КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2015 р. Справа№ 910/14869/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Шевченка Е.О.

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: Загуруйко А.А. - довіреність № 287 від 07.07.2015;

третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройэнергоснаб"

на рішення господарського суду міста Києва від 21.05.2015

у справі № 910/14869/14 (головуючий суддя: Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройэнергоснаб"

до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Санаторний комплекс "Саки"

про розірвання договорів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стройэнергоснаб" звернулось до господарського суду міста Києва із позовом про розірвання в порядку, передбаченому ст. 652 ЦК України, договору іпотеки № 11КБ/2008 від 25.07.2008 та договору поруки № 11КБ/2008/П-1 від 25.07.2008, укладених в рахунок забезпечення зобов'язань ТОВ "Санаторний комплекс "Саки" за кредитним договором № 11КБ/2008 від 25.07.2008, у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні вказаних договорів.

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.10.2014р. (складене 16.10.2014р.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2014р. (складена 08.12.2014р.) у справі №910/14869/14, позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Розірвано іпотечний договір від 19.08.2008р. та договір поруки №11КБ/2008/П-1 від 25.07.2008р., укладені між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройэнергоснаб". Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.03.2015 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" - задоволено частково, рішення господарського суду міста Києва від 13.10.2014р. (складене 16.10.2014р.) та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2014р. (складена 08.12.2014р.) у справі №910/14869/14 - скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Підставою скасування судових рішень стало те, що судами не з'ясовано в повному обсязі обставини, стосовно порушення співвідношення майнових інтересів сторін оскаржуваних договорів внаслідок ситуації, що склалась на території АР Крим. Також не з'ясовано в повному обсязі обставини, які свідчать про те, що у зв'язку з ситуацією, що склалась на території АР Крим, виконання оскаржуваних договорів позбавить позивача того, на що він розраховував при укладанні останніх, не досліджені фінансово-банківські аспекти спірних правовідносин. Не перевірялась наявність заборони банкам України встановлювати кореспондентські відносини з банками України та/або іноземними банками, іншими кредитними або фінансовими установами, що розташовані та/або здійснюють свою діяльність на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також не з'ясовувалось питання щодо припинення діяльності відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя. Крім того, задовольняючи позовні вимоги, господарськими судами попередніх інстанцій досліджувався лише оскаржуваний договір іпотеки, проте без будь-якої належної правової оцінки залишився оскаржуваний договір поруки з урахуванням підстав позову.

При новому розгляді справи рішенням господарського суду міста Києва від 21.05.2015 у справі № 910/14869/14, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Стройэнергоснаб" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте із неповним з'ясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройэнергоснаб" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Синиці О.Ф., Шевченка Е.О.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Синиці О.Ф. на лікарняному та перебуванням судді Шевченка Е.О. у відпустці сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/14869/14 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Агрикова О.В., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 10.08.2015.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015р., у зв'язку з перебуванням суддів Агрикової О.В. та Чорногуза М.Г. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/14869/14 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Зубець Л.П., Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження.

10.08.2015 відповідач подав письмовий відзив на скаргу, у якій заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 відкладено розгляд на 28.09.2015.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2015 року, у зв'язку з виходом судді Синиці О.Ф. з відпустки, а також формування постійного складу судових колегій Київського апеляційного господарського суду, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/14869/14 колегію суддів у складі: головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Синиці О.Ф., Шевченка Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження.

28.09.2015 позивач та третя особа повноважних представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили, не зважаючи на те, що були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином відповідно до вимог ст. 64, 86 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає за можливе здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними в справі документами та за відсутності представників позивача і третьої особи.

28.09.2015 в судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, колегія суддів встановила наступне.

25.07.2008 між відповідачем - Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк", як Банком, та третьою особою - Товариством з обмеженою відповідальністю "Санаторний комплекс "Саки", як Позичальником, було укладено кредитний договір № 11КБ/2008 (далі - кредитний договір).

Відповідно до умов кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в межах ліміту кредитування, що складає 287 931 345,88 рос рублів, а Позичальник зобов'язався погасити боргові зобов'язання, а також сплатити проценти та інші нарахування.

Для забезпечення виконання кредитного договору 19.08.2008 між Банком та позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройэнергоснаб", як Іпотекодавцем, було укладено іпотечний договір № б/н (далі - договір іпотеки).

Відповідно до умов п. 2.1.1. договору іпотеки позивач передає Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю магазину літ. "А-2", що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна 53, а відповідач приймає його в іпотеку на умовах, визначених у цьому договорі.

В подальшому між сторонами було укладено ряд договорів про внесення змін до іпотечного договору.

Також для забезпечення виконання кредитного договору 25.07.2008 між Банком та позивачем було укладено договір поруки № 11КБ/2008/П-1 (далі - договір поруки), відповідно до якого позивач поручився перед Банком за виконання/належне виконання Позичальником зобов'язань, що виникли на підставі кредитного договору.

За умовами п. 1.4. договору поруки у разі порушення Позичальником основного зобов'язання, визначеного кредитним договором, Поручитель і Позичальник несуть солідарну відповідальність перед Банком за виконання таких зобов'язань Позичальника в повному обсязі.

Листом від 21.03.2014 № 21/03-09 третя особа повідомила позивача про призупинення своєї діяльності на невизначений термін з незалежних від нього причин, у зв'язку з подіями, які відбуваються на території АРК.

Як на підставу позовних вимог про розірвання зазначених договорів позивач вказав, що враховуючи ту обставину, що Позичальник вів свою діяльність на території Автономної Республіки Крим, та ситуацію, яка склалась на території АР Крим, обставини, якими позивач керувався при укладенні іпотечного договору та договору поруки, істотно змінились настільки, що якби останній міг це передбачити, він не уклав би зазначені договори.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив з наступного.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

В силу положень статей 3 та 627 ЦК України одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників.

Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором. За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Розірвання договору з цієї підстави на вимогу заінтересованої сторони в судовому порядку можливе за наявності умов, вказаних у частині другій статті 652 Цивільного кодексу України, а саме:

- в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

- зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

- виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

- із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не лише з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Як вірно встановлено судом першої інстанції позивач є юридичною особою створеною за законодавством України з місцезнаходженням у м. Миколаїв. Предмет іпотеки переданий позивачем відповідачу в іпотеку відповідно до умов іпотечного договору також знаходиться в м. Миколаїв.

Таким чином, фактичне здійснення господарської діяльності Позичальником за кредитним договором на окупованій території АР Крим не впливає безпосередньо на права та обов'язки сторін іпотечного договору.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Згідно із ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи викладене, не може вважатись істотною зміною обставин, в даному випадку, невиконання зобов'язань (неплатоспроможність) Позичальником за кредитним договором (ризик такого невиконання), оскільки із суті договорів іпотеки і поруки, а також законодавства, яким регулюються правовідносини іпотеки та поруки, ризик невиконання основного зобов'язання покладається саме на іпотекодавця, поручителя незалежно від причин такого невиконання.

Позивач, укладаючи спірні договори, шляхом вільного волевиявлення прийняв на себе ризик невиконання Позичальником умов кредитного договору та передав Банку в іпотеку відповідне нерухоме майно та поручився за Позичальника саме з метою забезпечення виконання Позичальником зобов'язань перед Банком, що виникають з кредитного договору.

Ситуація, яка склалася на території АР Крим, в даному випадку, не впливає безпосередньо на позивача та на його можливість виконувати умови іпотечного договору та договору поруки, а відтак і не може вважатись істотною зміною обставин для сторін даних договорів в розумінні ст. 652 Цивільного кодексу України.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, позивачем не підтверджено порушення співвідношення майнових інтересів сторін спірних договорів внаслідок анексії Російською Федерацію АР Крим та не наведено обставин на підтвердження того, що у зв'язку з анексією території АР Крим виконання спірних договорів сторонами позбавить позивача того, на що він розраховував при укладанні оспорюваних договорів, оскільки з їх змісту випливає обов'язок позивача а тому числі за рахунок переданого у іпотеку майна виконати зобов'язання боржника незалежно він причин неплатоспроможності.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, господарський суд міста Києва дав належну оцінку обставинам справи і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки за вказаних обставин відсутні підстави для застосування ч. 2 ст. 652 ЦК України при розірванні спірних договорів, отже позовні вимоги є необґрунтованими нормативно та документально не підтвердженими і не підлягають до задоволення.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 21.05.2015 у справі № 910/14869/14 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройэнергоснаб" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 21.05.2015 у справі № 910/14869/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/14869/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді О.Ф. Синиця

Е.О. Шевченко