ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 рокуСправа № 912/2948/15
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Макаренко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 912/2948/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Кіровоградобленерго" від імені якого діє Кіровоградський міський район електричних мереж

до Дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії"

про стягнення 1 993 670,63 грн

представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 185/07 від 25.12.2014; ;

від відповідача -ОСОБА_2 , довіреність № 21 від 05.05.15 ;

У судовому засіданні оголошувались перерви 28.09.15 до 11 год. 05.10.2015р. та 05.10.2015р. до 16 год. 05.10.2015р., в порядку, визначеному ст. 77 ГПК України.

Публічне акціонерне товариство "Кіровоградобленерго" (далі по тексту - ПАТ "Кіровоградобленерго", позивач, постачальник) звернулося до господарського суду з позовною заявою № 2854/46 від 27.07.2015 про стягнення з дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій української нафтогазової академії" (далі - відповідач) заборгованості в сумі 1 993 670,63 грн, яка складається з 574 611,73 грн пені, 1 383 881,21 грн інфляційних збитків, 35 177,69 грн 3% річних, 39 873,41 грн судового збору.

01.10.2015 позивач заявою № 3821/46 зменшив розмір позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 142 281,78 грн, з яких 65 061,87 грн пені, 5 936,99 грн 3 % річних, 71 282,92 грн інфляційних збитків, а також покласти судові витрати по справі на відповідача.

Відповідно до норм ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

З огляду на вказане, остаточними позовними вимогами позивача, господарський суд вважає стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 142 281,78 грн.

Відповідач у своєму відзиві на позов від 28.09.2015 № 13-2367/07 позовні вимоги визнав частково, а саме в сумі 27 842,04 грн, з яких 9 986,13 грн - пеня, 1 830,40 грн, 16 025,51 грн інфляційних втрат. Свої заперечення відповідач обгрунтовує тим, що поза межами Протокольних рішень ДП "КТ" ТОВ "ЦНТІ УНГА" сплатило позивачу лише 516 951,85 грн, на які і мають здійснюватись відповідні нарахування.

Щодо нарахування інфляційних втрат, 3% річних та пені на решту суми відповідач не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету (далі - Протокольні рішення), сторони дійшли згоди про зміну порядку і строків взаєморозрахунків за придбану електричну енергію протягом періоду, у якому виникли спірні правовідносини, а тому відсутні правові підстави стверджувати про порушення відповідачем строків оплати отриманої електричної енергії, що передбачені договором, та притягнення ДП "КТ" ТОВ "ЦНТІ УНГА" до відповідальності у вигляді стягнення інфляційних втрат, процентів річних та пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за вказаним договором.

Також відповідач посилається на постанову Вищого господарського суду від 17.06.2015 у справі № 920/1503/14, в якій між сторонами у справі - ПАТ "НАК Нафтогаз" та ТОВ "Сумитеплоенерго", були підписані спільні протокольні рішення про порядок проведення взаєморозрахунків між сторонами у відповідності до постанови КМУ від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій". Отже, для застосування штрафних санкцій, передбачених договором № 67К від 01.09.2006, та наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків.

До відзиву відповідачем було додано контррозрахунок пені, інфляційних втрат та 3 % річних.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши усі обставини справи, оцінивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2006 Відкрите акціонерне товариство "Кіровоградобленерго", як постачальник електричної енергії, уклав договір про постачання електричної енергії № 67К з Дочірнім підприємством "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії". Публічне акціонерне товариство "Кіровоградобленерго" є правонаступником прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства "Кіровоградобленерго" відповідно до Статуту.

Договір є пролонгованим, згідно п. 9.4., за відсутності звернень сторін про його розірвання, і діє на даний час.

Порядок розрахунків сторони погодили у Додатку 1 до Договору (далі по тексту -Додаток).

Згідно з пунктом 1 вказаного Додатку розрахунковим вважається період з 01 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.

Споживач до початку розрахункового періоду здійснює попередню оплати у розмірі 100% заявленої величини обсягу споживання електричної енергії на наступний розрахунковий період (п.2 Додатку).

Обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат на дільниці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж, визначається за "Актом про використану електричну енергію" за показниками розрахункових засобів обліку в точках обліку, перелік яких наведено в п. 7 додатку до договору "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" (п.3 Додатку).

Споживач самостійно на протязі 5 операційних днів після дати отримання рахунку здійснює повний розрахунок за активну електричну енергію, шляхом оплати різниці між вартістю обсягу електричної енергії, фактично спожитої протягом розрахункового періоду, та сумою коштів, сплачених у відповідності до п.2 цього Додатку, оплату за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплату нарахувань по протоколах порушень при користуванні електричною енергію, рахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, пеню, індекс інфляції та інші платежі, згідно з умовами цього договору (п. 8 Додатку).

Умови Договору від 01.09.2006 свідчать про те, що за своєю правовою природою він є договором енергопостачання.

Відповідно до пункту 5.1. Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Згідно з положеннями вищезазначених Правил користування електричною енергією, одним з етапів укладання договору про користування електричною енергією є підключення та приєднання електроустановок споживача до електричних мереж енергопостачальної організації після виконання споживачем у повному обсязі технічних умов, проектної документації, оплати вартості підключення.

У відповідності до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В ході розгляду спору судом встановлено, що спірні правовідносини виникли у зв'язку з оплатою відповідачем наданих позивачем послуг по поставці активної електричної енергії у період з листопада 2014 по червень 2015 включно на загальну суму 15011350,26 грн із порушенням строків та не в повному обсязі, що стало підставою для застосування позивачем умов п. 4.2.1 Договору про нарахування та стягнення пені, та ст. 625 ЦК України щодо нарахування до стягнення інфляційних збитків та 3% річних.

З наданих суду доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, що підтверджується актами про використану електричну енергію з листопада 2014 по червень 2015; рахунками-фактурами за вказаний період та не заперечується сторонами.

В той же час, 16.12.2014 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Кіровоградській області (сторона перша), Департаментом фінансів Кіровоградської облдержадміністрації ( сторона друга), Фінансовим управлінням Кіровоградської міської ради (сторона третя), Головним управлінням Житлово-комунального господарстваКіровоградської міської ради (сторона четверта), ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "ЦНТІ УНГА" (сторона п'ята), ПАТ "Кіровоградобленерго" (сторона шоста), ДП "Енергоринок" (сторона сьома), ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" (сторона восьма) та НАК "Нафтогаз України" (сторона дев'ята) укладено договір № 1502/30 про організацію взаєморозрахунків відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 № 30.

Даним договором визначено порядок проведення взаєморозрахунків, в тому числі для погашення заборгованості за електричну енергію станом на 01.12.2014 згідно з договором № 67К від 01.09.2006. В рамках вказаного договору Позивачу була погашена заборгованість за договором № 67К від 01.09.2006 в розмірі 2 331 939,36 грн., у т.ч. ПДВ 388 656,56 грн.

Надалі на виконання вимог постанови КМУ від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" та згідно з Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз Україна" та Державного казначейства України від 03.02.2009 № 55/57/43, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 342/16358, було підписано дванадцять Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету ( далі - Протокольні рішення).

У відповідності до схеми, зазначеної у пункті 4 Протокольних рішень ДП "КТ" ТОВ "ЦНТІ УНГА" перерахувало ПАТ "Кіровоградобленерго" кошти за спожиту електроенергію згідно з договором № 67К від 01.09.2006 в наступних сумах: 1 012 068,47 грн., 197 321,33 грн, 99 741,33 грн, 798 594,81 грн, 462 167,16 грн, 3 171 294,61 грн, 335 077,31 грн, 2 267 319,98 грн, 336 317,64 грн, 2 227 423,95 грн, 1 192 352,49 грн та 179 280,08 грн.

Поза межами Протокольних рішень ДП "КТ" ТОВ "ЦНТІ УНГА" сплатило позивачу лише 516 951,85 грн, на які і мають здійснюватися відповідні нарахування. За розрахунками відповідача, загальна сума нарахувань пені, інфляційних втрат та 3% річних становить 27 842,04 грн, з яких 9986,13 грн пені; 1830,40 грн - 3% річних; 16 025,51 грн - інфляційних втрат.

01.10.2015 позивач, здійснивши перерахунок позовних вимог з урахуванням договору про організацію взаєморозрахунків та протокольних рішень, зменшив розмір позовних вимог до 142 281,78 грн, з яких: 65061,87 грн - пеня; 5936,99 грн - 3% річних; 71282,92 грн - інфляційні збитки.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Господарським судом враховано положення статті 33 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З огляду на вказане, суд, перевіривши розрахунки позивача та відповідача, дійшов висновку, що правильний період для нарахування пені є період з 12.01.2015 по 26.02.2015 на суму заборгованості 516 951,85 грн, які були сплачені відповідачем самостійно, а тому пеня за вказаний період складає суму 19 900,28 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача.

05.10.2015 відповідач подав до суду клопотання № 13-2421/07 про зменшення розміру пені до 1 000,00 грн. У клопотанні дочірнє підприємство "Кіровоградтепло" ТОВ "ЦНТІ УНГА"посилається на те, що однією з основних причин несвоєчасних розрахунків за спожиту електроенергію перед ПАТ "Кіровоградобленерго" є несвоєчасна оплата споживачами послуг з теплопостачання. Заборгованість за 2011-2014 рік на день подачі клопотання з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, що надана бюджетним організаціям та установам перед ДП "КТ" ТОВ "ЦНТІ УНГА" становить 26 996,9 тис. грн. Крім того відповідач звертає увагу на те, що при повному розрахунку позивач не наводить жодних доказів завдання йому збитків внаслідок несвоєчасного виконання зобов'язань, а тому пред'явлена до стягнення сума пені, яка за розрахунком відповідача становить 9 986,31 грн., є надмірною по відношенню до наслідків несвоєчасного виконання зобов'язання ДП "КТ" ТОВ "ЦНТІ УНГА".

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи питання про зменшення неустойки, враховуючи положення ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18, суд вважає, що сума штрафних санкцій, яка нарахована позивачем не підлягає зменшенню, оскільки даний випадок не є винятковим і відповідачем у своєму клопотанні не наведено достатніх доводів та обґрунтувань для застосування судом положень ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України. Зокрема, відповідач не здійснив негайного добровільного усунення порушення та його наслідків, а розмір стягуваної неустойки є пропорційним наслідкам порушення зобов'язання. Також необхідно відмітити, що обидві сторони знаходяться у рівних економічних умовах і суд повинен враховувати інтереси обох сторін спору.

Таким чином, причини несвоєчасного виконання зобов'язання, на які посилається відповідач, не є достатньою підставою для зменшення належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну оплату в сумі 19 900,28 грн. В іншій частині позовних вимог про стягнення пені господарський суд відмовляє, чк помилково преобрахований та пред'явлений позивачем.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Період прострочення, як вже було вищезазначено - з 12.02.2015 по 26.02.2015. З огляду на вказане, позовні вимоги про стягнення 3% річних підлягаю задоволенню частково на суму 1830,40 грн., які відповідачем правомірно розраховано на суму заборгованості 516 951,85 грн, які були сплачені відповідачем самостійно, В іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних, господарський суд відмовляє, оскільки позивачем розраховані помилково також на включно на суми, які були погашені за рахунок коштів, які надійшли згідно Договору про організацію взаєморозрахунків № 1502/30 від 16.12.2014р. та вищеперерахованих протокольних рішень.

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат, господарський суд виходить з наступного. Позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму інфляційних втрат в сумі 71282,92 грн за період з грудня 2014 по червень 2015. Відповідач визнає інфляційні втрати в сумі 16 025,51 грн.

Розглядаючи спір в цій частині господарський суд враховує норми ст. 625 Цивільного кодексу України, роз'яснення Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012, рекомендації Верховного Суду України , розрахунки сторін та враховує наступне.

У листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" зазначено, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з врахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений , помноженої на індекс інфляції, визначений названою державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Розрахування здійснюється окремо за кожний період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Таким чином, найменший період визначення інфляційних нарахувань становить місяць, тому прострочення платежу за менший період не тягне за собою таких нарахувань. Розмір боргу з нарахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочення.

Аналогічна правова позиція зазначена у Постановах Вищого господарського суду України від 10.07.2013 у справі № 5002-33/4081-2012 та від 07.07.2015 у справі № 914/251/15.

Таким чином, суд вважає, що правильним періодом для нарахування інфляційних втрат є лише січень 2015 року. З огляду на вказане, позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат підлягаю задоволенню частково на суму 16 025,51 грн. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат, господарський суд відмовляє, як безпідставно заявлені.

Таким чином, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 19 900,28 грн. пені, 1830,40 грн. 3% річних та 16 025,51 грн. інфляційних втрат.

В задволенні решти позовних вимог господарський суд відмовляє, оскільки вони заявлені безпідставно.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та норм Закону України "Про судовий збір" судові витрати покладаються на позивача та відповідача пропорційно задоволених вимог.

На підставі вказаного та керуючись ст.ст. 33,34,44,49, 82-85, 116, 117 ГПК України, Законом України "Про судовий збір", господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії", 25030, м.Кіровоград, вул.Кутузова,будинок 23/16, на користь Публічного акціонерного товариства "Кіровоградобленерго" від імені якого діє Кіровоградський міський район електричних мереж , 25001, м.Кіровоград, вул.Велика Перспективна,78, пеню в сумі 19 900,28 грн., 3% річних в сумі 1 830,40 коп., та втрати від інфляції в сумі 16 025,51 грн., судовий збір в сумі 755,23 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили та направити стягувачу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 12.10.2015р.

Суддя Т. В. Макаренко