ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

30 вересня 2015 р. Справа № 902/1237/15

Господарський суд Вінницької області у складі судді Мельника П.А., при секретарі судового засідання Віннік О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" ОСОБА_1 01030, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 17/52

до: Фермерського господарства "Агро - Майстер" 22530, Вінницька область, Липовецький район, с.Свердлівка, вул.Набережна, 12

третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Подільська продовольча група", 22530, Вінницька область, с.Козинці, вул.Перемоги, 32

про звернення стягнення на предмет застави

За участю представників:

позивача: не з''явився;

відповідача: не з''явився;

третя особа: ОСОБА_2, наказ №1 від 17.03.11 р., керівник ТОВ "Подільська продовольча група";

третя особа: ОСОБА_3, довіреність № 15/09-04 від 14.09.15, представник.

В С Т А Н О В И В :

Заявлено позов Публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Агро - Майстер", за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ТОВ "Подільська продовольча група" про звернення стягнення на предмет застави - сільхозтехніку, згідно Договору застави № 21/13-КLМВ/S-1 від 26.04.2013 р., що належить на праві власності ФГ "Агро - Майстер", шляхом продажу на прилюдних торгах, визначивши початкову ціну продажу предмета застави відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про заставу" в рахунок погашення 675725,89 грн. заборгованості ТОВ "Подільська продовольча група" за Кредитним договором № 21/13/-КLМВ від 26.04.13 р.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 26.04.13 року між ним (кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Подільська продовольча група" (позичальником, третя особа, "ППГ") був укладений Кредитний договір № 21/13/-КLМВ, відповідно до положень якого (п. 1.1.) Кредитодавець (позивач, "Банк") надає Позичальнику (Боржнику) Кредит, а Позичальник (Боржник) зобов'язується в повному обсязі повернути Кредит, сплатити Проценти за користування Кредитом та виконати інші умови цього Кредитного Договору.

На виконання умов вищевказаного кредитного договору та змін до нього, Позивач надав Боржнику кредит в розмірі 550 000,00 (п'ятсот п'ятдесят тисяч) гривень з кінцевою датою повернення кредиту не пізніше 25 квітня 2015 року.

З метою забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору, 26.04.2013 року між Позивачем та Фермерським господарством "Агромайстер" (далі - відповідач, заставодавець) було укладено Договір застави № 21/13-КLМВ/S-1 (далі - Договір застави), згідно п. 1.1 якого, для забезпечення повного і своєчасного виконання Заставодавцем ОСОБА_4 зобов'язань, визначених у статті 2 цього Договору, Заставодавець підписанням цього Договору надає Заставодержатилеві у заставу майно, визначене у Статті 3 цього Договору. В силу цього Договору Заставодержатель має право у разі невиконання Заставодавцем ОСОБА_4 зобов'язань, задовольнити свої вимоги за Кредитним договором за рахунок Предмета застави переважно перед іншими кредиторами Заставодавця.

Відповідно до п. 2.1 Договору застави застава за цим Договором забезпечує вимоги Заставодержателя щодо сплати Заставодавцем кожного і всіх його ОСОБА_4 зобов'язань у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі, зі всіма змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені Сторонами в майбутньому.

Відповідно до п. 3.1. Договору застави, предметом застави є рухоме майно, виробниче обладнання, а саме: Сільхозтехніка.

Предмет застави належить відповідачу на праві власності, підтвердженому документально, на підставі накладних. Місцезнаходження предмета застави - зберігається на складі в приміщенні за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Свердлівка, вул. Набережна, 30 (п.п. 3.1.1.-3.2. Договору застави).

Відповідно до п.п. 4.4.1, 4.4.2, 4.4.3 Договору застави Заставодержатель має право у випадку невиконання зобов'язань за Кредитним договором, переважно перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета застави шляхом його реалізації способом, визначеним на розсуд Заставодержателя переважно перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги за Кредитним договором в тому обсязі, які є на момент фактичного задоволення, зокрема - суму основного боргу, проценти, комісії, неустойку, збитки завдані простроченням виконання витрат, пов'язані з утриманням та зверненням стягнення на Предмет застави та ін.; звернути стягнення на Предмет застави, в тому числі достроково, у випадках, передбачених Кредитним договором та цим Договором, обравши на свій розсуд спосіб звернення стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої обов'язки перед третьою особою у повному обсязі та надав кредит, що не заперечує останній.

Посилаючись на порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Подільська продовольча група" умов кредитного договору в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, позивач скористався своїм правом на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави та звернувся до суду з позовом до заставодавця про звернення стягнення на предмет застави в порядку ст.20 Закону України "Про заставу".

Відповідач своїх мотивів щодо заявленого позову не навів.

Третя особа проти позову заперечує на тій підставі, що 12 лютого 2015 року між ОСОБА_5 як новим боржником та ПАТ "Златобанк" в особі Заступника Голови Правління з розвитку бізнесу ОСОБА_6 було укладено Договір про виконання зобов'язання третьою особою, відповідно до умов якого Новий боржник здійснює виконання зобов'язань ТОВ "ППГ" (первісний боржник) за Кредитним договором № 21/13/KLMB від 26.04.2013 року, а Кредитор надає свою згоду на виконання Новим боржником зобов'язань за Первісного боржника за вказаним Кредитним договором в сумі 483 286, 05 грн.

Відповідно до п. 1.2. Договору про виконання зобов'язання третьою особою Сторони домовились, що Новий боржник зобов'язаний виконати зобов'язання за Кредитним договором, спрямувавши зазначені грошові кошти на погашення заборгованості перед Кредитором за Кредитним договором.

Відповідно до п. 1.3. Договору про виконання зобов'язання третьою особою обов'язки, визначені у п. 1.2. цього Договору, мають бути виконані Новим боржником не пізніше 12 лютого 2015 року.

Як слідує з руху (виписки) по рахунку 5274 по валюті 980 за період з 12.02.2015 року по 14.07.2015 року , 12.02.2015 року грошові кошти в розмірі 483 286, 05 грн. були зараховані на користь Банку, із призначенням платежу: "Перерахування коштів на погашення за договором № 21/13/КLМВ від 26.04.2013".

13.02.2015 року АТ "Златобанк" видав довідку, вих. № 779, якою повідомив, що станом на 13.02.2015 року по Кредитному договору № 21/13/КLМВ від 26.04.2013 року, що був укладений з ТОВ "ППГ" відсутня заборгованість за кредитом та процентами. Кредит погашено повністю. Дана довідка складена за підписом заступника Голови Правління з розвитку бізнесу - ОСОБА_6 та скріплена печаткою ПАТ "Златобанк".

Таким чином, як свідчать вказані докази, Позивач засвідчив, що станом на 13.02.2015 року зобов'язання ТОВ "ППГ" по сплаті наданого кредиту та процентів за користування кредитом за Кредитним договором № 21/13/КLМВ відсутні.

Ухвалою суду від 03.09.15 р. порушено провадження по даній справі та призначено засідання на 30.09.15 р.

Позивач до суду не з''явився, причини неявки суду не повідомив. Слід вказати, що Банком неодноразово було подано до суду клопотання про участь справи в режимі відеоконференції в зв''язку з неможливістю представника по справі з"явитись в судове засідання через завантаженість та браком фінансування, які ухвалами суду від 16.09.15 р. та 30.09.15 р. судом були відхилені, оскільки суд ще на стадії порушення провадження у справі дійшов висновку про необхідність особистої участі представника позивача у судовому засіданні за місцезнаходженням суду та визнання його явки в судове засідання обов"язковою.

Слід вказати, що 29.09.15 р. через канцелярію до суду від позивача надійшло клопотання (вх.№06-52/9713/15) про зупинення провадження у справі №902/1237/15 до вирішення Солом''янським районним судом м.Києва пов''язаної з нею справи №760/15739/15-ц за позовом ПАТ "Златобанк" до ОСОБА_5 про визнання недійсним пункту договору.

Присутні в судовому засіданні представники третьої особи проти вказаного клопотання заперечили, просили суд розглянути справу по суті та відмовити в задоволенні позову повністю.

Суд заслухавши пояснення представників третьої особи щодо поданого клопотання прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення останнього, виходячи з наступного.

За приписами ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Таким чином, відповідно до ст. 112 ГПК України результати розгляду справи №760/15739/15-ц Солом''янським районним судом м.Києва за позовом ПАТ "Златобанк" до ОСОБА_5 про визнання недійсним пункту договору, можуть бути підставою для перегляду судового рішення по даній справі за нововиявленими обставинами.

Відповідач правом захисту не скористався, відзиву по справі не надав, причини неявки суду не повідомив, незважаючи на той факт, що про дату, час та місце проведення судового засідання останній був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення за вх.№8022/15 від 18.09.15 р.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено, що 26.04.13 року між Позивачем (кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Подільська продовольча група" (позичальником, третя особа, ТОВ "ППГ") був укладений кредитний договір № 21/13/-КLМВ, відповідно до положень якого (п. 1.1.) Кредитодавець (позивач, "Банк") надає Позичальнику (Боржнику) Кредит, а Позичальник (Боржник) зобов'язується в повному обсязі повернути Кредит, сплатити Проценти за користування Кредитом та виконати інші умови цього Кредитного Договору.

З метою забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору, 26.04.2013 року між Позивачем та Фермерським господарством "Агромайстер" (далі - відповідач, заставодавець) було укладено Договір застави № 21/13-КLМВ/S-1 (далі - Договір застави), згідно п. 1.1 якого, для забезпечення повного і своєчасного виконання Заставодавцем ОСОБА_4 зобов'язань, визначених у статті 2 цього Договору, Заставодавець підписанням цього Договору надає Заставодержатилеві у заставу майно, визначене у Статті 3 цього Договору. Відповідно до п. 3.1. Договору застави, предметом застави є рухоме майно, виробниче обладнання, а саме: Сільхозтехніка.

Як встановлено господарським судом, на виконання умов вищевказаного кредитного договору та змін до нього, Позивач надав Боржнику (що не заперечується позичальником) кредит в розмірі 550 000,00 (п'ятсот п'ятдесят тисяч) гривень з кінцевою датою повернення кредиту не пізніше 25 квітня 2015 року.

Позивач стверджує, що третя особа (позичальник) прийняті на себе зобов'язання за укладеним Кредитним договором № 21/13/-КLМВ від 26.04.13 р. не виконав, у зв'язку з чим станом на 11.08.15 р. утворилась заборгованість у розмірі 675825,89 грн., яка складається з 499019,79 грн. основного боргу та процентів та 176806,10 грн. пені, штрафу та 3% річних.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України)

Відповідно до вимог ст.202 ГК України зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управленої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами, а також згідно ч.2 цієї статті в разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Судом встановлено, що 02.01.14 р. між Позивачем та ОСОБА_5 було укладено Договір банківського вкладу №054119 "Універсальний" в іноземній валюті, згідно якого ОСОБА_5 розмістив на рахунку №2674 вклад (депозит) в розмірі 22222,00 доларів США.

В подальшому, 12 лютого 2015 року між ОСОБА_5, як новим боржником та ПАТ "Златобанк" в особі Заступника Голови Правління з розвитку бізнесу ОСОБА_6 було укладено Договір про виконання зобов'язання третьою особою, відповідно до умов якого Новий боржник здійснює виконання зобов'язань ТОВ "ППГ" (первісний боржник) за Кредитним договором № 21/13/KLMB від 26.04.2013 року, а Кредитор надає свою згоду на виконання Новим боржником зобов'язань за Первісного боржника за вказаним Кредитним договором в сумі 483 286, 05 грн.

На виконання умов даного договору, меморіальним ордером №464299 від 12.02.15 р. кошти в сумі 483286,24 грн. з депозитного рахунку ОСОБА_5 були списані в рахунок погашення заборгованості ТОВ "ППГ" за кредитним договором № 21/13/KLMB від 26.04.2013 року.

Так, згідно виписки по рахунку 5274 по валюті 980 за період з 12.02.2015 року по 14.07.2015 року , 12.02.2015 року грошові кошти в розмірі 483 286, 05 грн. були зараховані на користь Банку, із призначенням платежу: "Перерахування коштів на погашення за договором № 21/13/КLМВ від 26.04.2013".

Матеріали справи також містять довідку вих.№779 від 13.02.15 р., виданої Заступником Голови Правління з розвитку бізнесу АТ "Златобанк" ОСОБА_6 та скріплена печаткою ПАТ "Златобанк", з якої вбачається, що станом на 13.02.2015 року по Кредитному договору № 21/13/КLМВ від 26.04.2013 року, що був укладений з ТОВ "ППГ" відсутня заборгованість за кредитом та процентами. Кредит погашено повністю.

Чинний Цивільний кодекс України (зі змінами) визначає, що Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом (ст.1071).

Таким чином, суд вважає, що погашення заборгованості по кредиту ТОВ "ППГ" відбулось саме в день списання коштів з депозитного рахунку ОСОБА_5 - 12.02.2015 р.

Той факт, що погашення боргу третьою особою був здійснений шляхом укладання двостороннього правочину, не тягне його юридичної протиправності, оскільки згода ТОВ "ППГ" на здійснення погашення боргу ніяким чином не може вплинути на легальність або дійсність правочину, на вчинення якого достатньо автономної волі ПАТ "Златобанк". Навіть в разі відсутності такої згоди зобов''язання вважається здійсненим.

Так, договір від 12.02.15 р., укладений між Банком та ОСОБА_5 є правочином, який породжує наслідки. Цей правочин кваліфікується як оспорюваний, оскільки жодна норма законодавства не передбачає його нікчемності.

Відповідно до приписів ст. 204 ЦК України в Україні діє презумпція правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Презумпція правомірності правочину є важливою гарантією реалізації цивільних прав учасниками цивільних відносин. Презумпція правомірності правочину опирається на визначальний принцип приватного права "Дозволено все, що прямо не заборонено законом", а також такі засади цивільного права, як свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства, в силу чого є наріжною підставою забезпечення стабільності цивільного обороту.

Станом на день виконання договір від 12.02.15 р. не оскаржувався сторонами спору, цей правочин є дійсним на час вирішення спору, і, в силу приписів ст. 204 ЦК України, повинний створювати передбачені законом правові наслідки (припинення зобов'язання).

Тому суд вважає посилання позивача на нікчемність цього правочину такими, що суперечать правопорядку в Україні і презумпції правомірності правочину.

Також, дослідивши обставини спору та відповідні їм правовідносини, суд не вбачає інших правових підстав вважати, що укладений 12.02.2015 р. договір міг не потягти правових наслідків.

Так, Постановою Правління Національного банку України від 13.02.2015 року № 105 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Златобанк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015 року №30 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "Златобанк", згідно з яким з 14.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Златобанк".

Таким чином, судом встановлено, що на час укладання договору 12 лютого 2015 року між ОСОБА_5, як новим боржником та ПАТ "Златобанк" в особі Заступника Голови Правління з розвитку бізнесу ОСОБА_6 не розповсюджувались норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним Законом і регулює, згідно ст. 1 цього Закону, процедуру тимчасової адміністрації та виведення з ринку вже неплатоспроможних банків та їх ліквідацію, яка у ПАТ "Златобанк" почалася тільки 14.02.2015р. Тобто, керівні органи ПАТ "Златобанк" мали усі передбачені діючим законодавством та Статутом банку повноваження до 00 год. 00 хв. 14.02.2015 року.

За змістом ч.4 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобовязань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі, відтак, укладення Договору від 12.02.15 р. та його виконання здійснено до введення тимчасової адміністрації у позивача, тому є дійсним та укладеним з усіма юридичними наслідками для сторін.

Суд також вважає безпідставними посилання позивача на нікчемність договору, яка, на думку позивача, була встановлена за результатами перевірки правочинів банку наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів.

До спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, яке діяло на час укладання спірного договору, оскільки станом на час укладання спірного договору сторони мали дотримуватись вимог законодавства, що розповсюджувалось на правовідносини що склалися на час підписання спірного договору, оскільки учасники правовідносини не могли знати про подальші можливі дії третіх осіб, в тому числі і Національного банку України.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, що діяла на момент введення тимчасової адміністрації) протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку договорів (правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають одному з таких критеріїв:

1) договори, за якими було або має бути здійснено відчуження (або передача в користування) майна банку на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій;

2) договори про здійснення кредитних операцій, які передбачають надання клієнту пільг і які банк не уклав би за звичайних ринкових умов;

3) договори про здійсненя кредитних операцій та інші господарськи договори, що мають на меті штучне виведення активів банку внаслідок шахрайських дій та зловмисних намірів;

4) договори, що передбачають платіж чи операцію з майном з метою надання пільг окремим кредиторам банку;

5) договори (правочини) з пов'язаною особою банку, якщо така операція не відповідає вимогам законодавства України або загрожує інтересам вкладників і кредиторів банку;

6) господарські операції, де оплата значно перевищує реальну вартість товарів, робіт, послуг, іншого майна, отриманого банком.

Отже, судом не вбачаються будь-які умови щодо пільг, переваг для ТОВ "ППГ", гірших ринкових умов, переплати з боку ПАТ "Златобанк" відтак зміст Договору про виконання зобов''язання третьою особою від 12.02.15 р. не відповідає жодному з зазначених вище критеріїв та не міг спричинити погіршення фінансового стану позивача. Тобто, договір від 12.02.15 р. про виконання зобов''язання третьою особою не є нікчемним у розумінні ст.38 спеціального Закону (в редакції від 12.02.2015 року).

Поряд з тим, суд враховує, що оскаржує позивач до Солом''янського районного суду м.Києва договір від 12.02.15 р. не повністю, а лише не погоджується з окремим його пунктом 3.1.

З урахування вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України, відповідно до якої судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 33, 44, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено 05 жовтня 2015 р.

Суддя Мельник П.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу 01030, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 17/52

3 - відповідачу 22530, Вінницька область, Липовецький район, с.Свердлівка, вул.Набережна, 12

4 - третій особі 22530, Вінницька область, с.Козинці, вул.Перемоги, 32