Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "01" жовтня 2015 р. Справа № 906/1224/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представника відповідача: Бистров А.М., дов. від 13.04.2013р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 70607,27 грн. та зобов'язання виконати умови договору оренди, а саме п. 4.5 та передати належним чином складений та підписаний Акт наданих послуг

Позивач подав позов про стягнення з відповідача 70607,27 грн. та зобов'язання відповідача виконати умови договору, а саме п.4.5 та передати позивачеві належним чином складені та підписані акти надання послуг за періоди з 01.10.2014р. по 31.10.2014р.; 01.11.2014р. по 30.12.2014р. по 23.12.2014р.

Ухвалою господарського суду від 04.08.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 22.09.2015р.

Ухвалою господарського суду від 22.09.2015р. відкладено розгляд справи на 01.10.2015р.

Позивач повноважного представника в судове засідання не направив, вимог ухвали суду від 01.10.2015р. не виконав, про причини неявки представника не повідомив. Про час та дату судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 50-51).

Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що відповідач заперечує проти позову.

Подав письмовий відзив, відповідно до якого вважає, що сума, яка підлягає поверненню позивачу становить 53930,86грн., оскільки у позивача існує заборгованість перед відповідачем зі сплати комунальних платежів в розмірі 16676,41 грн. (а.с. 56).

В зв'язку з тим, що позивач повноважного представника в судове засідання не направив, вимоги суду не виконав, у відповідності до ст. 75 ГПУ України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

01.07.2013р. між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (позивач, орендар) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (відповідач, орендодавець) укладено договір оренди нежитлового приміщення (договір оренди) (а.с. 11-14).

Відповідно до п. 1.1. договору, орендодавець зобов'язався передати орендарю, а орендар в свою чергу зобов'язався прийняти у тимчасове платне користування на строк та на умовах даного Договору нежитлове приміщення з номера 1 (першого) по №7 (сьому) (групи приміщень 18 (вісімнадцять) в літері А, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Загальна площа приміщення становить 78,80 кв.м. (п.1.2).

Згідно п. 3.1 Договору, приміщення повинно бути передане орендодавцем і прийняте орендарем по акту прийому - передачі в термін не пізніше 5 (п'яти) календарних днів з моменту набрання чинності цим договором (за формою, що визначена в додатку №1 до цього Договору). Акт підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками Сторін (за наявності). До акту долучається фото звіт про стан приміщення, яке передається в оренду (за формою, що визначена в додатку №3 до цього договору). Даний акт та фото звіт є невід'ємною частиною даного договору.

На виконання умов укладеного договору між сторонами підписано акт приймання-передачі приміщення, за яким відповідач передав, а позивач прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення, загальною площею 78,80 м.кв, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (з нежилих приміщення з №1 (першого) по №7 (сьоме) групи приміщень № 18) (а.с. 15).

Пунктом 4.1 сторони визначили, що розмір орендної плати за один повний календарний місяць користування приміщенням визначається в українських гривнях згідно офіційного курсу обміну гривні на долари США, встановленого Національним Банком України на перше число місяця, за який здійснюється оплата, як еквівалент 6160,00 доларів США 00 центів без ПДВ.

Не пізніше трьох робочих днів після підписання даного договору, орендар оплачує орендодавцеві авансовий платіж у розмірі 6160,00 доларів США без ПДВ в українських гривнях, згідно офіційного курсу обміну гривні на долари США, встановленого НБУ на перше число місяця, в який здійснюється оплата. Авансовий платіж зараховується в якості орендної плати за останній місяць оренди по цьому договору.

Розмір оренди за липень 2013 року визначається в українських гривнях згідно офіційного курсу обміну гривні до доларах США, встановленого НБУ на 01.07.2013р., як еквівалент 6990,00 доларів США без ПДВ.

Договором про внесення змін до основного договору від 30.06.2014р. сторони домовились внести зміни до п. 4.1 договору, за яким за період з 01.07.2014р. по 30.06.2015р. щомісячна орендна плата визначається в національній валюті України та складає 5500,00 доларів США згідно офіційного курсу НБУ на перше число місяця, за який здійснюється оплата.

Сторони також домовились, що у зв'язку з продовженням строку дії Договору оренди, орендна плата за червень 2014 року сплачується орендарем до 25 липня 2014 року без застосування будь-яких штрафних санкцій, а сплачений у відповідності до п. 4.1 договору оренди авансовий платіж зараховується як орендна плата за останній місяць строку оренди за договором оренди з урахуванням продовження строку його дії.

За умовами п. 4.2 договору, орендна плата нараховується з дня підписання сторонами акту прийому-передачі приміщення в оренду, відповідно до п. 3.1 цього договору, до дня повернення орендарем приміщення орендодавцю по відповідному акту, відповідно до п. 3.2 даного Договору.

Орендна плата сплачується орендарем щомісячно до 5 (п'ятого) числа поточного місяця, на підставі договору, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок орендодавця, що вказано в ст. 12 договору (п.4.3 Договору).

На виконання умов договору, 15.07.2013р. позивачем здійснено авансовий платіж за оренду приміщення в сумі 49236,88 грн. (а.с. 19).

Платіжним дорученням № 56553 від 03.12.2014р. позивачем здійснена оплата за оренду приміщення за грудень 2014р. в сумі 82810,27 грн. (а.с. 20).

Відповідно до п. 5.2 Договору, строк оренди встановлюється з 01.07.2013р. (але не раніше дати підписання акту у відповідності з п. 3.1 цього Договору) по 30 червня 2014р. включно, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Договором про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення від 30.06.2014рр. внесено змін до п. 5.2 договору, відповідно до якого договір діє з 01.07.2013р. по 30.06.2015р.

Приписами п. 5.3 договору встановлено, що договір припиняє свою дію, зокрема, за взаємною згодою сторін шляхом підписання договору про розірвання даного договору.

19.12. 2014 року позивачем на адресу відповідача направлено лист про дострокове припинення дії договору оренди з 23.12.2014р.(а.с. 21).

23.12.2014р. між сторонами підписано акт приймання-передачі приміщення у відповідності з Договором оренди приміщення від 01.07.2013р., відповідно до якого орендар передав, а орендодавець прийняв нежитлове приміщення, загальною площею 78,80 м.кв., що розташоване в АДРЕСА_3 (а.с.17).

Таким чином з 23.12.2014р. укладений між сторонами договір оренди є припиненим.

Позивач, звертаючись до суду, вказує, що до моменту розірвання договору був здійснений платіж за користування орендованим приміщенням за грудень 2014р. як за весь місяць, однак даним приміщенням користувався протягом 23 календарних днів, а орендна плата за цей період складає 61439,88 грн. Різниця в сумі 21370,39грн. підлягає поверненню орендарю.

Крім того, враховуючи, що авансовий платіж за умовами договору позивач здійснив за останній місяць оренди - червень 2015 року та факт дострокового припинення укладеного між сторонами договору, позивач вважає, що сума авансового платежу (49236,88 грн.) підлягає поверненню позивачу.

19.12.2014р. позивач звертався до відповідача з вимогою повернути кошти в сумі 70607,27 грн. на його розрахунковий рахунок (а.с. 21).

Відповідач вимогу позивача залишив без відповіді та задоволення.

Згідно п. 4.5 Договору, не пізніше 10 (десятого) числа кожного місяця орендодавець надає орендарю акт надання послуг за попередній місяць. Ненадання вищевказаного акту не є підставою для затримки сплати платежів, що визначені в п.4.3. цього договору на весь період затримки.

Позивач зазначає, що відповідачем порушено договірні зобов'язання щодо передачі орендарю актів наданих послуг за наступні періоди: з 01.10.2014р.по 31.10.2014р., з 01.11.2014р. по 30.11.2014р., з 01.12.2014р. по 23.12.2014р., що стало перешкодою для коректного відображення бухгалтерської звітності позивача. За викладених обставин позивач звернувся до суду з вимогою про зобов'язання відповідача виконати умови п.4.5 договору оренди та передати позивачу належним чином складений і підписаний акт наданих послуг за зазначені позивачем періоди.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказує, що всі умови договору виконував належним чином та у повному обсязі, в тому числі і в частині надання позивачу актів виконаних робіт.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 2 виникли правовідносини, що випливають з договору оренди нежитлового приміщення від 01.07.2013р.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму( оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Дана норма кореспондується з приписами статті 283 Господарського кодексу України.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1 ст. 760 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач прийняв, а позивач передав у строкове платне користування нежитлове приміщення, загальною площею 78,801 м.кв., що розташоване у АДРЕСА_3.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що дія укладеного між сторонами договору припинилась 23.12.2014р.

Відповідно до ч. ч. 1,5 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За умовами укладеного між сторонами договору за користування об'єктом оренди позивач зобов'язався не пізніше строку , встановленого у п. 4.1 договору здійснити авансовий платіж в розмірі 6160,00 доларів США в українських гривнях згідно офіційного курсу обміну гривні на долари США, встановленого НБУ.

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивачем здійснено авансовий платіж у сумі 49236,88грн (а.с. 19).

За умовами договору вказаний платіж мав бути зарахований за останній місяць оренди - червень 2015 року.

Проте, оскільки укладений сторонами договір оренди нежитлового приміщення від 01.07.2013р. достроково припинив свою дію 23.12.2014р., кошти в сумі 49236,88грн. не могли бути зараховані в рахунок орендної плати за червень 2015 р., як і за грудень 2014 р., оскільки позивачем згідно платіжного доручення № 56553 від 03.12.2014р. було оплачено орендну плату у вказаному місяці (а.с.20).

Разом з тим, як вбачається з вищезазначеного платіжного доручення орендний платіж за грудень місяць було здійснено в сумі 82810,27 грн., в той час як позивач користувався орендованим майном не повний місяць - до 23 грудня і у відповідності до п. 4.6 договору, орендна плата повинна бути сплачена пропорційно кількості днів у відповідному місяці - в сумі 61439,88 грн.

Враховуючи, що позивачем на момент сплати авансового платежу та на момент сплати орендної плати за грудень 2014 року, між сторонами існували договірні відносини, вказані платежі позивачем здійснено правомірно.

Проте, оскільки з 23.12.2014р. договір є розірваним, суд вважає, що кошти в сумі 70607,27 грн. відповідачем отримані без належної правової підстави.

Загальні підстави виникнення зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи було безпідставне набуття або збереження майна результатом поведінки набувача, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Необхідно також зазначити, що зобов'язання із безпідставного збагачення є загальною підставою для відновлення майнового стану осіб (відновлення справедливості) в разі відсутності інших підстав для цього, якщо захист прав особи не може бути здійснений на підставі договору, закону тощо.

Зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

по-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння;

по-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою;

по-третє, обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 ЦК).

Частиною 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Оскільки відповідачем самостійно не повернуто позивачу безпідставно отримані кошти в сумі 70607,27 грн. навіть після письмової вимоги позивача, позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, суд не погоджується з доводами відповідача з приводу того, що сума, яка підлягає поверненню становить 53930,86 грн. з огляду на те, що у позивача існує заборгованість по сплаті комунальних платежів за орендоване згідно договору від 01.07.2013р. майно, оскільки умовами договору не містять умов щодо заліку взаємних вимог між сторонами.

До того ж, заборгованість по сплаті комунальних платежів з боку позивача не являється предметом позовних вимог. Правом на подання зустрічного позову, в порядку ст. 60 ГПК України, відповідач не скористався.

Розглядаючи вимоги про зобов'язання відповідача виконати умови п. 4.5 договору оренди передати позивачеві належним чином складені та підписані акти наданих послуг за періоди з 01.10.2014р. по 31.10.2014р., з 01.11.2014р. по 31.11.2014р., з 01.12.2014р. по 23.12.2014р., суд зазначає наступне.

Як вбачається з умов договору, акти наданих послуг за попередній місяць надаються орендодавцем орендарю не пізніше 10 (десятого) числа кожного місяця.

При цьому, суд звертає увагу, що у договорі оренди сторони не визначили порядок та місце їх передачі.

Матеріали справи не містять як доказів передачі позивачу актів, так і доказів ненадання їх відповідачем.

Звертаючись з даною вимогою позивач вказує, що відповідачем не надано таких актів, що призводить до неналежного ведення бухгалтрського обліку, хоча позивач за вищевказані місяці орендні платежі здійснив у повному обсязі.

З вимогою про надання актів наданих послуг за вказані періоди, у відповідності до ст. 530 ЦК України, позивач до відповідача не звертався.

За таких обставин суд вважає, що на момент звернення з позовом до суду між сторонами не існувало спору з даного приводу.

Водночас, суд наголошує, що ст. 16 ЦК України не передбачає такого способу способу захисту цивільних прав та інтересів, який обраний позивачем.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволені позовної вимоги про зобов'язання відповідача передати позивачеві належним чином складені та підписані акти наданих послуг.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними та допустимими у справі доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 32 ГПК доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін.

У відповідності до положень ст.49 ГПК України, судові витрати по справі покладаються на відповідача пропорційно розміру здоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (04119, м.Київ, вул. Дегтярівська,27 Т, )

- 70607,27 грн. безпідставно отриманих коштів.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

в доход Державного бюджету України

- 1827,00 грн. судового збору.

4. Врешті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 06.10.15

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2- позивачу (рек. з повід.)