УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09.10.2015Справа № 910/26278/15

Суддя Головатюк Л.Д., розглянувши

позовну заяву Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Укрлендфармінг ПЛС", Кіпр

до Публічного акціонерного товариства "Компанія "РАЙЗ" та Нібулон С.А, Швейцарія

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Приватна акціонерна компанія з обмеженою відповідальністю "Укрлендфармінг ПЛС" звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою б/н б/д до Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" та Нібулон С. А., Швейцарія про визнання недійсним договору купівлі - продажу.

До позовної заяви Приватною акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю "Укрлендфармінг ПЛС" додана заява про забезпечення позову б/н б/д.

Позовна заява Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Укрлендфармінг ПЛС" б/н б/д і додані до неї документи, в тому числі заява про забезпечення позову б/н б/д, повертаються позивачеві без розгляду з наступних підстав:

Відповідно до п. 4 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до п. п. 1.3 п. 1 розділу IV Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами "Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні" затвердженої Постановою Правління НБУ від 01.06.2011 N 174 касові документи мають містити такі обов'язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію. До обов'язкових реквізитів касових документів, які оформляються для зарахування суми готівки на відповідні рахунки (крім зазначених вище), також належать номер рахунку отримувача та найменування і код банку отримувача.

Однак, до позовної заяви позивачем додані квитанція № 35 від 25.09.2015 та квитанція № 37 від 25.09.2015, в якості доказу сплати судового збору за позовом та за завою про забезпечення позову відповідні, які не оформлені належним чином, а саме на зазначених квитанціях відсутні підписи платника.

Крім того, згідно п. 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7, платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідно реквізитів "призначення платежу" квитанції від 25.09.2015 № 35 позовна заява не ідентифікована, тобто не визначені реквізити позовної заяви (дата, номер), яка оплачується судовим збором, а також не зазначена сторона до якої заявлені позовні вимоги. При цьому, ідентифікуючи позовні заяву позивач в "призначення платежу" квитанції від 25.09.2015 № 35 зазначив "за позовом …про визнання укладеного контракту недійсним", в той час як в господарський суд була подана позовна заява "про визнання недійсним договору купівлі - продажу".

При цьому, згідно додатків до позовної заяви про визнання недійсним договору купівлі - продажу б/н б/д додана квитанція про сплату державного мита. Враховуючи зазначене, у суду вістуні підстави для висновку, що квитанція № 35 від 25.09.2015 підтверджує сплату судового збору за подачу саме позовної заяви про визнання недійсним договору купівлі - продажу б/н б/д.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ст. 1087 Цивільного кодексу України розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі, відповідно судовий збір мав бути сплачений з рахунку Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Укрлендфармінг ПЛС".

Суд зазначає, окрім вищевикладеного, що відповідно до ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. При цьому, ч. 2 вказаної статті на суд покладено обов'язок перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряти зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Проте, комп'ютерна база "Діловодство спеціалізованого суду" не містить інформації стосовно зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України грошових коштів судового збору сплачених за квитанцією № 35 від 25.09.2015 та квитанцією № 37 від 25.09.2015.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у суду відсутні підстави вважати, що заявником додані передбачені п. 3 ст. 57 ГПК України документи до позовної заяви.

Відповідно до п. 6 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно п. 2 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Як випливає з вимог ч.1 ст. 56 ГПК України, обов'язок позивача направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів не залежить від того чи є у наявності у відповідача дані документи.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку" від 05.03.09 р. № 270 розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв'язку є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Згідно з п. п. 59, 61 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку" внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

З сукупного аналізу наведених вище норм вбачається, що належним доказом відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.

Матеріали позовної заяви надісланої суду в якості доказів направлення відповідачам копій позовної заяви містять оригінал опису вкладення від 01.10.2015 та фіскальний чек № 5176, а також оригінал опису вкладення від 01.10.2015 та фіскальний чек № 5177.

Із описів вкладень від 01.10.2015 вбачається, що відповідачам були направлені "позовна заява - 1, заява про забезпечення позову - 1, копії додатків до позовної заяви - 17". При цьому, в суд позивачем подані, згідно опису документів направлених в господарський суд "позовна заява - 1, заява про забезпечення позову - 1, докази сплати державного мита - 2, докази відправки копій позовних заяв відповідачам - 2, копії додатків до позовної заяви - 15".

Крім того, із наданих позивачем описів вкладень суд позбавлений можливості встановити, який саме позов був направлений позивачем відповідачу, а також чи були додані позивачем до нього всі ті додатки, які вказані у позові, оскільки позивачем не зазначено, ні предмет позову (найменування), ні кількість сторінок позову, не зазначено додатків. Вказане позбавляє суд можливості перевірити факт дотримання заявником вимог ст. 56 ГПК України та достовірно встановити факт направлення відповідачу саме доданих до позовної заяви документів, а не іншої кореспонденції.

Із описів вбачається, також, що відповідачам були направлені оригінали позовної заяви, в той час як згідно вимог господарського процесу має бути направлена копія.

Зазначені обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідачі позбавляються можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

За вказаних обставин, у суду відсутні підстави достеменно вважати, що заявником направлені відповідачам саме копії тієї позовної заяви, яка була подана ним до суду, а відтак і підстави вважати, що заявником додані передбачені п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України документи.

Разом з цим суд зазначає, що згідно правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у Постанові від 04.12.2012 року по справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

За таких обставин, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню для усунення допущених порушень, після чого заявник не позбавлений права повторно звернутись з позовною заявою до господарського суду в загальному порядку (ч. 3 ст. 63 ГПК України).

Керуючись п. п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Укрлендфармінг ПЛС" б/н б/д і додані до неї документи, в тому числі заяву про забезпечення позову б/н б/д повернути без розгляду.

Додатки:

1. Позовна заява Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Укрлендфармінг ПЛС" б/н б/д і додані до неї документи, в тому числі заяву про забезпечення позову б/н б/д.

Суддя Л. Д. Головатюк