ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2015 р. Справа № 911/3240/15

Господарський суд Київської області у складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго», м. Київ

до Управління житлово-комунального господарства «Біличі», Київська область, м. Ірпінь, смт. Коцюбинське

про стягнення 1806607,55 грн.

секретар судового засідання Шніт О.М.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №91/2015/08/31-6 від 31 серпня 2015 року);

від відповідача: не зявився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (далі - позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовом до Управління житлово-комунального господарства «Біличі» (далі - відповідач) про стягнення 1806607,55 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання теплової енергії у гарячій воді за №1420313 від 21 жовтня 2011 року, а саме, відповідач не сплатив грошові кошти за спожиту теплову енергію, в результаті чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 1343181,62 грн. Додатково, за прострочення виконання зобовязання позивач нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 44878,75 грн. та інфляційні втрати в розмірі 418547,19 грн.

Провадження у справі порушено відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 29 липня 2015 року та призначено справу до розгляду на 19 серпня 2015 року.

Відповідно до ухвали суду від 19 серпня 2015 року розгляд справи на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 29 вересня 2015 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи ухвалами суду від 29 липня 2015 року та від 19 серпня 2015 року, в судові засідання не з'явився, витребуваних документів не подав, хоча був повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами.

29 вересня 2015 року відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (за договором постачальник) та Управлінням житлово-комунального господарства «Біличі» (за договором споживач) 21 жовтня 2011 року укладено договір про постачання теплової енергії у гарячій воді за №1420313.

Пунктом 1.1 договору встановлено, що постачальник зобовязується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а споживач зобовязується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених у цьому договорі.

Пунктом 2.2.1 договору передбачено, що постачальник зобовязується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із споживачем для потреб опалення в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання протягом року згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження.

21 жовтня 2011 року між позивачем та відповідачем підписано додаток №2 до договору «Тарифи та порядок розрахунків».

Згідно пункту 1 додатку №2, розрахунки з споживачем за теплову енергію проводяться згідно з тарифами, встановленими постачальнику органом виконавчої влади, що здійснює державне регулювання у сфері теплопостачання Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України.

Відповідно до пункту 9 додатку №2, споживач щомісячно з 12 до 15 числа отримує в РТ-4 за адресою: вул. Борщагівська, 171/18 оформлений постачальником рахунок-фактуру на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця за мінусом суми фактично сплаченої теплової енергії в поточному місяці; акт приймання-передавання товарної продукції; облікову картку фактичного споживання за попередній період та акт звіряння, який оформлює і повертає один примірник постачальнику протягом двох днів з моменту їх одержання.

Відповідно до пункту 10 додатку №2, споживач щомісячно: забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на розрахунковий рахунок постачальника або транзитний рахунок ГІОЦ КМДА; до 25 числа поточного місяця, сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунок постачальника згідно з його розрахунком.

Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобовязання за договором не виконав належним чином, в результаті чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 1343181,62 грн. за спожиту теплову енергію в період з 1 жовтня 2012 року по 1 травня 2015 року, що підтверджується обліковими картками (табуляграмами) та довідкою про надходження коштів за спожиту теплову енергію (том 1, а.с. 44-76).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Судом оглянуто оригінали документів, залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України, передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Об'єктом договору постачання енергетичними та іншими ресурсами може виступати електрична і теплова енергія, природній газ, вода, нафта та інші ресурси, які надаються споживачеві (абонентові) через приєднану мережу електропроводів, трубопроводів тощо.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Станом на день прийняття рішення у справі відповідач не розрахувався з позивачем за спожиту теплову енергію у повному обсязі. Зазначений факт відповідачем не спростовано. Розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи. Вимога позивача про стягнення з відповідача 1343181,62 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нараховані позивачем 3% річних у сумі 44878,75 грн. (за період з 1 листопада 2012 року по 31 березня 2015 року) та інфляційні втрати у сумі 418547,19 грн. (за період з 1 листопада 2012 року по 31 березня 2015 року), обґрунтований розрахунок яких додано до позовної заяви, є обґрунтованими, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління житлово-комунального господарства «Біличі» (08298, Київська область, м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Меблева, 11а, код 23579209) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, площа ОСОБА_2, 5, код 00131 (один мільйон триста сорок три тисячі сто вісімдесят одна) грн. 62 коп. заборгованості, 44878 (сорок чотири тисячі вісімсот сімдесят вісім) грн. 75 коп. 3% річних, 418547 (чотириста вісімнадцять тисяч пятсот сорок сім) грн. 19 коп. інфляційних втрат та 36132 (тридцять шість тисяч сто тридцять дві) грн. 15 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 2 жовтня 2015 року

Суддя Д.Г. Заєць