РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2015 р. Справа № 918/1523/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Бучинська Г.Б. ,

судді Грязнов В.В.

при секретарі Пацьола О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Миронець Р. М., Чоланюк С. Ю., Шевчук О. М.

відповідача - Тищук К. П.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шевчука Олексія Володимировича на рішення господарського суду Рівненської області від 07.07.15 р. у справі № 918/1523/14

за позовом Фізичної особи-підприємця Шевчука Олексія Володимировича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська мультимедійна спілка"

про стягнення заборгованості в сумі 41 214, 17 грн.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 07.07.2015 р. у справі №918/1523/14 (суддя Войтюк В.Р.) у позові Фізичної особи-підприємця Шевчука Олексія Володимировича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська мультимедійна спілка" про стягнення заборгованості в сумі 41 214, 17 грн. відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Рівненської області від 07.07.2015 р. у справі №918/1523/14 позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області по справі №918/1523/14 від 07.07.2015 р. за позовом

Фізичної особи-підприємця Шевчука Олексія Володимировича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська мультимедійна спілка" і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості - 37 598, 53 грн. (основного боргу); суму пені - 3 615,64 грн.

В апеляційній скарзі Фізична особа-підприємець Шевчук Олексій Володимирович посилається на порушення господарським судом Рівненської області норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання та винесення помилкового рішення. Крім того, суд не в повному обсязі з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Зокрема апелянт зазначив, що судом не досліджена господарська діяльність між суб'єктами підприємництва до виникнення спору, адже товар і до цього поставлявся згідно цього ж договору, по таким же оформленим рахункам і видатковим накладним, оформленим аналогічно оспорюваним.

Крім того, за клопотанням від 22.12.2014р. представника ФОП Шевчука О. В. про долучення документів до справи були витребувані додаткові докази, які підтверджують взаєморозрахунки по вищезгаданому договору, проте судом не взято до уваги і не зроблено ніяких висновків щодо цих доказів.

Також, скаржник звертався до суду з клопотанням про ідентифікацію печатки підприємства, якою скріплені накладні на отримання товару і акти взаєморозрахунків, однак господарський суд Рівненської області направив на експертизу тільки печатку "Для документів №1", яка є додатковою до основних печаток підприємства, в той час як для розрахункових документів підприємства, чеків, зразків підписів керівників була використана інша печатка "Для документів" без позначення «№1», що суд першої інстанції проігнорував.

Також, апелянт стверджує, що судом першої інстанції не взято до уваги Акт звірки, взаєморозрахунків між ФОП Шевчуком О. В. та ТОВ "Українська мультимедійна спілка", хоча згідно ст. 32 ГПК доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що по оспорюваним операціям було складено податкові накладні, які відображені у звітності з ПДВ за даний період та було включено до податкових зобов'язань суми ПДВ по даним операціям, однак суд першої інстанції не взяв до уваги цей факт.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.08.2015 р. апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шевчука Олексія Володимировича прийнято до провадження, справу призначено до слухання.

28.09.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська мультимедійна спілка" надало Рівненському апеляційному господарському суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шевчука Олексія Володимировича залишити без задоволення, рішення господарського суду Рівненської області від 07.07.2015 р. без змін.

Представник позивача - Фізичної особи-підприємця Шевчука Олексія Володимировича Миронець Р.М. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 07.07.15 р. у справі №918/1523/14 є незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача - Фізичної особи-підприємця Шевчука Олексія Володимировича Шевчук О.М. підтримала позицію представника Миронця Р.М. в повному обсязі та надала пояснення щодо обставин справи.

Представник позивача - Фізичної особи-підприємця Шевчука Олексія Володимировича Чоланюк С.Ю. підтримав позицію представника Миронця Р.М. в повному обсязі та надав пояснення щодо обставин справи.

Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська мультимедійна спілка" Тищук К.П. заперечила проти доводів апеляційної скарги та надала пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 07.07.15 р. у справі №918/1523/14 є законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Шевчук Олексій Володимирович звернувся до господарського суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська мультимедійна спілка" про стягнення заборгованості в сумі 41 214 грн. 17 коп., з яких 37 598 грн. 53 коп. - основного боргу, 3 615грн. 64 коп. - пені.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №31 від 01.06.2012р. Наголошує, що позовні вимоги підтверджуються наявними в матеріалах доказами, а саме: договором поставки №31 від 01.06.2012р., видатковою накладною №РН-0000352 від 02.10.2013р., видатковою накладною №РН-0000353 від 02.10.2013р., видатковою накладною №РН-0000386 від 16.10.2013р., видатковою накладною №РН-0000398 від 22.10.2013р., видатковою накладною №РН-0000471 від 29.11.2013р., актом звірки взаємних розрахунків станом на 07.06.2014р., претензією від 26.09.2014р. №1.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 07.07.2015 р. у справі №918/1523/14 у позові Фізичної особи-підприємця Шевчука Олексія Володимировича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська мультимедійна спілка" про стягнення заборгованості в сумі 41 214, 17 грн. відмовлено повністю. Відмовляючи у позові, суд першої інстанції вважав, що вимоги позивача не підтверджені належними доказами, а тому не підлягають задоволенню. Оцінюючи докази, суд посилався на положення Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та висновки почеркознавчої та технічної експертиз, призначених ухвалою суду від 16.01.2015р., проведення яких було доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Зокрема, у висновку експерта №1403/1404, який надійшов 29.05.2015 р. на адресу господарського суду Рівненської області зазначено, що підписи від імені Назарчука О.М., розташовані після слова "Отримав (ла)" у видаткових накладних №РН-0000353 від 02.10.2013р. на суму 19 183 грн. 08 коп., №РН-0000386 від 16.10.2013р. на суму 68 грн. 87 коп., №РН-0000398 від 22.10.2013р. на суму 12 162 грн. 36 коп., №РН-0000471 від 29.11.2013р. на суму 8 658 грн. 00 коп. виписаних СПД-ФОП Шевчуком О.В. для ТзОВ "Українська мультимедійна спілка" виконанні не Назарчуком О.М., а іншою особою/іншими особами.

Встановити ким - самим Назарчуком О.М. чи іншою особою - виконаний підпис від його імені у видатковій накладній №РН-0000352 від 02.10.2013р. на суму 8 945 грн. 16 коп., виписаній СПД-ФОП Шевчуком О.В. для ТзОВ "Українська мультимедійна спілка" розташованій після слова "Отримав (ла)" не виявилося можливим.

П'ять відтисків круглої печатки "Для документів" від імені ТзОВ "Українська мультимедійна спілка", розташовані у видаткових накладних №РН-0000353 від 02.10.2013р. на суму 19 183 грн. 08 коп., №РН-0000386 від 16.10.2013р. на суму 68 грн. 87 коп., №РН-0000398 від 22.10.2013р. на суму 12 162 грн. 36 коп., №РН-0000471 від 29.11.2013р. на суму 8 658 грн. 00 коп. виписаних СПД-ФОП Шевчуком О.В. для ТзОВ "Українська мультимедійна спілка" нанесені не круглою печаткою "Для документів №1" ТзОВ "Українська мультимедійна спілка" експериментальні зразки відтисків якої були надані для порівняльного дослідження, а іншою рельєфною еластичною (гумовою, фото полімерною) друкарською формою.

Оскільки по жодній із зазначених накладних, включаючи і накладну №0000352 від 02.10.2013р. не підтверджено достовірність підпису керівника, господарський суд вважав, що не підтверджено достовірність і самих накладних. Окрім того, відтиск печатки на вказаних вище накладних здійснено іншою рельєфною еластичною (гумовою, фото полімерною) друкарською формою, ніж та, що використовується відповідачем і зразки якої надані для проведення експертизи.

Однак, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

01 червня 2012 року між Фізичною особою-підприємцем Шевчуком Олексієм Володимировичем (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська мультимедійна спілка" (замовник, відповідач) укладено договір поставки №31.

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов'язався за заявкою замовника надавати поліграфічні послуги: широкоформатний кольоровий друк (замовлення), а замовник - отримувати та оплачувати їх у відповідності до умов даного договору.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що виконавець зобов'язаний оформити та передати замовнику необхідну документацію: рахунок, накладну, акт виконаних робіт, податкову накладну.

У відповідності до п. 3.1. договору виконання замовлення відбувається згідно з наданими замовником оригінал-макетами або іншими електронними версіями замовлення.

Згідно п. 3.3 Договору замовник оплачує замовлення протягом 60 календарних днів з дня отримання.

Відповідно до п. 4.3. договору розрахунок за замовлення здійснюється замовником в гривнях у безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця по ціні та в терміни, вказані в рахунках-фактурах.

Пунктом 5.5. договору передбачено, що за несвоєчасну оплату замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від його вартості за кожен день затримки оплати, відповідно до Закону "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по цьому договору. (п.7.1., п.7.2. договору)

Також з матеріалів справи вбачається, між суб'єктами господарювання тривалий час існували господарські відносини. З наданих позивачем платіжних доручень та рахунків-фактур (а.с.69-150, том 1) за період часу 2013-2014 років вбачається, що сторонами тривалий час виконувались умови договору поставки №31 від 01.06.12р. Сторони проводили розрахунки по договору та звіряли розрахунки, про що свідчать надані акти звіряння станом на 23.10.2013р. та станом на 07.06.2014р.

На виконання умов договору Фізична особа-підприємець Шевчук Олексій Володимирович здійснив поставку товару Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська мультимедійна спілка" на загальну суму 49 017,47 грн., що підтверджується видатковими накладними.

Згідно акту звіряння взаємних розрахунків станом на 07.06.2014 р. між Фізичною особою-підприємцем Шевчуком Олексієм Володимировичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська мультимедійна спілка", заборгованість відповідача становить 50 141,95 грн. Акт звіряння підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська мультимедійна спілка" частково оплатило отриманий товар.

26.09.2014 р. позивач надіслав відповідачу претензію № 15/07 про сплату заборгованості на суму 37 598,53 грн., яку відповідач отримав, однак залишив її без відповіді та задоволення.

Заперечення відповідача проти позову стосуються в першу чергу відсутності у позивача належних доказів на підтвердження здійснення поставки продукції на підставі накладних №РН-0000352 від 02.10.2013р., №РН-0000353 від 02.10.2013р., №РН-0000386 від 16.10.2013р., №РН-0000398 від 22.10.2013р., №РН-0000471 від 29.11.2013р., оскільки ці видаткові накладні підписані не керівником відповідача і посвідчені печаткою, яка відповідачем не використовувалась. На думку відповідача , такі поставки не здійснювались.

Колегія суддів апеляційного суду, надавши оцінку наявним у справі доказам, оцінивши висновок судової почеркознавчої експертизи та доводи апеляційної скарги, вважає, що висновок господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову Фізичної особи-підприємця Шевчука Олексія Володимировича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська мультимедійна спілка" про стягнення заборгованості в сумі 41 214 грн. 17 коп. є помилковим.

Аналізуючи висновки судового експерта у порядку статті 43 ГПК України, які містяться у матеріалах справи, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до положень статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, крім інших засобів доказування, висновками судових експертів.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває в провадженні, зокрема, суду.

За правилами статті 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

У відповідності до ч.1 ст.42 ГПК України висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обгрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання.

Разом і з тим, згідно з частиною 5 статті 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами статті 43 ГПК України.

Висновок почеркознавчої експерти, що видаткові накладні №РН-0000353 від 02.10.2013р. на суму 19 183 грн. 08 коп., №РН-0000386 від 16.10.2013р. на суму 68 грн. 87 коп., №РН-0000398 від 22.10.2013р. на суму 12 162 грн. 36 коп., №РН-0000471 від 29.11.2013р. на суму 8 658 грн. 00 коп. №РН-0000352 від 02.10.2013р. на суму 8 945 грн. 16 коп. підписані не Назарчуком О.М., директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська мультимедійна спілка", а підпис виконаний іншою особою, колегія суддів оцінює критично, оскільки положеннями чинного законодавства, якими регулюються відносини з договорів поставки, умовами договору поставки №31 від 01.06.12р., звичаями ділового обороту не передбачається обов'язок керівника юридичної особи особисто здійснювати приймання товару, продукції (товаро-матеріальних цінностей) від постачальника. Такий обов'язок може бути покладений керівником на будь якого працівника юридичної особи, який може діяти за довіреністю на отримання ТМЦ або на підставі розпорядження керівника юридичної особи.

Береться до уваги, що у межах повноважень, встановлених ст. 6 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» у від 16.07.99 р. № 996-XIV, Мінфін України видав наказ «Про внесення зміни до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та визнання такими, що втратили чинність, наказів Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 року № 99 та від 24 березня 2000 року № 61» від 30.09.2014 р. № 987 , яким доповнив Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом від 24.05.95 р. № 88, нормою про те, що повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Крім того, як вбачається з судової практики Верховного Суду України, відсутність довіреності на отримання ТМЦ за наявності інших первинних документів, на думку Верховного Суду України, викладеній у постанові від 29 квітня 2015 №3-77гс15, не може заперечувати господарської операції.

З наведеного вбачається, що висновок експерта про те, що підпис особи на видаткових накладних про отримання товару від позивача виконаний не керівником підприємства -позивача, а іншою особою, не спростовує факту здійснення господарської операції, а тому не може впливати на висновок суду про наявність чи відсутність підстав для задоволення позову.

Як уже зазначалось, порядок призначення та проведення судової експертизи в господарських справах врегульовано положеннями Закону України "Про судову експертизу", статті 41 ГПК України, а також Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Мін'юсту України від 08.10.1998р.(із змінами і доповненнями). Згідно цих Рекомендацій, зокрема, пунктів 1.6, 1.7.18,1.9, 1.10 розділу 1 Почеркознавча експертиза, встановлено певний порядок відібрання експериментальних зразків підпису особи, який підлягає експертному дослідженню.

В матеріалах справи містяться зразки підпису керівника ТОВ «Українська мультимедійна спілка» Олександра Назарчука, надані у вигляді нотаріально засвідченого документа, вчиненого 4 березня 2015 року в місті Лос-Анжелес, штат Каліфорнія, США. Таким чином, зразки підпису, які надавались для дослідження, відібрані не у відповідності до рекомендацій Мін'юсту України, в частині рекомендованої кількості підписів та порядку їх відібрання. Останнє дає підстави для сумніву у можливості проведення якісного дослідження та відповідності висновків експерта щодо їх ідентичності або відмінності. При відібранні експериментальних зразків підпису суттєвим є час їх відібрання, а також наявність усіх можливих варіантів підпису. Експериментальні зразки надаються у кількості не менше 5-8 аркушів, у той час як у матеріалах справи наявні підписи на одному аркуші паперу.

Що стосується висновку технічної експертизи, яка проведена стосовно відбитків печатки з позначенням «Для документів №1» колегія суддів зазначає про наступне.

Господарські операції, які заперечуються відповідачем, здійснені на підставі видаткових накладних №РН-0000353 від 02.10.2013р. на суму 19 183 грн. 08 коп., №РН-0000386 від 16.10.2013р. на суму 68 грн. 87 коп., №РН-0000398 від 22.10.2013р. на суму 12 162 грн. 36 коп., №РН-0000471 від 29.11.2013р. на суму 8 658 грн. 00 коп. №РН-0000352 від 02.10.2013р. на суму 8 945 грн. 16 коп., посвідчених печаткою «Для документів». Натомість, для проведення експертного дослідження відповідачем надано печатку з позначенням «Для документів №1», тобто іншу печатку цієї ж юридичної особи. Переконливих пояснень стосовно знаходження печатки ТОВ "Українська мультимедійна спілка" з позначенням «Для документів» представник відповідача не надав.

В матеріалах справи не міститься будь-яких документів ТОВ "Українська мультимедійна спілка", які містили б відбитки печатки «Для документів №1», крім відібраних судом експериментальних зразків. Наведене дає підстави для висновку, що для проведення експертного дослідження в судовому засіданні було відібрано зразки іншої печатки, ніж та, яка використовувалась для посвідчення спірних накладних, а тому висновок технічної експертизи не має доказового значення для справи.

Відтак, висновки експерта, на думку колегії, не мають правового значення, оскільки експертне дослідження проведено на підставі зразків, отриманих з порушенням встановленого порядку, а тому не приймаються апеляційним судом у якості доказів до уваги.

Виходячи з сукупності отриманих у справі письмових доказів, в тому числі видаткових накладних №РН-0000353 від 02.10.2013р. на суму 19 183 грн. 08 коп., №РН-0000386 від 16.10.2013р. на суму 68 грн. 87 коп., №РН-0000398 від 22.10.2013р. на суму 12 162 грн. 36 коп., №РН-0000471 від 29.11.2013р. на суму 8 658 грн. 00 коп. №РН-0000352 від 02.10.2013р. на суму 8 945 грн. 16 коп., актів звіряння розрахунків станом на 23.10.2013р. та станом на 07.06.2014р., інших письмових доказів, які свідчать про виконання сторонами договору поставки продукції №31 від 01.06.12р., зокрема і часткової оплати за поставлену продукцію на підставі спірних накладних, колегія суддів вважає доведеним , що відповідні господарські операції були здійснені сторонами.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги також надану позивачем в судове засідання апеляційної інстанції податкову звітність на підтвердження здійснення господарської операції.

На виконання ухвали від 03.09.2015р. апеляційним судом отримано податкову звітність ТОВ "Українська мультимедійна спілка" з податку на додану вартість з усіма додатками (в тому числі в розрізі контрагентів) за жовтень та листопад 2013р. Шляхом співставлення даних, внесених декларантом до податкових декларацій з податку на додану вартість вбачається наявність співпадіння грошових сум господарських операцій, задекларованих відповідачем, з даними видаткових накладних, які не визнаються відповідачем. Таким чином, відомості, внесенні до податкових декларацій з податку на додану вартість у сукупності з наявними документами первинного будівельного обліку (видатковими накладними) підтверджують обставини здійснення таких господарських операцій.

Аналіз матеріалів справи, оцінка доказів у їх сукупності дає підстави для висновку, що видаткові накладні №РН-0000353 від 02.10.2013р. на суму 19 183 грн. 08 коп., №РН-0000386 від 16.10.2013р. на суму 68 грн. 87 коп., №РН-0000398 від 22.10.2013р. на суму 12 162 грн. 36 коп., №РН-0000471 від 29.11.2013р. на суму 8 658 грн. 00 коп. №РН-0000352 від 02.10.2013р. на суму 8 945 грн. 16 коп. є такими, що доводять факт поставки товару за договором від 01.06.2012 р. №31.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст. 173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Спірні правовідносини випливають з договору постачання товару.

В силу ч.1, ч.2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська мультимедійна спілка" умов договору №31 щодо оплати поставленого товару, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 37 598,53 грн. підлягають задоволенню.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань позивачем заявлено до стягнення 3 615,64 грн. пені.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснивши перерахунок пені, колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 2 410,43 грн. У задоволенні вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 1 205,21 грн. колегія суддів відмовляє за безпідставністю її нарахування.

Дослідивши зміст доводів апеляційної скарги та надавши юридичну оцінку доказам, які містяться у справі, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 07.07.2015 р. не відповідає вимогам щодо повного та достовірного встановлення обставин, які підлягали встановленню господарським судом.

За таких обставин, враховуючи положення статті 104 ГПК України, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шевчука Олексія Володимировича на рішення господарського суду Рівненської області від 07.07.15 р. у справі № 918/1523/14 слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати. Прийняти нове рішення, яким позов Фізичної особи-підприємця Шевчука Олексія Володимировича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська мультимедійна спілка" задовольнити частково

Судові витрати апеляційний суд розподіляє з урахуванням положень ст.ст.44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103,104,105,109,110 ГПК України, апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шевчука Олексія Володимировича на рішення господарського суду Рівненської області від 07.07.15 р. у справі № 918/1523/14 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Рівненської області скасувати частково. Прийняти нове рішення.

Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

"Позов Фізичної особи-підприємця Шевчука Олексія Володимировича задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська мультимедійна спілка" (вул.Хмільна, 40, м.Рівне, Рівненська область, 33001) на користь Фізичної особи-підприємця Шевчука Олексія Володимировича (вул. Струтинської, б.31, кв.72, м.Рівне, Рівненська обл. 33003) 37 598, 53 грн. основного боргу, 2 410,43 грн. пені, 1 772,06 грн. судового збору, 1 845,00 грн. вартість проведення технічної експертизи.

В частині стягнення 1 205,21 грн. пені відмовити."

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська мультимедійна спілка" (вул. Хмільна, 40, м. Рівне, Рівненська область, 33001) на користь Фізичної особи-підприємця Шевчука Олексія Володимировича (вул. Струтинської, б.31, кв.72, м. Рівне, Рівненська обл. 33003) 886,83 грн. витрат на сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити господарському суду Рівненської області.

Справу №918/1523/14 повернути до господарського суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Грязнов В.В.