Господарський суд Чернігівської області
___________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про порушення провадження у справі про банкрутство

"06" жовтня 2015 р. Справа № 927/1200/15

За заявою голови ліквідаційної комісії боржника
БОРЖНИК: Бахмацьке районне споживче товариство
16502, м. Бахмач Чернігівської області, вул. Богомольця, 2
про порушення справи про банкрутство
Суддя А.С.Сидоренко

Представники:

від боржника: ОСОБА_1 голова ліквідаційної комісії, протокол зборів уповноважених членів ОСОБА_2 районного споживчого товариства від 24.10.2013р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Головою ліквідаційної комісії ОСОБА_2 районного споживчого товариства (надалі боржник) подана заява про порушення справи про банкрутство на підставі ст. ст. 11, 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі Закон про банкрутство).

В обґрунтування поданої заяви боржник вказує, що під час ліквідації боржника не у звязку з процедурою банкрутства встановлено неможливість задовольнити вимоги кредиторів на загальну суму 1 539,8 тис. грн., а тому він був зобовязаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 10.09.2015р. вказана вище заява була прийнята до розгляду з призначенням підготовчого засідання на 22.09.2015р. При цьому, боржника було зобов'язано забезпечити явку уповноваженого представника та надати суду до 21.09.2015р. включно додаткові документи.

До початку підготовчого засідання суду боржником подане клопотання (від 21.09.2015р. № 35/2015) про відкликання заяви про порушення справи про банкрутство. В обґрунтування даного клопотання боржник посилається на передчасне звернення з відповідною заявою до господарського суду. Зокрема, боржник зазначає, що ним невірно була визначена сума кредиторської заборгованості, яка насправді становить не 1 539,8 тис. грн., а лише 40 237,00 грн. заборгованість перед пайовиком ОСОБА_3 як розмір додаткового пайового внеску на формування фінансового ресурсу споживчого товариства і яка внаслідок реалізації наявного майна може бути повернута.

Щодо решти суми боржник зазначає, що заборгованість перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» не складає 1 046 644,37 грн. Дана сума рішенням Бахмацького районного суду від 06.03.2013р. по справі № 2-331/12 присуджена до стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки власником якого являється Бахмацьке районне споживче товариства (майновий поручитель). Тому боржник відповідає перед банком лише в межах вартості предмета іпотеки.

Заборгованість перед гр. ОСОБА_5 в сумі 248 000,00 грн. та гр. ОСОБА_6 в сумі 157 500,00 грн. становлять грошові кошти, які були сплачені за придбані основні засоби (на сьогоднішній день відповідні договори купівлі продажу нотаріально не посвідчені).

Розрахунки з бюджетом в сумі 1100,00 грн. та заборгованість по заробітній платі в сумі 1100,00 грн. боржник вважає поточними зобовязаннями і не зараховує до кредиторської заборгованості.

Розглянувши дане клопотання, суд його відхилив, адже відповідно до абз. 5 ч. 5 ст. 15 Закону про банкрутство, боржник не має права відкликати заяву про порушення справи, подану ним відповідно до вимог ч. 5 ст. 11 цього Закону (зокрема у випадку звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство у випадку встановлення під час ліквідації боржника не у звязку з процедурою банкрутства неможливості боржника задовольнити вимоги кредиторів у повному обсязі).

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 22.09.2015р., у звязку з невиконанням боржником вимог суду щодо надання витребуваних документів, підготовче засідання суду було відкладено на 06.10.2015р.

В підготовчому засіданні суду 06.10.2015р. боржником подані додаткові письмові пояснення (від 06.10.2015р. № 44/2015), з яких вбачається, що на думку боржника, відсутні підстави для задоволення заяви про порушення справи про банкрутство ОСОБА_2 районного споживчого товариства. При цьому, боржник посилається на положення чинного законодавства України, зокрема Законів України «Про заставу», «Про іпотеку» та Закону про банкрутство і зазначає, що вимоги забезпеченого кредитора повністю забезпечені заставою майна боржника.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника боржника, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Бахмацьке районне споживче товариство зареєстроване в якості субєкта господарювання 18.05.1995р., про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців внесені відомості за № 1 000064.

Згідно ч. 1 ст. 59 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення про припинення діяльності товариства шляхом ліквідації), припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється, зокрема шляхом його ліквідації за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб засновників суб'єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених законами, - за рішенням суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону про банкрутство, боржник зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство у разі виникнення таких обставин:

задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов'язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності);

під час ліквідації боржника не у зв'язку з процедурою банкрутства встановлено неможливість боржника задовольнити вимоги кредиторів у повному обсязі;

в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 95 Закону про банкрутство встановлено, що якщо вартості майна боржника юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобовязаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Обовязковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

За змістом ч. ч. 1 3 ст. 60 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення про припинення діяльності товариства шляхом ліквідації), ліквідація суб'єкта господарювання здійснюється ліквідаційною комісією, яка утворюється власником (власниками) майна суб'єкта господарювання чи його (їх) представниками (органами), або іншим органом, визначеним законом, якщо інший порядок її утворення не передбачений цим Кодексом. Ліквідацію суб'єкта господарювання може бути також покладено на орган управління суб'єкта, що ліквідується.

Орган (особа), який прийняв рішення про ліквідацію суб'єкта господарювання, встановлює порядок та визначає строки проведення ліквідації, а також строк для заяви претензій кредиторами, що не може бути меншим, ніж два місяці з дня оголошення про ліквідацію.

Ліквідаційна комісія або інший орган, який проводить ліквідацію суб'єкта господарювання, вміщує в друкованих органах відповідно до закону повідомлення про його ліквідацію та про порядок і строки заяви кредиторами претензій, а явних (відомих) кредиторів повідомляє персонально у письмовій формі у встановлені цим Кодексом чи спеціальним законом строки.

У відповідності з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» (в редакції, чинній на момент прийняття рішення про припинення діяльності товариства шляхом ліквідації), державний реєстратор за відсутності підстав для залишення документів, які подані для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи, без розгляду повинен у день надходження цих документів внести до Єдиного державного реєстру запис про рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи та в той же день повідомити органи статистики, доходів і зборів, Пенсійного фонду України відомості про внесення такого запису.

Повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи публікується у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації.

Відомості про дату публікації повідомлення, яке містить інформацію про строк заявлення вимог кредиторів щодо юридичної особи, що припиняється, надаються органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України не пізніше наступного дня з дати публікації такого повідомлення.

Положеннями п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України передбачено, що початок процедури припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи підприємця є підставою для здійснення документальної позапланової перевірки.

Призначається та розпочинається перевірка, у разі ліквідації юридичної особи за рішенням засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу, протягом десяти робочих днів з дати публікації повідомлення про рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи (п. 11.3 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011р. № 1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011р. за № 1562/20300 (в редакції, чинній на момент прийняття рішення про припинення діяльності товариства шляхом ліквідації)).

Відповідно до ч. 8 ст. 111 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення про припинення діяльності товариства шляхом ліквідації), ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

24 жовтня 2013 року зборами уповноважених членів ОСОБА_2 районного споживчого товариства було прийняте рішення про припинення діяльності товариства шляхом ліквідації (протокол б/н від 24.10.2013р.) та встановлено строк для пред'явлення вимог кредиторами до 15 квітня 2014 року.

30 грудня 2013 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців внесено запис про рішення зборів уповноважених членів ОСОБА_2 районного споживчого товариства щодо припинення діяльності товариства шляхом ліквідації та встановлення строку для пред'явлення вимог кредиторами до 15 квітня 2014 року.

Рішенням позачергових зборів уповноважених членів ОСОБА_2 районного споживчого товариства (протокол від 08.09.2014р. № 2/2014) був затверджений складений ліквідаційною комісією проміжний ліквідаційний баланс з якого вбчається, що станом на 31.08.2014р. сума поточних зобовязань боржника становила 1214,0 тис. грн. В той час як вартість активів товариства становила 614,5 тис. грн.

Із поданого боржником балансу станом на 30.09.2014р. вбачається, що сума поточних зобов'язань боржника становить 1296,7 тис. грн., вартість активів товариства 614,5 тис. грн.

28 серпня 2015 року позачерговими зборами уповноважених членів ОСОБА_2 районного споживчого товариства було прийнято рішення про звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство (протокол від 28.08.2015р. № 2/2015).

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про те, що боржником дотримано порядок ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України та існують ознаки неоплатності боржника. За таких обставин, наявні підстави для порушення провадження у справі про банкрутство боржника.

Заперечення боржника не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з наступного:

згідно ч. 1 ст. 2 Закону про банкрутство, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

За правилами ст. ст. 33 35 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Бахмацького районного суду від 06.03.2013р. по справі № 2-331/12 присуджена до стягнення солідарно з позичальника ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором від 14.07.2008р. № 147/2402/08 станом на 15.06.2012р. в загальній сумі 1.046 644,37 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредита в розмірі 843 183,47 грн., простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами в розмірі 165 604,13 грн., штрафу за неналежне виконання умов кредитного договору в розмірі 37 856,77 грн.

В рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором в загальній сумі 1 046 644,37 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 14.07.2008р., укладеним між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк ВіЕйБіБанк» і майновим поручителем - ОСОБА_2 районним споживчим товариством: магазин зі всіма обєктами, функціонально повязаними з цим нерухомим майном, позначеним на плані літерою А-1, загальною площею 256,2 м2, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Бахмацький район, м. Батурин, вул. Центральна, 17; магазин «Маркет» зі всіма обєктами, функціонально повязаними з цим нерухомим майном позначений на плані А-1, загальною площею 262,7 м2, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Бахмацький район, м. Батурин, вул. Центральна, 19, які належать ОСОБА_2 районному споживчому товариству на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.05.2006р. і від 31.01.2008р.

Даним судовим рішенням встановлено, що іпотекою забезпечується виконання позичальником своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати процентів за його користування, інших платежів, а також можливих штрафних санкцій. При цьому, відповідно до п. 2.3.3 Іпотечного договору узгоджена сторонами загальна оціночна вартість предмету іпотеки становить 918 376,60 грн., що в еквіваленті на дату укладання договору іпотеки за курсом НБУ складало 119 775,78 Євро (472 176,60 грн. нерухомість № 1 і 446 200,00 грн. - нерухомість № 2).

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 13.05.2014р. по справі № 927/550/14 зобовязано Бахмацьке районне споживче товариство в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_1 визнати вимоги кредитора - Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_7» в розмірі 1 046 644,37 грн та включити їх до першої черги реєстру вимог кредиторів ОСОБА_2 районного споживчого товариства. Стягнуто з ОСОБА_2 районного споживчого товариства на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_7» 1 218,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Постановою державного виконавця ДВС ОСОБА_2 районного управління юстиції від 15.09.2014р. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 04.11.2013р. № 2/728/1, виданого Бахмацьким районним судом на примусове виконання рішення від 06.03.2013р. по справі № 2-331/12, у звязку з необхідністю передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії ОСОБА_2 районного споживчого товариства.

Частиною 1 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 541 Цивільного кодексу України, солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання.

Положеннями ст. 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь кого з них окремо, а солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі.

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобовязання іншої особи боржника.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Тобто, згідно з нормами чинного законодавства майновий поручитель та основний боржник, зобовязання якого перед кредитором забезпечені іпотекою майна, що належить на праві власності майновому поручителю, відповідають перед кредитором солідарно.

За таких обставин, іпотекодержатель як кредитор має право вимагати виконання основного зобовязання як від боржника і його майнового поручителя разом, так і від будь кого з них окремо, а у разі предявлення таких вимог до майнового поручителя останній відповідає в межах узятих на себе зобовязань перед іпотекодержателем.

При цьому, норми Закону про банкрутство не обмежують право іпотекодержателя звернутися з грошовими вимогами до майнового поручителя, якщо основний боржник не сплатив борг.

У відповідності з ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Крім того, ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Відповідна правова позиція викладена у низці потанов Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 26.08.2014р. по справі № 3-93гс14 та від 02.09.2014р. по справі № 3-98гс14.

Тобто, вимоги ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк «ВіЕйБіБанк» до ОСОБА_2 районного споживчого товариства є грошовими та такими, що забезпечені заставою майна, оскільки ґрунтуються на невиконанні зобовязання за кредитним договором від 14.07.2008р. № 147/2402/08, забезпеченим іпотечним договором від 14.07.2008р.

При цьому, з урахуванням положень абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону про банкрутство, розмір вимог банку становить 1 008 787,60 грн. (843 183,47 грн. - заборгованість по сплаті кредиту та 165 604,13 грн. заборгованість по сплаті процентів). Розмір вимог банку, що забезпечені майном боржника становить 918 376,60 грн., виходячи з оціночної вартості предмета іпотеки, погодженої сторонами в іпотечному договорі.

Таким чином, твердження боржника про те, що вимоги банку повністю забезпечені заставою майна боржника, не підтверджується матеріалами справи.

Також, із поданих боржником доказів (проміжного ліквідаційного балансу, балансу станом на 30.09.2015р., списку основних засобів станом на 31.08.2015р., списку кредиторів) вбачається, що балансова вартість всіх активів товариства становить 614,5 тис. грн. Розмір зобовязань боржника станом на 31.08.2014р. становив 1 214,0 тис. грн., станом на 30.09.2015р. 1 296,7 тис. грн.

Вищевказані документи суд вважає належними доказами наявності ознак неоплатності боржника.

Посилання голови ліквідаційної комісії на інший розмір заборгованості перед кредиторами не підтверджені належними та допустимими доказами та суперечать рішенням вищого органу управління товариством про затвердження проміжного ліквідаційного балансу та необхідність звернення до господарського суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство.

У відповідності з ч. 3 ст. 7 Закону про банкрутство, залежно від категорії боржника, виду його діяльності та наявності у нього майна господарський суд застосовує загальний, спеціальний або спрощений порядок провадження у справі про банкрутство. Спрощений порядок застосовується під час ліквідації банкрута без застосування процедур розпорядження майном та санації.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 11, 16, 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. ст. 33 35, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Порушити провадження у справі про банкрутство ОСОБА_2 районного споживчого товариства (код 01774948).

Ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Розгляд питання щодо наявності підстав для визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури призначити в судовому засіданні на 15 жовтня 2015 року на 11 год. 15 хв. у приміщенні господарського суду за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, 20, каб. № 24.

Копії цієї ухвали надіслати боржнику, Бахмацькому районному суду Чернігівської області (16500, м. Бахмач Чернігівської області, вул. Жовтнева, 42), Чернігівському окружному адміністративному суду (14005, м. Чернігів, вул. Київська, 23), відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 районного управління юстиції (16500, м. Бахмач Чернігівської області, вул. Жовтнева, 42), ОСОБА_2 об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області (16500, м. Бахмач Чернігівської області, вул. Чернігівська, 2 а), державному реєстратору реєстраційної служби ОСОБА_2 районного управління юстиції (16500, м. Бахмач Чернігівської області, вул. Першотравнева 36) та відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (14005, м. Чернігів, проспект Миру, 49 а, к. 703).

Суддя А.С.Сидоренко