пог.м. та нащільник 130 мм у кількості 22 пог.м.

10.04.2015р. Позивач перерахував на рахунок Відповідача, вказаний у виставленому рахунку-фактурі №СФ-0000353, кошти в сумі 85338,32 грн. з призначенням платежу "оплата за профнастил згідно рахунку-фактури №СФ-0000353 від 10.04.2015р.", що підтверджується банківською випискою, поданою Позивачем.

23.04.2015р. Позивач направив на адресу Відповідача лист вих. №23/04 з вимогою повернути грошові кошти в сумі 85338,32 грн., сплачені за рахунком-фактурою №СФ-0000353 від 10.04.2015р. Зазначений лист отриманий Відповідачем 19.05.2015р.

Проте, Відповідач грошові кошти не повернув, у зв'язку з чим Позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до ст.641, 642 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Згідно з ст.1212 глава 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави», підрозділу 2 «Недоговірні зобов'язання» Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З встановлених судом обставин вбачається, що Відповідач запропонував Позивачу укласти договір шляхом направлення рахунку - фактури на поставку товару на суму 85338,32 грн., а Позивач з цією пропозицією погодився шляхом оплати цього товару в повній сумі, що свідчить про волевиявлення сторін щодо укладення договору у спрощений спосіб.

Враховуючи викладене, суд вважає, що між сторонами був укладений правочин з купівлі-продажу, за яким Позивач сплатив Відповідачу кошти, відповідно позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача спірних коштів як помилково та безпідставно перерахованих є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що відсутні правові підстави для стягнення з Відповідача безпідставно отриманих грошових коштів. Також місцевий суд вірно зазначив, що Позивач відповідно до положень ст.693 Цивільного кодексу України не позбавлений права звернутись до Відповідача з вимогою поставити оплачений Позивачем товар або повернути сплачені кошти у разі не поставки товару.

Судом не приймаються до уваги доводи Відповідача, що рахунок-фактура був виставлений іншій юридичній особі, відсутні докази надіслання рахунку-фактури Позивачу, жоден документ у справі не містить підпису керівника Позивача та відбитку печатки Позивача, оскільки дані доводи спростовуються матеріалами справи та фактичними діями Сторін.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГК Інтерметалбуд" на рішення Господарського суду Київської області від 13.08.2015р. у справі №911/2283/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 13.08.2015р. у справі №911/2283/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 01.10.2015р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.Р. Станік

І.А. Іоннікова