РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2015Справа №910/18099/15

За позовомКомунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва
доУправління культури, туризму та охорони культурної спадщини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації
про стягнення 10 509,03 грн.
Суддя Яковенко А.В.

Представники сторін:

від позивача -Острова В.В. дов. №47-1 від 05.01.2015р.
від відповідача -не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (надалі - «Підприємство») звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Управління культури, туризму та охорони культурної спадщини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (надалі -«Управління») про стягнення 10 509,03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.12.2012 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №441 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, на виконання умов якого позивачем було надано відповідачу послуги з з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, натомість відповідач свого грошового зобов'язання належним чином не виконав у зв'язку із чим за ним у період з лютого 2013 р. по грудень 2013 р. виникла заборгованість у розмірі 6 347,12 грн. Крім того, позивачем у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання заявлено вимогу про стягнення 3% річних у розмірі 401,45 грн. індексу інфляції у розмірі 3 760,46 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2015 р. порушено провадження у справі №910/18099/15 та призначено розгляд вказаної справи на 07.09.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.09.2015 р. у зв'язку із неявкою представника відповідача та невиконанням ним вимог ухвали суду від 17.070.2015 р. розгляд справи відкладено до 16.09.2015 р.

Представник позивача в судове засідання 16.09.2015 р. з'явився, вимоги ухвал суду виконав, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 16.09.2015 р. не з'явився, вимог ухвал суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 02100, м. Київ, вул. Будівельників, 34/1 на яку було надіслано ухвалу суду від 17.07.2015 р. підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України №21076782 від 26.08.2015 р.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлені, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2012 р. між Підприємством (виконавець) та Управлінням (споживач) укладено договір про надання послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій №441(надалі -"Договір").

Згідно п. 1.1 Договору предметом цього договору є забезпечення виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - послуг) у житловому будинку за адресою: м. Київ, Харківському шосе, буд. №13, в якому знаходиться нежиле приміщення з окремим виходом загальною площею 213,80 кв.м., та яке займає «Споживач», а споживачем - забезпечення своєчасної оплати послуг за встановленим тарифом, у строк та на умова, що не передбачені цим договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору виконавець надає послуги відповідно до затвердженого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури , згідно Додатку №2, який є невід'ємною частиною Договору.

Пунктом 1.3 Договору встановлено, що споживач сплачує плату за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, ПДВ на розрахунковий рахунок виконавця, пропорційно займаній площі, згідно Додатку №1, який є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору виконавець своєчасно нараховує плату за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, ПДВ пропорційно займаній площі та до 20-го числа поточного місяця надає споживачу платіжну вимогу-доручення.

Згідно з п. 2.2 плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, ПДВ перераховується споживачем в безготівковій формі на розрахунковий рахунок виконавця на протязі 3-х банківських днів з дня отримання платіжної вимоги-доручення.

Позивач вказує, що ним на виконання п. 2.1 Договору у період з 01.02.2013 р. по 31.12.2013 р. на адресу відповідача було надіслані платіжні вимоги-доручення.

Спір у справі виник у зв'язку із невиконанням, на думку позивача, відповідачем грошового зобов'язання по оплаті наданих послуг у період з 01.02.2013 р. по 31.12.2013 р. вартість яких становить 6 347,12 грн.

Договір є договором надання послуг, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Із матеріалів справи вбачається, що у період з 01.02.2013 р. по 31.12.2013 р. позивачем було надано відповідачу послуги на загальну суму 6 347,12 грн.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 2.8 Договору грошове зобов'язання відповідача по сплаті заборгованості за надані позивачем послуги повинно було бути виконане до 1 числа місяця, наступного за звітним.

Таким чином, заборгованість відповідача за надані послуги становить 6 347,12 грн., а з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи п. 2.2 Договору, строк виконання грошового зобов'язання відповідача по оплаті наданих послуг на момент звернення позивача із позовом до суду настав.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 6 347,12 грн. за надані на підставі Договору послуги. Відповідачем вказана заборгованість не спростована. Доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Управління обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Підприємства про стягнення з Товариства заборгованості у розмірі 6 347,12 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 401,45 грн. та індекс інфляції у розмірі 3 760,46 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з лютого 2013 р. по червень 2015 р.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив та вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача інфляційних у розмірі 3 760,46 грн. та 3% річних у розмірі 401,45 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з Управління на користь Підприємства заборгованості у розмірі 6 347,12 грн., інфляційних у розмірі 3 760,46 грн. та 3% річних у розмірі 401,45 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління культури, туризму та охорони культурної спадщини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (02100, м. Київ, вул. Будівельників, 34/1; ідентифікаційний код 37397258) на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (02002, м. Київ, вул. Челябінська, 9-Г; ідентифікаційний код 03366612) заборгованість у розмірі 6 347,12 грн., інфляційних у розмірі 3 760,46 грн., 3% річних у розмірі 401,45 грн. та судовий збір у розмірі 1 827,00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

5. Дата складання повного тексту рішення 25.09.2015 р.

Cуддя А.В.Яковенко