ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2015 р. Справа № 911/3362/15

Господарський суд Київської області у складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства «Будбісонтаж», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «РДБ-Груп», Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки

про стягнення 23540,40 грн.

секретар судового засідання Шніт О.М.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 6 липня 2015 року);

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Будбісонтаж» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РДБ-Груп» (далі - відповідач) про стягнення 23540,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобовязання за договором підряду №20-2013 від 22 жовтня 2013 року та договору підряду №24-2013 від 28 листопада 2013 року, а саме, відповідач не повністю сплатив грошові кошти за виконані позивачем роботи, в результаті чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 11298,00 грн. Додатково, за прострочення виконання зобовязання позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 3141,77 грн., інфляційні втрати в розмірі 8568,85 грн. та 3% річних в розмірі 531,78 грн.

Провадження у справі порушено відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 5 серпня 2015 року та призначено справу до розгляду на 8 вересня 2015 року.

Відповідно до ухвали суду від 8 вересня 2015 року розгляд справи на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 6 жовтня 2015 року.

Відповідач у судові засідання 8 серпня 2015 року та 6 жовтня 2015 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в установленому законом порядку ухвалами суду від 5 серпня 2015 року та від 8 вересня 2015 року. Витребувані документи відповідач суду не надав. Суд вважає за можливе відповідно до ст. 75 ГПК України розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами.

6 жовтня 2015 року відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариства з обмеженою відповідальністю «РДБ-Груп» (за договором замовник) та Приватним підприємством «Будбісмонтаж» (за договором підрядник) 22 жовтня 2013 року укладено договір підряду за №20-2013 (далі договір 1) та 28 листопада 2013 року укладено договір підряду за №24-2013 (далі договір 2).

Пунктом 1.1 договору 1 встановлено, що підрядник зобовязується на свій ризик виконати та здати замовнику в установлений цим договором строк роботи щодо улаштування пройомів: у залізобетоні 1000мм*1500мм (1 шт.), у бетоні 1000мм*1500мм (1 шт.), у цеглі 400мм*300мм (3 шт.) та улаштування отворів діаметром 300*50 (10 шт.) (далі роботи) на обєкті замовника, що розташований за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, 46, а замовник зобовязується надати підряднику фронт робіт, прийняти та оплатити виконані роботи відповідно до умов цього договору.

Пунктом 1.1 договору 2 встановлено, що підрядник зобовязується на свій ризик виконати та здати замовнику в установлений цим договором строк роботи щодо улаштування отворів діаметром 60*600мм (17 шт.), діаметром 80*600мм (з шт..) та улаштування утроби шириною 150мм, глибиною 120мм та довжиною 15м.п. (далі роботи) на обєкті замовника, що розташований за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, 46, а замовник зобовязується надати підряднику фронт робіт, прийняти та оплатити виконані роботи відповідно до умов цього договору.

Згідно пункту 3.1 договору 1, загальна вартість робіт формується на основі договірної ціни та складає 12780,00 грн.

Пунктом 3.1 договору 2 передбачено, що загальна вартість робіт формується на основі договірної ціни та складає 7770,00 грн.

Відповідно до пункту 3.3 договору 1, оплата робіт за договором здійснюється замовником на умовах 100% передоплати.

Згідно пункту 3.3 договору 2, оплата робіт за договором здійснюється замовником на умовах 70% передоплати.

Пунктом 3.4 договорів передбачено, що кінцевий розрахунок здійснюється згідно з актом приймання виконаних підрядних робіт протягом двох банківських днів з дати їх підписання.

Відповідно до пункту 9.3 договорів, у випадку несвоєчасної оплати виконаних робіт, замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості простроченого платежу.

Судом встановлено, що на виконання умов договору підряду №20-2013 від 22 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем підписано акти прийому-передачі виконаних підрядних робіт №1/20-2013 від 31 жовтня 2013 року на суму 6780,00 грн. та №2/20-2013 від 21 листопада 2013 року на суму 6000,00 грн.

На виконання умов договору №24-2013 від 28 листопада 2013 року, між позивачем та відповідачем підписано акт №24-2013 від 31 січня 2014 року на суму 7770,00 грн.

Зазначені акти підписані відповідачем без зауважень.

Також, судом встановлено, що відповідач частково розрахувався з позивачем за виконані останнім роботи, а саме, за договором №20-2013 від 22 жовтня 2013 року відповідач сплатив 9252,00 грн., а за договором №24-2013 від 28 листопада 2013 року оплат здійснено не було.

Таким чином, за відповідачем утворилась наступна заборгованість, за договором №20-2013 від 22 жовтня 2013 року у розмірі 3528,00 грн., а за договором №24-2013 від 28 листопада 2013 року у розмірі 7770,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Судом оглянуто оригінали документів, залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Станом на день прийняття рішення у справі відповідач не повністю сплатив позивачу грошові кошти за виконані позивачем роботи. Зазначений факт відповідачем не спростовано. Розмір заборгованості у сумі 11298,00 грн. відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений належними та допустимими доказами, тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за виконані роботи підлягає задоволенню у розмірі 11298,00 грн.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» №543/965-ВР від 22.11.1996 року, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Як вбачається з умов договорів, зокрема пункту 3.4, кінцевий розрахунок здійснюється згідно з актом приймання виконаних підрядних робіт протягом двох банківських днів з дати їх підписання.

Судом встановлено, що за договором №20-2013 від 22 жовтня 2013 року відповідач 25 жовтня 2013 року здійснив часткову оплату у розмірі 9252,00 грн.

Також, судом встановлено, що акт №1/20-2013 підписано 31 жовтня 2013 року, а акт №2/20-2013 підписано 21 листопада 2013 року.

Отже, враховуючи умови договору №20-2013 та дату підписання акту №2/20-2013, відповідач був зобовязаний здійснити остаточну оплату за даним договором 25 листопада 2013 року (включно).

Отже, зобовязання за договором №20-2013 від 22 жовтня 2013 року є простроченим відповідачем з 26 листопада 2013 року.

Як вбачається з позовної заяви, нарахування пені позивачем здійснюється з 30 січня 2015 року по 30 липня 2015 року (розмір пені становить 981,07 грн.), в той час, як зобовязання за договором №20-2013 від 22 жовтня 2013 року є простроченим відповідачем з 26 листопада 2013 року.

Тобто, нарахування пені позивачем мало здійснюватись з 26 листопада 2013 року по 26 квітня 2014 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Однак, позивачем не подано до суду відповідного клопотання, а тому, суд не має права виходити за межі позовних вимог.

Отже, враховуючи те, що заявлена до стягнення з відповідача пеня, в порушення вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахована за період з 30 січня 2015 року по 30 липня 2015 року, а зобовязання за договором №20-2013 від 22 жовтня 2013 року є простроченим з 26 листопада 2013 року, суд відмовляє в задоволенні зазначеної вимоги.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення пені у розмірі 2160,70 грн. за договором №24-2013 від 28 листопада 2013 року, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що на виконання умов договору №24-2013 від 28 листопада 2013 року, між сторонами підписано акт №24-2013 від 31 січня 2014 року. Дата підписання акту 31 січня 2014 року.

Отже, враховуючи умови договору №24-2013 та дату підписання акту №24-2013, відповідач був зобовязаний здійснити остаточну оплату за даним договором 4 лютого 2014 року (включно).

Отже, зобовязання за договором №24-2013 від 28 листопада 2013 року є простроченим відповідачем з 5 лютого 2015 року.

Як вбачається з позовної заяви, нарахування пені позивачем здійснюється з 30 січня 2015 року по 30 липня 2015 року (розмір пені становить 2160,70 грн.), в той час, як зобовязання за договором №24-2013 від 28 листопада 2013 року є простроченим відповідачем з 5 лютого 2014 року.

Тобто, нарахування пені позивачем мало здійснюватись з 5 лютого 2014 року по 5 червня 2014 року.

Отже, враховуючи те, що заявлена до стягнення з відповідача пеня, в порушення вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахована за період з 30 січня 2015 року по 30 липня 2015 року, а зобовязання за договором №24-2013 від 28 листопада 2013 року є простроченим з 5 лютого 2014 року, суд відмовляє в задоволенні зазначеної вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір інфляційних втрат за прострочення виконання зобовязань за договором №20-2013 від 22 жовтня 2013 року, визначений позивачем, складає 2714,17 грн. (за період з 31 жовтня 2013 року по 15 липня 2015 року).

Однак, згідно з розрахунком, зробленим судом, до стягнення з відповідача підлягають інфляційні втрати у розмірі 2702,45 грн. за період з 26 листопада 2013 року по 15 липня 2015 року на суму боргу у розмірі 3528,00 грн.

Розмір інфляційних втрат за прострочення виконання зобовязань за договором №24-2013 від 28 листопада 2013 року, визначений позивачем, складає 5854,68 грн. (за період з 3 лютого 2014 року по 15 липня 2015 року).

Однак, згідно з розрахунком, зробленим судом, до стягнення з відповідача підлягають інфляційні втрати у розмірі 5850,81 грн. за період з 5 лютого 2014 року по 15 липня 2015 року на суму боргу у розмірі 7770,00 грн.

Розмір 3% річних за прострочення виконання зобовязань за договором №20-2013 від 22 жовтня 2013 року, визначений позивачем, складає 185,00 грн. (за період з 31 жовтня 2013 року по 30 липня 2015 року).

Однак, згідно з розрахунком, зробленим судом, до стягнення з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 177,46 грн. за період з 26 листопада 2013 року по 30 липня 2015 року на суму боргу у розмірі 3528,00 грн.

Розмір 3% річних за прострочення виконання зобовязань за договором №24-2013 від 28 листопада 2013 року, визначений позивачем, складає 346,78 грн. (за період з 3 лютого 2014 року по 30 липня 2015 року).

Однак, згідно з розрахунком, зробленим судом, до стягнення з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 345,50 грн. за період з 5 лютого 2014 року по 30 липня 2015 року на суму боргу у розмірі 7770,00 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РДБ-Груп» (08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Валентини Чайки, 16, код 34180562) на користь Приватного підприємства «Будбісмонтаж» (02002, АДРЕСА_1, код 33346110) 11298 (одинадцять тисяч двісті девяносто вісім) грн. 00 коп. заборгованості, 8553 (вісім тисяч пятсот пятдесят три) грн. 26 коп. інфляційних втрат, 522 (пятсот двадцять дві) грн. 96 коп. 3% річних та 1581 (одна тисяча пятсот вісімдесят одна) грн. 27 коп. судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 9 жовтня 2015 року

Суддя Д.Г. Заєць