РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2015Справа №910/16275/15
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк»

до Приватного акціонерного товариства «Укргаз - Енерго»

про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 154 968 582 грн. 26 коп.

Представники:

від Позивача: Саковець І.В. (представник за Довіреністю);

Чекаліна В.Ю. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Волосна Я.О. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Укргаз - Енерго» (надалі також - «Відповідач») про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 154 968 582 грн. 26 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 29.02.2008 року між Публічним акціонерним товариством "Родовід Банк" (Банк) та Закритим акціонерним товариством "Укргаз-Енерго" (Вкладник) був укладений Договір № 79.1/18-Д-08 строкового банківського вкладу в національній валюті юридичної особи резидента, відповідно до умов якого банк прийняв від вкладника на строковий депозитний рахунок № 0009 грошові кошти в сумі 552000000 грн. 00 коп. та зобов'язався повернути вкладникові суму вкладу 29.08.2008 року і сплатити нараховані проценти за вкладом на умовах та в порядку, встановлених цим договором. Згідно з п. 2.7 Договору банк за повний строк зберігання вкладу, що вказаний в п. 1.1 цього Договору, нараховує вкладнику 9% річних. 10.03.2009 року сторони уклали додаткову угоду № 3, відповідно до умов якої було змінено п. 1.1, 2.7 основного договору та погоджено обов'язок банку повернути вкладнику суму вкладу 08.02.2010 року і сплатити нараховані проценти за вкладом на умовах та в порядку, встановлених цим договором. Також, банк зобов'язався за повний строк зберігання вкладу, що вказаний в п. 1.1 цього договору нарахувати вкладнику 24% річних. Крім того, додатковою угодою № 3 було передбачено, що у разі знаходження грошових коштів в сумі не менше ніж 550000000,00 грн. в період з 01.01.2009 року по 08.02.2010 року, процентна ставка за таким вкладом становить 48% річних. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 року по справі №910/17885/14 встановлено, що грошові кошти в розмірі 283 289 424 грн. 65 коп. є безпідставно набутими та підлягають стягненню з Відповідача на користь Банку. Таким чином, просить Суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Укргаз - Енерго» проценти за користування чужими грошовими коштами на підставі статті 536 Цивільного кодексу України в розмірі 154 968 582 грн. 26 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.06.2015 р. порушено провадження у справі № 910/16275/15, судове засідання призначено на 15.07.2015 р.

15.07.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю уповноваженого представника бути присутнім в судовому засіданні.

15.07.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представники сторін вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 26.06.2015 року не виконали.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Відповідача надати докази на підтвердження повернення безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 283 289 424,65 грн. на підставі Постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 року.

Також, в судовому засіданні представник позивача подав клопотання про продовження строків розгляду спору на 15 днів.

Суд, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання представника позивача, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.07.2015 р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 02.09.2015 р., у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі, клопотанням про відкладення розгляду справи, клопотанням про продовження строків розгляду спору.

27.08.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 26.06.2015 року.

01.09.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

02.09.2015 року в судове засідання з'явились представники сторін. В судовому засіданні представники позивача надали усні пояснення по суті спору, якими підтримали вимоги та доводи позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, якими заперечив проти задоволення позовних вимог.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Приватного акціонерного товариства "Укргаз - Енерго".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.09.2015 року відкладено розгляд справи на 09.09.2015 р., у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі.

08.09.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 02.09.2015 року.

09.09.2015 року судове засідання не відбулось, у зв'язку із перебуванням судді Чинчин О.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.09.2015 р. з метою недопущення порушення процесуальних прав сторін на участь у судовому засіданні, повного та всебічного з'ясування обставин справи, призначено розгляд справи на 17.09.2015 р.

В судовому засіданні 17.09.2015 року представник Відповідача заявив усне клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні для надання можливості ознайомитись з новими доказами та подав клопотання про проводження строків розгляду спору на 15 днів.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання Відповідача про оголошення перерви в судовому засіданні. Суд на місці ухвалив - відмовити в задоволенні клопотання про продовження строків розгляду спору, оскільки ухвалою від 15.07.2015 року строк розгляду спору вже було продовжено.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як зазначає Верховний Суд України в листі №1-5/45 від 25.01.2006 критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ. Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади.

Відтак, у зв'язку із необхідністю надати сторонам можливість ознайомитись з новими доказами по справі, у зв'язку із неявкою представника позивача та третьої особи-2 в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, забезпечення рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, Суд вважає за доцільне оголосити перерву в судовому засіданні за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України.

В судовому засіданні 30.09.2015 року оголошено перерву на 30.09.2015 року на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

29.09.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли письмові заперечення на пояснення до позовної заяви.

В судовому засіданні 30.09.2015 року оголошено перерву на 01.10.2015 року на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 01 жовтня 2015 року представники Позивача надали усні пояснення по суті спору, якими підтримали позовні вимоги та доводи позовної заяви, просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях на позовну заяву.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 01 жовтня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

29.02.2008 року між Публічним акціонерним товариством "Родовід Банк" (Банк) та Закритим акціонерним товариством "Укргаз-Енерго" (Вкладник) був укладений Договір № 79.1/18-Д-08 строкового банківського вкладу в національній валюті юридичної особи резидента, відповідно до умов якого банк прийняв від вкладника на строковий депозитний рахунок № 0009 грошові кошти в сумі 552000000 грн. 00 коп. та зобов'язався повернути вкладникові суму вкладу 29.08.2008 року і сплатити нараховані проценти за вкладом на умовах та в порядку, встановлених цим договором.

Згідно з п. 2.7 Договору Банк за повний строк зберігання вкладу, що вказаний в п. 1.1 цього Договору, нараховує вкладнику 9% річних.

У лютому 2008 року між Сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 від 29.02.2008 року, якою було змінено п. 2.9 Договору та передбачено окрему виплату процентів, нарахованих у відповідності до договору, при поверненні вкладу зі спливом строку або при достроковому поверненні.

21.07.2008 року Сторони уклали Додаткову угоду № 2, якою було продовжено строк дії основного договору до 10.03.2009 року, а також змінено номер депозитного рахунку на 0050.

10.03.2009 року Сторони уклали Додаткову угоду № 3, відповідно до умов якої було змінено п. 1.1, 2.7 основного договору та погоджено обов'язок банку повернути вкладнику суму вкладу 08.02.2010 року і сплатити нараховані проценти за вкладом на умовах та в порядку, встановлених цим договором. Також, банк зобов'язався за повний строк зберігання вкладу, що вказаний в п. 1.1 цього договору нарахувати вкладнику 24% річних. Крім того, додатковою угодою № 3 було передбачено, що у разі знаходження грошових коштів в сумі не менше ніж 550 000 000 грн. 00 коп. в період з 01.01.2009 року по 08.02.2010 року, процентна ставка за таким вкладом становить 48% річних.

Рішенням господарського міста Києва від 17.01.2014 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 24.07.2014 року у справі №26/327 за позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" до Закритого акціонерного товариства "УКРГАЗ-ЕНЕРГО" про визнання додаткової угоди недійсною, позовні вимоги були задоволені. Визнано недійсною додаткову угоду № 3 до договору № 79.1/18-Д-08 від 29.02.2008, укладену між ПАТ "Родовід Банк" та ЗАТ "УКРГАЗ-ЕНЕРГО", стягнуто з ЗАТ "УКРГАЗ-ЕНЕРГО" на користь ПАТ "Родовід Банк" 85,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Вирішуючи спір про визнання недійсною додаткової угоди № 3 до договору строкового банківського вкладу суди встановили, що спірна додаткова угода згідно зі ст.ст. 203, 215 ЦК України є недійсною, оскільки суперечить вимогам ст.ст. 92, 161, 241, 509, 627 ЦК України, а саме: не відповідає принципам розумності та справедливості в частині визначення завищеної процентної ставки в розмірі 48% річних, укладена особою, яка не мала не те відповідних повноважень, та у наступному не була схвалена банком.

Рішенням господарського міста Києва від 29.01.2015 року по справі №910/17885/14 у задоволенні позовних вимог Першого заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України та Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Укргаз-Енерго" 283 289 424,65 грн. безпідставно отриманих грошових коштів відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 року по справі №910/17885/14, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 20.07.2015 року, Рішення Господарського суду м. Києва від 29.01.2015 року у справі №910/17885/14 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю. Стягнуто з Закритого акціонерного товариства "Укргаз-Енерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" безпідставно отримані кошти в сумі 283289424 грн. 65 коп.

На виконання Постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 року по справі №910/17885/14 24.04.2015 року видано Накази про примусове виконання рішення суду.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що оскільки Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 року по справі №910/17885/14 встановлено, що грошові кошти в розмірі 283 289 424 грн. 65 коп. є безпідставно набутими та підлягають стягненню з Відповідача на користь Банку. Таким чином, просить Суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Укргаз - Енерго» проценти за користування чужими грошовими коштами на підставі статті 536 Цивільного кодексу України в розмірі 154 968 582 грн. 26 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Глава 83 Цивільного кодексу України регулює позадоговірні зобов'язання, які виникають у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3)обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зникнення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено Судом, Рішенням господарського міста Києва від 29.01.2015 року по справі №910/17885/14 у задоволенні позовних вимог Першого заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України та Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Укргаз-Енерго" 283 289 424 грн. 65 коп. безпідставно отриманих грошових коштів відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 року по справі №910/17885/14, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 20.07.2015 року, Рішення Господарського суду м. Києва від 29.01.2015 року у справі №910/17885/14 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю. Стягнуто з Закритого акціонерного товариства "Укргаз-Енерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" безпідставно отримані кошти в сумі 283289424 грн. 65 коп.

Вказаною постановою суду апеляційної інстанції встановлено, що договірних відносин згідно з додатковою угодою № 3 до договору строкового банківського вкладу між сторонами не існує, оскільки така угода є недійсною. Відповідно до рішень суду у справі № 26/327 Відповідач отримав спірні кошти у розмірі 283 289 424 грн. 65 коп. як суму незаконно донарахованих процентів саме за додатковою угодою № 3. Проценти у сумі 283289424,65 грн., які вимагав стягнути заступник Генерального прокурора України на користь АТ "РОДОВІД БАНК" сплачено саме за умовами Додаткової угоди № 3, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи та встановлено рішенням суду у справі № 26/327, що набрало законної сили. Крім того, зазначено, що матеріалами справи підтверджено, що відповідач (ЗАТ "Укргаз-Енерго") набув грошові кошти як відсотки за додатковою угодою №3, яка суперечить вимогам цивільного законодавства та визнана судом недійсною, тобто поза підставою, передбаченою законом, що в розумінні ст. 1212 ЦК України є безпідставно набутим майном.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 року по справі №910/17885/14, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 20.07.2015 року, встановлено факт набуття Приватним акціонерним товариством «Укргаз - Енерго» грошових коштів у загальному розмірі 283 289 424 грн. 65 коп., як відсотків за додатковою угодою №3, що суперечить вимогам цивільного законодавства та визнана судом недійсною, тобто поза підставою, передбаченою законом, що в розумінні ст. 1212 ЦК України є безпідставно набутим майном.

Згідно зі статтею 1214 Цивільного кодексу України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Відповідно до статті 536 зазначеного вище Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Проценти, зазначені у статті 536 ЦК України, - це плата за користування чужими коштами, в тому числі безпідставно одержаними, збереженими грішми (стаття 1214 ЦК України). Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України). Вони нараховуються саме у зв'язку з користуванням чужими коштами.

Суд зазначає, що право на нарахування та отримання процентів за користування коштами у разі їх безпідставного одержання передбачено законом. Проте, вказана стаття не встановлює розміру процентів за користування грошовими коштами відсилаючи кредитора та боржника з метою вирішення цього питання до договору або закону.

Враховуючи позадоговірний характер спірних правовідносин сторін, що обумовлений недійсністю Додаткової угоди № 3 до Договору № 79.1/18-Д-08 строкового банківського вкладу в національній валюті юридичної особи резидента від 29.02.2008 року, укладеної між ПАТ "Родовід Банк" та ЗАТ "Укрга- Енерго", Суд вважає, що для визначення розміру процентів при вирішенні даного спору може бути застосована по аналогії закону норма ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, згідно якої у разі, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В даному випадку подібність правовідносин полягає в користуванні чужими коштами.

Статтею 8 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону), а в даному випадку подібність правовідносин полягає в користуванні чужими коштами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.01.2006 року у справі № 14/130 та у постановах Вищого господарського суду України від 10.06.2008 року у справі № 22/249, від 09.04.2013 року у справі №5011-70/10168-2012.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь проценти за користування чужими грошовими коштами відповідно до ст.ст. 536, 1048, 1214 Цивільного кодексу України за загальний період прострочки з 18.03.2010 р. по 23.06.2015 р. у розмірі 154 968 582 грн. 26 коп.

Судом встановлено, що грошові кошти в загальному розмірі 283 289 424 грн. 65 коп. були перераховані Позивачем 18.03.2010 року на виконання умов Додаткової угоди № 3 до Договору № 79.1/18-Д-08 строкового банківського вкладу в національній валюті юридичної особи резидента від 29.02.2008 року, укладеної між ПАТ "Родовід Банк" та ЗАТ "Укрга- Енерго", яка в подальшому рішенням Господарського суду міста Києва від 17.01.2014 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 24.07.2014 року у справі №26/327, була визнана недійсною.

Проте, Суд звертає увагу, що саме постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 року по справі №910/17885/14, яка набрала законної сили, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 20.07.2015 року, встановлено факт набуття Приватним акціонерним товариством «Укргаз - Енерго» грошових коштів у загальному розмірі 283 289 424 грн. 65 коп. за додатковою угодою №3, як безпідставно отриманих розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття, а тому нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами відповідно до ст.ст. 536, 1048, 1214 Цивільного кодексу України повинно здійснюватись саме з 14.04.2015 року.

Суд, перевіривши розрахунок процентів за користування чужими грошовими коштами відповідно до ст.ст. 536, 1048, 1214 Цивільного кодексу України вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв»язку з невірним розрахунком Позивача. Так, Суд зазначає, що при здійсненні періоду розрахунку з 06.02.2015 р. по 03.05.2015 р. Позивач не врахував, що облікова ставка Національного банку України у розмірі 19,50% діяла до 03.03.2015 року, а тому кількість днів прострочки повинна складати не 87, як зазначив Позивач, а 26. При цьому при розрахунку наступного періоду Позивачем зазначено про нарахування процентів у період з 04.03.2015 р. по 23.06.2015 р. на рівні облікової ставки Національного банку України у розмірі 30,00%, тобто Позивачем двічі здійснений розрахунок процентів у період з 04.03.2015 р. по 03.05.2015 р.

Таким чином, до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягають проценти за користування чужими грошовими коштами відповідно до ст.ст. 536, 1048, 1214 Цивільного кодексу України за загальний період з 14.04.2015 року по 23.06.2015 року в розмірі 16 531 684 грн. 24 коп.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву Відповідач зазначав, що оскільки між Сторонами відсутній письмовий договір позики відповідно до ст.ст. 1053, 1047 Цивільного кодексу України, а тому відсутні правові підстави для нарахування відсотків у розмірі облікової ставки Національного банку України на підставі ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України.

Проте, Суд не приймає до уваги вказані заперечення Відповідача, оскільки в даному випадку між сторонами склалися відносини, які носять позадоговірний характер, що обумовлені недійсністю Додаткової угоди № 3 до Договору № 79.1/18-Д-08 строкового банківського вкладу в національній валюті юридичної особи резидента від 29.02.2008 року, укладеної між ПАТ "Родовід Банк" та ЗАТ "Укрга- Енерго", а тому для визначення розміру процентів при вирішенні даного спору має бути застосована по аналогії закону норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України, про що зазначено вище у судовому рішенні.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Укргаз - Енерго» (01004, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКА/БАСЕЙНА, будинок 1-3/2, ЛІТЕРА "А", СЕКЦІЯ "С-1", "С-2", Ідентифікаційний код юридичної особи 34003224) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (04136, м.Київ, ВУЛИЦЯ ПІВНІЧНО-СИРЕЦЬКА, будинок 1-3, Ідентифікаційний код юридичної особи 14349442) проценти за користування чужими грошовими у розмірі 16 531 684 (шістнадцять мільйонів п'ятсот тридцять одна тисяча шістсот вісімдесят чотири) грн. 24 (двадцять чотири) коп. та судовий збір у розмірі 7 796 (сім тисяч сімсот дев'яносто шість) грн. 01 (одна) коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 05 жовтня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин