ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2015р. справа№ 914/2729/15

за позовом: публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача: комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго», м. Червоноград

про стягнення 6 312 855,26 грн.

суддя Юркевич М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 головний юрисконсульт

від відповідача: не зявився

На розгляд до господарського суду Львівської області поступила позовна заява публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» про стягнення 1 724 748,22 грн. пені, 807 640,50 грн. 3% річних та 3 780 466,54 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду від 11.08.2015р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 22.09.2015р.

22.09.2015р. розгляд справи було відкладено на 06.10.2015р. з підстав викладених у відповідній ухвалі суду.

В судовому засіданні 06.10.2015р. представник позивача підтримав заявлені раніше позовні вимоги, просив суд позов задоволити повністю.

Відповідач, явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, однак через канцелярію суду подав відзив на позов, в якому просив суд розглядати спір без участі свого представника. Крім того, у своєму відзиві відповідач просив суд при винесенні рішення по даній справі в порядку ст. 83 ГПК України зменшити розмір нарахованої до стягнення пені на 50 %.

Проти вказаного клопотання позивач заперечив, а також в обґрунтування поданого заперечення надав суду письмові докази для долучення до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши подані докази, суд встановив наступне:

28.12.2012р. між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (позивачем) та комунальним підприємством «Червоноградтеплокомуненерго» (відповідачем) було укладено договір купівлі-продажу природного газу №13/2921-ТЕ-21, за умовами якого позивач зобовязався передати у власність відповідача природний газ, ввезений на митну територію України або природний газ, видобутий на території України, а відповідач взяв на себе зобовязання приймати та оплачувати природний газ на умовах цього договору.

В п. 2.1. договору сторони домовилися, що продавець передає покупцеві з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. газ обсягом до 35 000 000,00 млн. куб. м.

На виконання умов вказаного договору позивачем протягом січня-грудня 2013р. було передано відповідачу у власність природний газ на загальну суму 25 948 675,19 грн., про що свідчать складені сторонами акти прийому-передачі природного газу (а.с. 20-30).

П. 6.1. договору передбачено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа, наступного за місяцем поставки.

За твердженням позивача, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, зокрема, за отриманий природний газ кошти сплатив з простроченням, чим порушив умови договору та положення ст. 526 ЦК України, згідно з якою зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений договором строк.

З огляду на це, позивачем здійснено нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати природного газу.

Так, позивач просить суд стягнути з «Червоноградтеплокомуненерго» 1 724 748,22 грн. пені, 807 640,50 грн. 3% річних та 3 780 466,54 грн. інфляційних втрат в судовому порядку.

Відповідач у своєму відзиві проти позовних вимог не заперечив, однак зазначив, що прострочення виконання зобовязань виникло через різницю тарифах, що не покривали фактичних витрат на виробництво теплової енергії.

Разом з тим, відповідач просить суд при винесенні рішення по даній справі зменшити розмір нарахованої позивачем пені в сумі 1 724 748,22 грн. на 50%, враховуючи тяжке фінансове становище відповідача, а також повне виконання основного зобовязання.

Розглянувши доводи позовних вимог, вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення частково. При цьому, суд виходить із наступного:

Відповідно до ст. 175 ГК України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 174 ГК України визначено, що господарські зобовязання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон повязує настання правових наслідків у сфері господарювання.

В силу приписів статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Між сторонами у справі виникли договірні відносини на підставі договору №13/2921-ТЕ-21 від 28.12.2013р.

В п.6.1 договору сторони передбачили, що плата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа, наступного за місяцем поставки.

Судом, на підставі наявних матеріалів справи, встановлено, що відповідач розрахувався з позивачем за отриманий газ повністю, однак, всупереч вищенаведеним умовам договору прострочував оплату. Зокрема, по актах прийому-передачі, які долучені до матеріалів справи (а.с.20-30), відповідачем при погашенні вартості поставленого газу здійснювалося прострочення платежів, про що свідчить розрахунок наданий позивачем (а.с.33-36). Більше того, у своєму відзиві відповідач визнав факт прострочення оплати основного боргу.

Відтак, позивач, в звязку з порушенням відповідачем строків оплати природного газу здійснив нарахування штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат за договором. Зокрема, 807 640,50 грн. 3% річних, 1 724 748,22 грн. пені та 3 780 466,54 грн. інфляційних втрат.

Згідно п. 7.1. договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань по договору сторони несуть відповідальність у відповідності з чинними законодавство України.

Відповідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами п. 7.2 договору, у разі невиконання покупцем п.6.1. договору, останній у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу.

Господарський суд, перевіривши підставність нарахування річних та штрафних санкцій позивачем, здійснивши їх перерахунок, дійшов висновку, що такі нараховані правильно та обгрунтовано, а тому підлягають до задоволення.

Разом з тим, відповідач у своєму відзиві просив суд при прийнятті рішення у даній справі на підставі п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України зменшити розмір пені на 50%, яка нарахована позивачем в сумі 1 724 748,22 грн. Обгрунтовуючи дану вимогу відповідач не заперечує факту прострочення ним термінів оплати поставки газу, однак зазначає, що порушення термінів оплати виникло з обєктивних причин, а саме через різницю в тарифах для бюджетних та інших споживачів, що не покриває фактичних витрат на виробництво теплової енергії. Крім того, відповідач просить врахувати суд важке матеріальне становище підприємства, що підтверджується фінансовим звітом КП «Червоноградтеплокомуненерго» станом на червень 2015р. (а.с. 93-94).

Пунктом 3 статті 83 ГПК України надано право господарському суду, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

ГПК України не містить переліку випадків, що дають право господарському суду зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

В п.3.17.4. Постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011 року №18 зазначено, що господарський суд вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобовязання, причини неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобовязання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, порушення зобовязання відповідачем не потягло значних втрат для позивача (у матеріалах справи відсутні докази про розмір завданих позивачу збитків у звязку з неналежним виконанням зобовязань по договору №13/2921-ТЕ-21), ступінь виконання зобовязання відповідачем за договором повне погашення суми основного боргу. Крім того, заборгованість перед позивачем виникла з обєктивних причин, зокрема, через різницю в тарифах для бюджетних та інших споживачів, що не покриває фактичних витрат на виробництво теплової енергії.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено тяжке матеріальне становище підприємства, про що свідчить долучений до справи фінансовий звіт (а.с. 93-94).

Майновий стан відповідача - наявність кредиторської заборгованості в сумі 87 057,00 грн. (в тому числі заборгованості по оплаті праці перед працівниками підприємства) згідно фінансового звіту.

Суд також звертає увагу на те, що відповідач є комунальним підприємством, яке здійснює надання послуг з теплопостачання споживачам, бюджетним установам.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 50% та стягнути з відповідача на користь позивача пеню в сумі 862 374,11грн.

Пунктом 4.4. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 21.02.2013 року №7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України зазначено, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення частково, з урахуванням зменшення розміру нарахованої позивачем пені на 50%.

Витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 43 ,33,34,44,49,82,82-1,п.3 ч.1 ст.83,84,85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Клопотання комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» про зменшення розміру пені на 50% - задоволити.

2. Зменшити розмір нарахованої позивачем та підлягаючої до стягнення з відповідача пені в розмірі 1 724 748,22 на 50%.

3. Позов Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволити частково.

4. Стягнути з комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» (адреса: 80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Промислова, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (адреса: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 862 374 ,11 грн. пені, 807 640,50 грн. 3% річних, 3 780 466,54 грн. інфляційних втрат та 73 080,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В частині стягнення з комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» 862 374, 11 грн. пені відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.116 та 117 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 06.10.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 12.10.2015р.

Суддя Юркевич М. В.