ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2015 р. Справа № 922/2544/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя Россолов В.В. , суддя Тихий П.В.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність №387/01 від 12.01.2015 року); ОСОБА_2, (довіреність №81/09 від 01.09.2015 року);

відповідача ОСОБА_3 (довіреність №116 від 17.08.2015 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№2850Х/1-43) на рішення господарського суду Харківської області від 12 серпня 2014р. у справі №922/2544/14,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Версатайл Україна" (попередня назва ТОВ "Представництво "Ростсільмаш"), м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім "Донснаб", смт. Солоницівка, Харківська обл.,

про стягнення 6404679,79 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача про стягнення суми основного боргу в розмірі 5 893 872,39грн., збитків від інфляції в розмірі 303 959,92грн., 3% річних в розмірі 206 847,48грн. за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором поставки № 100 від 01.12.09р. та договором купівлі-продажу № 05/10-КП від 28.05.10р., укладеними між позивачем та відповідачем, а також просить покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12 серпня 2014р. (суддя Лавренюк Т.А.) в позові відмовлено повністю.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 12.08.2014р. у справі №922/2544/14 та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.09.2014 року апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 15.10.2014 року.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 04.12.2014 р. Клопотання позивача про зміну найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю "Представництво "Ростсільмаш" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Версатайл Україна" задоволено. Вказано вважати правильним найменування позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Версатайл Україна". Клопотання позивача про призначення судової експертизи задоволено частково. Призначено у справі № 922/2544/14 судову почеркознавчо-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: - чи належить підпис директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Представництво "Ростсільмаш", якій проставлений на Додатковій угоді №2 від 02.08.2010 року до договору поставки №100 від 01.12.2009 року ОСОБА_4? - чи належить печатка Товариства з обмеженою відповідальністю "Представництво "Ростсільмаш", яка проставлена на Додатковій угоді №2 від 02.08.2010 року до договору поставки №100 від 01.12.2009 року, Товариству з обмеженою відповідальністю "Представництво "Ростсільмаш"? Проведення експертизи доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_5, м. Харків. Надіслано до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_5 (61177, м. Харків, вул. Золочівська, 8 а) наступні документи: оригінал договору купівлі-продажу №05/10-КП від 28.05.2010 року на 6 арк.; оригінал додаткової угоди №1 від 10.01.2010 року до договору поставки №100 від 01.12.2009 року на 1 арк.; оригінал додаткової угоди №2 від 02.08.2010 року до договору поставки №100 від 01.12.2009 року на 1 арк., (всього 8 аркушів); Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України. Зобов'язано Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_5 надіслати копію висновку експерта сторонам відповідно до ч.1 ст. 42 ГПК України. Покладено витрати по оплаті вартості проведення судової почеркознавчо-технічної експертизи на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Версатайл Україна". Рахунок на оплату вартості судової почеркознавчо-технічної експертизи зобовязано направити за адресою позивача: вул.Чорновола Вячеслава, будинок №20, м. Київ, 01135. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Версатайл Україна" протягом трьох банківських днів з дня отримання рахунку оплатити рахунок та докази оплати надати Харківському апеляційному господарському суду. Провадження у справі № 922/2544/14 зупинено до закінчення проведення призначеної судової почеркознавчо-технічної експертизи.

06.01.2015 року від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_5 надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи №14083 та клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи №14084, та копії рахунків вартості робіт по проведенню експертиз.

Розпорядженням секретаря першої судової палати Харківського апеляційного господарського суду від 17.01.2015 року у звязку з відпусткою судді Россолова В.В. сформовано колегію у складі: головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя Пелипенко Н.М., суддя Тихий П.В.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про судове рішення від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

У відповідності до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №3 від 16.01.2013р. Про внесення змін та доповнень до деяких постанов пленуму Вищого господарського суду України, зокрема, пунктом 2.2 доповнено постанову пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №7 Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України пунктом 9-1 такого змісту: "9 -1. У разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги."

Враховуючи викладене, колегія суддів у новому складі: головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя Пелипенко Н.М., суддя Тихий П.В. розпочала розгляд апеляційної скарги спочатку.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського від 17.01.2015 року розгляд справи поновлено. Зобовязано сторін забезпечити явку ОСОБА_4 у судове засідання для відібрання експериментальних зразків підпису та почерку. Зобовязано сторін надати суду: вільні зразки (оригінали) підпису (10-15 під.) та почерку (10-15 арк.) ОСОБА_4 в різнохарактерних за змістом та цільовим призначенням документах, виконані до 2010 року в: паспорті або завіреній копії паспорта належної якості, заяві про видачу паспорта (форма № 1), реєстраційній справі, посвідченнях, членських квитках, трудовій книжці, військовому квитку, документах з органів РАЦС, заявах, договорах, додаткових угодах, накладних, актах, касових ордерах, рахунках, довіреностях, гарантійних талонах, блокнотах, листах, фотокартках, листівках тощо. Зобовязано позивача надати суду: вільні зразки відтисків круглої печатки ТОВ Представництво Ростсільмаш ідентифікаційний код 31244654, які виконані на документах в період часу з липня 2010 року по вересень 2010 року. Зобовязано позивача надати до суду інший примірник (оригінал) додаткової угоди № 2 від 02.08.2010 до додатку № 01 договору поставки № 100 та круглу печатку ТОВ Представництво Ростсільмаш ідентифікаційний код 31244654 з метою відібрання в судовому засіданні експериментальних відтисків зазначеної круглої печатки. Визнано обовязковою явку представників сторін в судове засідання.

Від представника позивача надійшла заява (вх.№505 від 16.01.2015 року та вх.№1342 від 29.01.2015 року) в якій він зазначив, що не буде оплачувати вартість робіт по проведенню експертизи відповідно до листа ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_5 та після поновлення провадження у справі буде повторно подавати клопотання про призначення технічної експертизи реквізитів документа.

Від представника позивача надійшла заява (вх.№505 від 16.01.2015 року та вх.№1342 від 29.01.2015 року) в якій він зазначив, що не буде оплачувати вартість робіт по проведенню експертизи відповідно до листа ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_5 та після поновлення провадження у справі буде повторно подавати клопотання про призначення технічної експертизи реквізитів документа.

Представник позивача надав до канцелярії суду клопотання про призначення судової технічної експертизи (вх.№1676 від 04.02.2015 року), на вирішення якої просить поставити наступні питання: - Чи виготовлені (виконані) фрагменти документа ДОПОЛНИТЕЛЬНОЕ СОГЛАШЕНИЕ № 2 К ПРИЛОЖЕНИЮ № 01 ДОГОВОРА ПОСТАВКИ № 100 від 02.08.10, а саме кругла печатка ТОВ Представництво РОСТСІЛЬМАШ, підпис від імені ОСОБА_4 та інші частини вказаного документа, у різний час? Якщо так, то коли саме виготовлені (виконані) фрагменти документа ДОПОЛНИТЕЛЬНОЕ СОГЛАШЕНИЕ № 2 К ПРИЛОЖЕНИЮ № 01 ДОГОВОРА ПОСТАВКИ № 100 від 02.08.10, а саме кругла печатка ТОВ Представництво РОСТСІЛЬМАШ, підпис від імені ОСОБА_4 та інші частини вказаного документа, та яка різниця в часі у нанесенні на папір вказаних фрагментів документа?; - У якій послідовності виконувались реквізити документа ДОПОЛНИТЕЛЬНОЕ СОГЛАШЕНИЕ № 2 К ПРИЛОЖЕНИЮ № 01 ДОГОВОРА ПОСТАВКИ 1 100 від 02.08.10, а саме кругла печатка ТОВ Представництво РОСТСІЛЬМАШ, підпис від імені ОСОБА_4 та інші частини вказаного документа? Проведення експертизи просить доручити експертам ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_5, для проведення експертизи просить витребувати у відповідача оригінал Додаткової угоди від 02.08.2010 року №2 до Додатку №01 Договору поставки від 01.12.2009 року №100, доданої позивачем до заяви про застосування строків позовної давності від 22.07.2014 року вих.№22/07-14.

Ухвалою суду від 04.02.2015 року задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 18.02.2015 року, зобовязано сторін виконати вимоги ухвали суду від 17.02.2015 року.

16.02.2015 року позивач надіслав на адресу суду додаткові пояснення по справі (вх.2449), в яких зазначив, що ТОВ ВЕРСАТАЙЛ УКРАЇНА не має можливості надати вільні зразки (оригінали) підпису та почерку ОСОБА_4 в різнохарактерних за змістом та цільовим призначенням документах, виконані до 2010 року в: паспорті або завіреній копії паспорта належної якості, заяві про видачу паспорта (форма № 1), реєстраційній справі, посвідченнях, членських квитках, трудовій книжці, військовому квитку, документах з органів РАЦС, заявах, договорах, додаткових угодах, накладних, актах, касових ордерах, рахунках, довіреностях, гарантійних талонах, блокнотах, листах, фотокартках, листівках тощо; вільні зразки відтисків круглої печатки ТОВ Представництво Ростсільмаш ідентифікаційний код 31244654, які виконані на документах в період часу з липня 2010 року по вересень 2010 року; інший примірник (оригінал) додаткової угоди № 2 від 02.08.2010 року до додатку № 01 договору поставки № 100 та круглу печатку ТОВ Представництво Ростсільмаш ідентифікаційний код 31244654, оскільки вказані докази у товариства відсутні.

Розпорядженням голови Харківського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 року у звязку з хворобою судді Пелипенко Н.М. сформовано колегію у складі: головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя Россолов В.В., суддя Тихий П.В.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про судове рішення від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

У відповідності до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №3 від 16.01.2013р. Про внесення змін та доповнень до деяких постанов пленуму Вищого господарського суду України, зокрема, пунктом 2.2 доповнено постанову пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №7 Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України пунктом 9-1 такого змісту: "9 -1. У разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги."

Враховуючи викладене, колегія суддів у новому складі: головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя Россолов В.В., суддя Тихий П.В. розпочала розгляд апеляційної скарги спочатку.

В судовому засіданні представники позивача підтримують заявлене клопотання про призначення (вх.№1676 від 04.02.2015 року) та зазначають, що відмовляються оплачувати призначену експертизу, з огляду на те, що вирішення поставлених судом питань не впливатиме на оцінку доводів позивача щодо підробки спірної додаткової угоди.

Представником відповідача в судовому засіданні надано на виконання вимог ухвали суду від 17.01.2015 року оригінали документів, необхідних для проведення експертизи. Також, представником зазначено, що Керівництво ТОВ Торгівельний дім Донснаб на сьогоднішній день не має можливості зв'язатися з гр. ОСОБА_4, контактний номер телефону, який був у нас в розпорядженні, не обслуговувається, за місцем проживання, яке було відоме (АДРЕСА_1), гр. ОСОБА_4 не мешкає. Інших засобів зв'язку з гр. ОСОБА_4 підприємство немає, його теперішнє місце знаходження нам не відоме. За таких обставин, неможливе надання експериментальних зразків підпису та почерку у вигляді прізвища, ім'я, по-батькові гр. ОСОБА_4, який на час, що розглядається судом, займав посаду директора ТОВ Представництво Ростсільмаш, виконані на лінованих та нелінованих аркушах паперу.

Ухвалою суду від 18.02.2015 року клопотання судових експертів задоволено частково. Направлено судовим експертам додаткові матеріали необхідні для проведення експертного дослідження. Витрати по оплаті вартості проведення судової експертизи покладено на відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім "Донснаб". В задоволенні клопотання позивача про призначення судової технічної експертизи реквізитів документів відмовлено. Провадження у справі № 922/2544/14 зупинено до закінчення проведення призначеної судової почеркознавчої та судової технічної експертизи.

31.07.2015 року від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_5 надійшов висновок судово-почеркознавчої експертизи №3164 по справі №922/2544/14 (вх.№11420).

17.08.2015 року від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_5 надійшов висновок судової технічної експертизи документів №3165 по справі №922/2544/14 (вх.№12005).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського від 20.08.2015 року поновлено провадження у справі №922/2544/14 та призначено до розгляду на 09.09.2015 року о 12:30 год.

Ухвалою суду від 09.09.2015 року клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволено. Розгляд справи відкладено на 21.09.2015 року о 14:30 год.

Ухвалою суду від 21.09.2015 року клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволено. Розгляд справи відкладено на 05.10.2015 року о 12:45 год.

В судовому 05.10.2015 року позивач підтримує свою апеляційну скаргу. Відповідач заперечує проти апеляційної скарги позивача та просить залишити її без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 12 серпня 2014 року без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2009р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Представництвом Ростсільмаш (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгівельний дім Донснаб (відповідач) укладено договір поставки № 100, відповідно до умов якого позивач зобовязався поставити та передати у власність, а відповідач прийняти та оплатити на умовах даного договору сільськогосподарську техніку (далі - товар) виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю Комбайновий завод Ростсільмаш (Російська Федерація).

Відповідно до п.2.2 даного договору, строк поставки товару зазначається у специфікаціях, які є невідємною частиною договору.

Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами накладних на товар і двохсторонніх актів приймання-передачі товару (2.3 договору).

Пунктом 3.1 даного договору, а також п.2 додатку № 01 від 01.12.2009р. сторони погодили умови оплати товару, а саме: відповідач зобовязався сплатити на розрахунковий рахунок позивача, повну вартість товару (100%), зазначеного у специфікації в строк до 31.12.2009р. включно, з обовязковим зазначенням номеру договору та номеру специфікації.

Відповідно до п.1 Додатку № 01 від 01.12.2009р. до договору поставки № 100 від 01.12.2009р. сторони визначили загальну вартість товару, яка склала 9381690,72 грн. та погодили специфікацію, якою визначили загальну кількість, ціну та суму товару, що підлягає поставці.

10.01.2010р. між сторонами була підписана додаткова угода № 1 до додатку № 01 договору поставки № 100 від 01.12.2009р., в якій сторони за взаємною згодою виклали п.2 додатку № 01 від 01.12.2009р. до договору поставки № 100 від 01.12.2009р. у наступній редакції: Покупець зобовязується оплатити на розрахунковий рахунок Продавця, повну вартість (100%) товару, зазначену у п.1 даної специфікації, яка після підписання є невідємною частиною даного договору, в строк до 31.12.2011р. з обовязковим зазначенням номеру договору та номеру специфікації.

В подальшому, 02.08.2010р. сторонами була підписана додаткова угода № 2 до додатку № 01 договору поставки № 100 від 01.12.2009р., в якій сторони за взаємною згодою змінили строк поставки та виклали п.2 додатку № 01 від 01.12.2009р. у наступній редакції: Покупець зобовязується оплатити на розрахунковий рахунок Продавця, повну вартість (100%) товару, зазначену у п.1 даної специфікації, яка після підписання є невідємною частиною даного договору, в строк до 31.01.2011р. з обовязковим зазначенням номеру договору та номеру специфікації.

Таким чином, сторони у договорі поставки № 100 від 01.12.2009р. встановили строк у який повинно бути виконано зобов'язання відповідачем по оплаті отриманого товару, а саме: до 31.01.2011р.

28.05.2010р. між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу № 05/10-КП, відповідно до умов якого позивач зобовязався передати відповідачу сільськогосподарську техніку виробництва ТОВ Комбайновий завод Ростсільмаш, а відповідач прийняти та оплатити її вартість, згідно умов даного договору. Номенклатура товару, його кількість, ціна, спосіб поставки, вказуються сторонами у додатках до даного договору, які не невідємною його частиною (п.1.2 договору).

Відповідно до п.2.3. даного договору, умови оплати за товар зазначаються у специфікаціях, що містяться в його Додатках. Згідно п.3.1. цього договору датою поставки товару є дата підписання сторонами накладних на товар і двосторонніх актів приймання-передачі товару. Позивач оформляє накладні на товар і двосторонні акти приймання-передачі представнику відповідача за наявності у нього відповідних повноважень.

Умови передачі товару зазначені у Додатках при обовязковому виконанні Покупцем умов оплати товару. Товар знаходиться у Продавця до його 100% оплати за Товар відповідно до умов даного Договору (п.3.2. договору).

Право власності на Товар від позивача до відповідача переходить в момент підписання обома сторонами договору накладної та акту приймання-передачі товару у відповідності до розділу 4 даного Договору, тільки за умови здійснення відповідачем оплати в розмірі 20% від суми, зазначеної у Специфікації (п.3.3. даного договору).

Відповідно до п.2.3.1 специфікацій до даного договору, відповідач зобовязався перерахувати на розрахунковий рахунок Продавця грошові кошти у розмірі 20% від загальної вартості товару, зазначеної у Специфікації на протязі трьох банківських днів з моменту виставлення рахунку позивачем. Кінцевий розрахунок за товар (80% від загальної вартості товару), здійснюється відповідачем на протязі 30 календарних днів з моменту виписки позивачем паспорту самохідної машини (ПСМ) на відповідача (п.2.3.2. Додатків) шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача.

Відповідно до п.3 специфікацій до договору, поставка Товару здійснюється позивачем протягом трьох банківських днів з моменту виконання відповідачем 100% оплати за товар на умовах самовивозу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд зазначив, що позивач дійсно мав право на звернення з даним позовом до суду, однак ним був пропущений строк позовної давності про застосування якого заявлено відповідачем, що є, відповідно до ч.ч. 3. та 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, підставою для відмови у позові.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вірно встановив місцевий суд, що за своєю правовою природою укладені між сторонами договори є договорами поставки.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.265 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Також, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач на виконання умов договору поставки № 100 від 01.12.2009р. поставив відповідачу товар на загальну суму 9381690,72грн., за який відповідач у період з 24.12.2009р. по 30.12.2009р. розрахувався частково на суму 6563499,99грн., у зв'язку з чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 2818190,73грн.

Також, за договором купівлі-продажу №05/10-КП від 28.05.2010р. позивач поставив відповідачу товар, поставка товару здійснювалась позивачем декількома партіями, остання партія товару відбулась 30.09.2010р.

Відповідач за поставлений за цим договором товар розрахувався частково, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 3075681,66грн.

Поставка товару за договором поставки №100 від 01.12.2009р. та договором купівлі-продажу №05/10-КП від 28.05.2010р. підтверджується належними доказами, наявними у матеріалах справи, в тому числі видатковими накладними.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за поставлений за обома договорами товар складає 5893872,39 грн., яку відповідачем сплачено не було, що стало підставою для звернення позивача з позовом до господарського суду.

Також, позивач, відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача 206847,48грн. 3% річних та 303959,92грн. збитків від інфляції, які розраховані позивачем за період з 31.12.2011р. по 10.06.2014р.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було подано заяву про застосування строків позовної давності (т.3 а.с. 61-63).

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо її задоволення з огляду на таке.

Статтею 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Право на задоволення позову або право на позов у матеріальному розумінні - це право позивача вимагати від суду задоволення позову. Зі спливом позовної давності особа втрачає право на позов саме в матеріальному розумінні. Отже, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлено статтею 257 Цивільного кодексу України у три роки.

За приписами ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до пункту 2.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013 року - за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

В матеріалах справи наявна додаткова угода № 2 до додатку № 01 від 02.08.2010 року, якою сторони змінили умови договору поставки № 100 від 01.12.2009 року в частині строків поставки товару та виклали п.2 додатку № 01 від 01.12.2009 року у наступній редакції: Покупець зобовязується оплатити на розрахунковий рахунок Продавця, повну вартість (100%) товару, зазначену у п.1 даної специфікації, яка після підписання є невідємною частиною даного договору, в строк до 31.01.2011 року з обовязковим зазначенням номеру договору та номеру специфікації.

Статтею 530 Цивільного кодексу визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вірно встановив місцевий суд, відповідач за умовами договору поставки №100 від 01.12.2009 року повинен був здійснити оплату в строк до 31.01.2011 року включно.

Таким чином, перебіг строку позовної давності почався з 01.02.2011 року та закінчився 01.02.2014 року.

Окрім того, за умовами договору купівлі-продажу № 05/10-КП від 28.05.2010 року (п.2.3.1 специфікацій до даного договору), відповідач зобовязався перерахувати на розрахунковий рахунок Продавця грошові кошти у розмірі 20% від загальної вартості товару, зазначеної у Специфікації на протязі трьох банківських днів з моменту виставлення рахунку позивачем. Кінцевий розрахунок за товар (80% від загальної вартості товару), здійснюється відповідачем на протязі 30 календарних днів з моменту виписки позивачем паспорту самохідної машини (ПСМ) на відповідача (п.2.3.2. Додатків) шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що поставка товару за договором купівлі-продажу № 05/10-КП від 28.05.2010 року здійснювалась позивачем різними партіями, остання партія товару була поставлена 30.09.2010 року.

Таким чином, перебіг позовної давності за договором купівлі-продажу № 05/10-КП від 28.05.2010 року, щодо останньої партії поставленого за цим договором товару закінчився 31.10.2013 року.

Відповідно до ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до пункту 4.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013 року - у зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов'язань, що з нього виникають (наприклад, у зв'язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. Позовна давність за позовами, пов'язаними з простроченням почасових платежів (проценти за користування кредитом, орендна плата тощо), обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

З огляду на викладене, та оскільки матеріалами справи підтверджено право позивача на стягнення заборгованості за договором поставки № 100 від 01.12.2009 року та договором купівлі-продажу № 05/10-КП від 28.05.2010 року, укладеними між ним та відповідачем, однак, позивач пропустив строк позовної давності, оскільки звернувся до суду із позовною заявою 23.06.2014 року, тоді як строк для звернення позивача з позовом про стягнення заборгованості за договором поставки №100 від 01.12.2009 року до суду сплинув 01.02.2014 року, а за договором купівлі-продажу №05/10-КП від 28.05.2010 року (з врахуванням останньої партії товару) - 31.10.2013 року.

Доводи позивача в апеляційній скарзі щодо переривання строків позовної давності є безпідставними.

Так, позивач посилається на те, що відповідач вчинив дії по визнанню свого боргу, а саме: листом № б/н від 11.10.2011р., листом № б/н від 21.11.2011р., листом № б/н від 23.03.2012р. та протоколом зустрічі від 24.11.2011р. визнав наявність заборгованості перед позивачем чим перервав перебіг строку позовної давності.

Позивачем надано експертний висновок №В 248 від 11.08.2014р. Івано-Франківської Торгово промислової палати в підтвердження факту надходження електронного листа № б/н від 21.11.2011р.

Проте, колегія суддів не приймає зазначений лист, як належний доказ, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" (далі - Закон) юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

У той же час, згідно з ч. 1 ст. 5 Закону електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

Згідно зі ст. 1 Закону обов'язковий реквізит електронного документа - обов'язкові дані в електронному документі, без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили.

Приписами ч. 1 ст. 6 Закону передбачено, що підпис є обов'язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб'єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов'язані з використанням електронних цифрових підписів, регулюються законом. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб'єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про електронний цифровий підпис електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про електронний цифровий підпис електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про електронний цифровий підпис електронний підпис є обов'язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб'єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов'язані з використанням електронних цифрових підписів, регулюються законом. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб'єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Разом з тим, дана обставина, вже досліджувалась судом першої інстанції.

Крім того, судом було встановлено, що лист б/н від 21.11.2011р. адресований на адресу не позивача, а іншої юридичної особи, а саме: ТОВ Комбайновий завод Ростсельмаш. В цьому листі перелічено наявність заборгованості, при цьому не зрозуміло кого перед ким. Крім того, визначено заборгованість за різними договорами без зазначення між якими юридичними особами вони укладені.

Оскільки, виходячи з аналізу наданих суду документів, вбачається існування між сторонами спору правовідносин не лише за спірними договорами, а ще й за іншими, при цьому за участю третьої сторони ТОВ Комбайновий завод Ростсельмаш, суд вважає обовязковим для встановлення факту визнання боржником боргу, що може розцінюватись судом як переривання строку позовної давності, чіткого посилання на конкретний договір, з посиланням на найменування сторін, що його уклали, та з визначенням конкретної суми боргу, особи боржника та особи кредитора.

З тих самих підстав не можуть бути прийняті в якості належних та допустимих доказів надані позивачем в підтвердження переривання перебігу строку позовної давності копії листів б/н від 11.10.2011р., б/н від 23.03.2012р. та протокол зустрічі від 24.11.2011р.

Відповідно до абз.9 пп. 4.4.1 п. 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013р. Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Акти звірки взаєморозрахунків, на які посилається позивач, підписані з боку відповідача бухгалтером, який, відповідно до діючого законодавства, не є особою, яка має право вчиняти юридично значущі дії від імені юридичної особи без довіреності.

Як зазначає відповідач, його штатний бухгалтер відповідно до уставних документів не наділений правом здійснення від імені підприємства юридично значущих дій без довіреності та довіреність на здійснення цих дій йому не видавалась. Доказів спростування цього позивачем надано не було.

Часткову оплату заборгованості за договором купівлі - продажу № 05/10-КП від 28.05.10р., здійснену відповідачем 29.12.2011р., суд не визнає як підставу переривання перебігу строку позовної давності, оскільки, як вже було зазначено судом вище, за даним договором сторони передбачили не загальну кінцеву дату виконання зобовязань, як вони передбачили за договором поставки № 100 від 01.12.09р., а оплату частинами (20 % від загальної вартості товару з моменту виставлення рахунку та кінцевий розрахунок - протягом 30 календарних днів з моменту виписки позивачем паспорту самохідної машини, що відбувалось у різни моменти часу).

Відповідно до абз.8 пп. 4.4.1 п. 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013р. Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів та п. 23 листа Вищого господарського суду України № 01-8/211 від 07.04.2008р. до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати часткова сплата боржником основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів, то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до наданих судовими експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_5 висновків:

1. судово-почеркознавчої експертизи №3164 - підпис від імені ОСОБА_4 в додатковій угоді №2 від 02.08.2010 року до додатку №01 договору поставки №100 від 01.09.2009 року в графі Поставщик: ООО «Представництво «Ростсельмаш», в рядку «К.В. Севрюков», - виконаний ОСОБА_4.

2. судової технічної експертизи документів №3165 відтиск кліше круглої печатки ТОВ «Представництво «Ростсільмаш» у наданій на дослідження додатковій угоді №2 від 02.08.2010 року до договору поставки №100 від 01.09.2009 року, нанесено не кліше Круглої печатки ТОВ «Представництво «Ростсільмаш», вільні зразки відтисків якого надані для порівняльного дослідження, а іншим кліше печатки.

Факт підпису спірної додаткової угоди саме ОСОБА_4, який на той час був директором ТОВ «Представництво «Ростсільмаш», сторонами не заперечується.

Проте, позивач вважає, що Додаткова угода № 2 від 02.08.2010 року до Договору поставки № 100 від 01.12.2009 року не може вважатися такою, яка є скріпленою печаткою ТОВ «Представництво «Ростсільмаш», оскільки встановлено відмінність між відтиском кліше печатки ТОВ «Представництво «Ростсільмаш» у Додатковій угоді № 2 від 02.08.2010 року до Договору поставки № 100 від 01.12.2009 року та у вільних зразках. При цьому посилається на абз. 2 ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, в редакції яка діяла на момент укладення Додаткової угоди № 2 від 02.08.2010 року до Договору поставки № 100 від 01.12.2009 року, відповідно до якої, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Посилається не те, що Додаткова угода № 2 від 02.08.2010 року до Договору поставки №100 від 01.12.2009 року не може вважатися такою, яка є скріпленою печаткою ТОВ «Представництво «Ростсільмаш», адже встановлено відмінність між відтиском кліше печатки ТОВ «Представництво «Ростсільмаш» у Додатковій угоді № 2 від 02.08.2010 року до Договору поставки № 100 від 01.12.2009 року та у вільних зразках.

Зазначає, що станом на 02.08.2010 року у ТОВ «Представництво «Ростсільмаш» була наявна тільки одна печатка.

В судовому засіданні 21.09.2015 року було зобовязано позивача надати суду довідку підприємства щодо існування на момент укладання Додаткової угоди № 2 від 02.08.2010 року до Договору поставки № 100 від 01.12.2009 року інших печаток ТОВ «Представництво «Ростсільмаш» та оголошено перерву до 05.10.2015 року.

Проте, станом на момент розгляду справи та винесення постанови у суді апеляційної інстанції, позивачем не було надано суду вказану довідку.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів, що позивач не мав інших печаток ТОВ «Представництво «Ростсільмаш» на момент укладання Додаткової угоди № 2 від 02.08.2010 року до Договору поставки № 100 від 01.12.2009 року, тож у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що спірна Додаткова угода №2 не скріплена печаткою позивача.

З огляду на викладене, враховуючи, що доводи, викладені в апеляційний скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що рішення господарського суду Харківської області від 12 серпня 2014 року у справі №922/2544/14 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга позивача - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 32-33, 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 12 серпня 2014р. у справі №922/2544/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складено 08.10.2015 року.

Головуючий суддя Бондаренко В.П.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Тихий П.В.