ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06 жовтня 2015 р. Справа № 903/1013/15

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерела", м. Луцьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудленд Україна", м. Луцьк

про стягнення 176 998,76грн.

Суддя: С.В. Бондарєв

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1-дов. №02-274 від 14.09.2015р.

від відповідача: н/з

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представнику позивача розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учаснику судового процесу згідно ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки.

В судовому засіданні 06.10.2015 року відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Позивач- Товариство з обмеженою відповідальністю "Джерела"- звернувся до господарського суду з позовом до відповідача- Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудленд Україна"- про стягнення 179 227,25грн., в т.ч. 122 800,00грн.-заборгованості з оплати чергових платежів за договором купівлі-продажу квартири від 14.05.2010р., посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_2 та зареєстрованого у реєстрі за №1766 та Додаткового договору від 28.02.2013р. до договору купівлі-продажу квартири від 14.05.2010р., посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_2 та зареєстрованого у реєстрі за №1766, 3 813,73грн.-3% річних за період з 01.01.2014р. по 31.08.2015р. та 52 613,52грн.-суми індексу інфляції за період з січня 2014 року по серпень 2015року (включно) згідно ст. 625 ЦК України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем, взятих на себе зобов'язань, по оплаті вартості квартири, придбаної згідно договору купівлі-продажу квартири від 14.05.2010р. та Додаткового договору від 28.02.2013р. до договору купівлі-продажу квартири від 14.05.2010р.

Ухвалою суду від 04.09.2015р. порушено провадження по справі та призначено її до розгляду на 22.09.2015р. на 11:00год.

В задоволенні заяви позивача №02-262 від 03.09.2015р. (вх. №01-67/55/15 від 03.09.2015р.) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові суми в розмірі 181 915, 67 грн., які обліковуються на будь-яких рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудленд Україна", в тому числі:- п/р № 01 в ПАТ "Банк інвестицій та заощаджень", МФО 380281; - п/р № 05 в ПАТ "Банк інвестицій та заощаджень", МФО 380281, відмовлено, як необгрунтованій відповідно до вимог ст. 66 ГПК України.

14.09.2015р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від позивача надійшов до суду супровідний лист №02-277 від 14.09.2015р. (вх.№01-54/9136/15), яким він долучив до матеріалів справи розрахунок суми основного боргу станом на 14.09.2015р. по договору купівлі-продажу квартири від 14.05.2010р. та Додатковому договору від 28.02.2013р. до договору купівлі-продажу квартири від 14.05.2010р., копії акту звірки взаєморозрахунків між Товариством з обмеженою відповідальністю "Джерела" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вудленд Україна" станом на 01.09.2015р., виписок по рахунку за 14.10.2014р., за 31.10.2013р., за 18.10.2013р., за 01.10.2013р., за 09.08.2013р., за 19.07.2013р., за 14.06.2013р., за 26.04.2013р., за 15.04.2013р., за 28.02.2013р., за 04.12.2013р., за 30.05.2014р., за 31.07.2015р., за 18.06.2015р. та статуту ТзОВ "Джерела" (нова редакція), затвердженого зборами засновників ТзОВ "Джерела" протоколом №01 від 12.05.1998р., зареєстрованого 26.02.2015р. за №2008852.

18.09.2015р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від представника відповідача-адвоката ОСОБА_3-надійшло до суду клопотання б/н від 18.09.2015р. (вх.№01-54/9352/15) про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю його явки в судове засідання 22.09.2015р. через зайнятість в іншому судовому процесі.

Долучив до матеріалів справи копії повістки про виклик до суду в адміністративній справі №2а/1370/1395/12, договорів про надання правової допомоги від 11.03.2015р. та 17.03.2015р. та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №607 від 28.12.2011р.

Водночас, 18.09.2015р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудленд Україна" ОСОБА_4 надійшло до суду клопотання б/н від 18.09.2015р. (вх.№01-54/9353/15) про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю забезпечення явки уповноваженого представника товариства в судове засідання 22.09.2015р.

Представник позивача в судовому засіданні 08.07.2015р. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити останні в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Проти задоволення судом клопотання відповідача про відкладення розгляду справи не заперечив.

Представник відповідача в судове засідання 22.09.2015р. не з'явився.

Ухвалою суду від 22.09.2015р. розгляд справи відкладався згідно ст. 77 ГПК України з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, зважаючи на неявку відповідача в судове засідання, неподання ним витребуваних судом доказів та необхідність витребування додаткових доказів по справі.

Крім того, зобов'язано сторін представити суду: позивача-додаткові пояснення по суті позовних вимог; відповідача-письмові пояснення (обгрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог, докази проплати, статут.

05.10.2015р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від позивача надійшло до суду клопотання №02-294 (вх.№01-54/9990/15), яким він долучив до матеріалів справи довідку головного бухгалтера ТзОВ "Джерела" вих.№02-293.

05.10.2015р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від позивача надійшла до суду заява №02-290 від 02.10.2015р. (вх.№01-65/281/15), в якій він зменшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача 176 998,76грн., в т.ч. 122 800,00грн.-заборгованості з оплати чергових платежів за договором купівлі-продажу квартири від 14.05.2010р., посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_2 та зареєстрованого у реєстрі за №1766 та Додаткового договору від 28.02.2013р. до договору купівлі-продажу квартири від 14.05.2010р., посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_2 та зареєстрованого у реєстрі за №1766, 3 813,72грн.-3% річних за період з 01.01.2014р. по 31.08.2015р. та 50 385,04грн.-суми індексу інфляції за період з січня 2014 року по серпень 2015року (включно) згідно ст. 625 ЦК України та повернути зайво сплачений судовий збір.

Представник позивача в судовому засіданні 06.10.2015р. позовні вимоги (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 05.10.2015р.) підтримав та просив задовольнити останні в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 06.10.2015р. не з'явився вдруге, вимог суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча ухвала суду від 22.09.2015р., направлена на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудленд Україна", зазначену в позовній заяві та у витязі з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Ковельська, буд. 2, офіс 515, повернулась до суду органами поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

У відповідності до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно із ч. 3 ст. 22 ГПК сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. №01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальним правами у господарському судочинстві").

Неподання або несвоєчасне подання доказів з неповажних причин, спрямоване на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Вищий господарський суд України у п. 3.10 постанови пленуму від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказав, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Судом приймається заява позивача про зменшення розміру позовних вимог від 05.10.2015р., спір вирішується виходячи з нової ціни позову - 176 998,76грн.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Примірник повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернутий органами звязку з позначкою "за закінченням терміну зберігання" з урахуванням конкретних обставин даної справи є належним доказом виконання господарським судом обовязку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій, а тому, беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, враховуючи те, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, явку відповідача не було визнано обов'язковою, визнавши зібрані по справі матеріали достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами згідно зі ст.75 ГПК України, господарський суд, -

встановив:

14 травня 2010р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Джерела", в особі директора ОСОБА_5, який діє на підставі Статуту (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вудленд Україна", в особі директора ОСОБА_4, який діє на підставі Статуту (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_2 та зареєстрований у реєстрі за №1766, згідно з п. 1 якого продавець передає, а покупець приймає у власність квартиру №113 в будинку №23, розташованому по вулиці Кривоноса Максима в с. Липини, Луцького району, Волинської області та сплачує за неї обговорену грошову суму. Квартира складається з 2 кімнат житловою площею-33,4кв.м., загальною площею 56,8кв.м. Ця квартира належить продавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 06.04.2010р. виконавчим комітетом Липинської сільської ради Луцького району Волинської області на підставі його ж рішення №17 від 18.03.2010року, зареєстрованому у Волинському бюро технічної інвентаризації 14.04.20102 року на підставі ОСОБА_3 про реєстрацію права власності №25861818, та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.04.2010 року за №30108898 кад№1.

Згідно п. 2 договору, продаж зазначеної квартири вчняється за ціною 312 400,00грн. в т.ч. з ПДВ. Розрахунок між сторонами здійснюється з відстроченням платежу. На момент підписання договору покупець сплатив на розрахунковий рахунок продавця-10 000,00грн. в т.ч. з ПДВ. Сума, що залишилася, тобто-302 400,00грн. в т.ч. з ПДВ, відстрочується і сплачується одним платежем або частинами у строк до 30.04.2011р. Всі платежі сплачуються покупцем продавцю на розрахунковий рахунок. Інвентаризаційна вартість квартири становить 285 931,00грн., балансова вартість квартири становить 300 763,38грн.

У відповідності до п. 3 договору квартира оглянута покупцем особисто до підписання цього договору. Істотних недоліків, які перешкоджали б її використанню за призначенням, тобто для проживання, під час огляду квартири не виявлено.

Пунктом 6 договору сторони обумовили, що обов'язок продавця передати квартиру покупцеві вважається виконаним у момент передачі покупцеві ключів від квартири та допоміжних приміщень.

Згідно п.п. 7, 9, 12 договору, сторони свідчать, що у тексті цього договору зафіксовано усі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу квартири. Сторони підтверджують, що цей договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину. Право власності на придбану квартиру виникає у покупця у відповідності до ст.ст. 182, 334 ЦК України, тобто з моменту реєстрації правочину. Усі зміни та доповнення до цього договору, що зроблені за узгодженням сторін, повинні бути нотаріально посвідчені.

Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_2, зареєстрований у реєстрі за №1766, підписано сторонами, підписи скріплені відтиском їх печаток. (а.с. 10-11).

На виконання умов вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири, продавець здав, а покупець прийняв квартиру, що стверджується актом приймання-передачі від 14.05.2010р. до договору купівлі-продажу квартири від 14.05.2010р., який підписано сторонами, підписи скріплені відтиском їх печаток. (а.с. 14).

Згідно п.п. 1-4 цього акту, у відповідності до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого ОСОБА_2, приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області 14.05.2010р. та зареєстрованого у реєстрі за №1766 продавець передав, а покупець прийняв наступне: квартиру №113 в будинку №23, розташованому по вулиці Максима Кривоноса в селі Липини, Луцького району, Волинської області. Квартира складається з 2 кімнат житловою площею 33,4 кв.м., загальною площею-56,8кв.м. Загальна вартість квартири згідно договору становить 312 400,00грн. в т.ч. ПДВ. На момент передачі майно перебуває у відмінному стані. Покупець не має претензій до продавця щодо стану, комплектації та будь-яких інших характеристик квартири. Термін оплати не впливає на перехід права власності на квартиру від продавця до покупця. Право власності на придбану квартиру виникло у покупця у відповідності до ст.ст. 182, 334 ЦК України, тобто з моменту реєстрації правочину, який зареєстровано ОСОБА_2, приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області 14.05.2010р.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 28 лютого 2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Джерела", в особі директора ОСОБА_5, який діє на підставі Статуту (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вудленд Україна", в особі директора ОСОБА_4, який діє на підставі Статуту (покупець) укладено Додатковий договір до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу ОСОБА_2 14.05.2010 року за Р№1766, посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_2 та зареєстрований у реєстрі за №579, згідно п. 1 якого продавець та покупець дійшли до згоди і вирішили викласти четвертий абзац п. 2 договору в такій редакції: сума, що залишається до сплати 302 400,00грн. в т.ч. ПДВ, сплачується у термін до 31.12.2015р. Сплата здійснюється щомісячно: до останнього числа кожного поточного місяця, починаючи з лютого 2013 року рівномірними частинами в сумі 8 640,00грн. з лютого 2013 року, в т.ч. ПДВ. У разі, якщо індекс інфляції буде становити більше 100%, то продавець має право збільшити суму щомісячного платежу на офіційно встановлений індекс інфляції.

Згідно п.п. 2, 3 цього договору цей Додатковий договір вважається укладеним з моменту його нотаріального посвідчення та є невід'ємною частиною договору купівлі-продажу квартири.

Даний Додатковий договір посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_2, зареєстрований у реєстрі за №579, підписано сторонами, підписи скріплені відтиском їх печаток. (а.с. 13).

Відповідач свої зобов'язання за договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу ОСОБА_2 14.05.2010 року за Р№1766 та Додатковим договором до нього Р№579 від 28.02.2013р. виконав частково на суму 145 040,00грн., що стверджується поясненнями представника позивача, виписками по рахунку (а.с. 24-37) та актом звірки взаєморозрахунків (а.с. 23), який підписано сторонами, що стало підставою звернення позивача з позовом до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 205 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Між сторонами був укладений договір, що за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу квартири від 14.05.2010р., посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_2 та зареєстрований у реєстрі за №1766 та Додатковий договір до нього предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був (доказів суду не надано).

Згідно із частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивачем зобов'язання по передачі квартири згідно договору купівлі-продажу квартири від 14.05.2010р. виконані в повному обсязі, що стверджується актом приймання-передачі від 14.05.2010р. до договору купівлі-продажу квартири від 14.05.2010р., який підписано сторонами, підписи скріплені відтиском їх печаток.

Стаття 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), у звязку з чим настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов'язання щодо оплати отриманої по акту приймання-передачі квартири, в повному обсязі не виконав.

Позивач звертався до відповідача з претензіями від 03.04.2014р. №02-86 та №02-185 від 15.05.2015р. щодо погашення заборгованості, які залишені відповідачем без задоволення. (а.с. 15-16).

Крім того, між сторонами був складений і акт звіряння взаємних розрахунків станом на 01.09.2015р., з якого вбачається, що станом на 01.09.2015р. заборгованість відповідача- Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудленд Україна" перед позивачем- Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерела" становить 157 360,00грн. Даний акт підписаний сторонами, підписи скріплені відтиском їх печатки.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем на день розгляду спору, що визначена позивачем становить 122 800,00грн., відповідачем не сплачена (доказів сплати суду не надано), належними та допустимими доказами не спростована, стверджується договором купівлі-продажу квартири від 14.05.2010р., посвідченим приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_2 та зареєстрованим у реєстрі за №1766, Додатковим договором від 28.02.2013р. до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу ОСОБА_2 14.05.2010 року за Р№1766, посвідченим приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_2 та зареєстрованим у реєстрі за №579, актом приймання-передачі від 14.05.2010р. до договору купівлі-продажу квартири від 14.05.2010р., банківськими виписками, актом звіряння взаємних розрахунків станом на 1 вересня 2015р., відповідачем не оспорена та підлягає до стягнення з нього в силу ст.ст. 193, 265 ГК України, якими встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежів, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вищий господарський суд України у п.п. 1.3, 4.1 постанови пленуму від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначив, що статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", і ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з представленими господарському суду розрахунками (відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог), не оспореними відповідачем, позивачем відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України було нараховано відповідачу 3 813,72грн.- 3% річних за період з 01.01.2014р. по 31.08.2015р. та 50 385,04грн.-суми індексу інфляції за період з січня 2014р. по серпень 2015р. (включно).

Розрахунок нарахування річних та суми індексу інфляції перевірено судом за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ" 9.1.3.

Розглянувши позовні вимоги щодо стягнення річних та суми індексу інфляції, суд вважає, що останні підставні, нараховані у відповідності та з дотриманням вимог чинного законодавства України та підлягають до задоволення згідно зі ст. 625 ЦК України.

Згідно ст. 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "Джерела" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вудленд Україна" договору купівлі-продажу квартири від 14.05.2010р., Додаткового договору до нього від 28.02.2013р., здачі на виконання його умов відповідачу квартири, її прийняття Товариством з обмеженою відповідальністю "Вудленд Україна" та не проведення при цьому всіх належних розрахунків і платежів, існування заборгованості в розмірі 122 800,00грн., суд прийшов до висновку про підставність позову та необхідність його задоволення.

При цьому суд виходив з обставин повної підтвердженості предявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.

У звязку із задоволенням позову на відповідача відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти судові витрати по справі в розмірі 2 654,98грн.

Як зазначено в пункті 2.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі ж зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню (пункт 1 частини першої статті 7 Закону).

На підставі ст. 7 Закону України "Про судовий збір" позивачу слід повернути з Державного бюджету 33,44грн. судового збору, як зайво сплаченого.

Враховуючи викладене, господарський суд, керуючись ст.ст. 173, 174, 175, 181, 193 ГК України, ст.ст. 11, 202, 205, 525, 530, 610-612, 625, 626, 655, 692 ЦК України, ЗУ "Про судовий збір", ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, -

вирішив:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудленд Україна" (Волинська обл., м. Луцьк, вул. Ковельська, буд.2, офіс 515, код 36698963)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерела" (Волинська обл., м. Луцьк, вул. Ковельська, буд.2, код 23251213)

176 998,76грн., в т.ч. 122 800грн.-основного боргу, 3 813,72грн.-3% річних, 50 385,04грн.-суми індексу інфляції та 2 654,98грн.- витрат по сплаті судового збору.

3. Повернути з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю "Джерела" (Волинська обл., м. Луцьк, вул. Ковельська, буд.2, код 23251213) 33,44грн. зайве сплаченого судового збору, сплаченого по платіжному дорученні №1432 від 02.09.2015р. (оригінал платіжного доручення №1432 від 02.09.2015р. знаходиться в матеріалах справи (а.с. 7)).

Повний текст рішення складено

09.10.2015

Суддя С. В. Бондарєв