донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

07.10.2015 справа №908/3663/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів При секретарі судового засідання За участю представників сторін: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 (за довіреністю) Не з»явився

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Еліт Дізайн», м.Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від31.07.2015року (повний текст рішення складений та підписаний 07.08.2015року)
у справі№908/3663/15 (ОСОБА_6В.)
за позовомДержавного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція», м.Енергодар Запорізької області
до відповідачаПриватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Еліт Дізайн», м.Запоріжжя
про зобов'язання здійснити поставку та стягнення 31050,18 грн.
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 31.07.2015р. у справі №908/3663/15 позовні вимоги задоволено. Зобов'язано Приватне підприємство "Виробничо-комерційна фірма "Еліт Дізайн" здійснити поставку на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" непоставленої продукції (гравію керамзитового фр. 5-10 мм в кількості 173 м.куб.) на загальну суму 126220,80 грн. відповідно до умов договору поставки №371(5)14УК від 29.09.2014р. Стягнуто з Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Еліт Дізайн" на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" пеню в сумі 22214,72 грн. , штраф в сумі 8835,46 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 3045,00 грн.

Рішення господарського суду мотивоване тим, що за умовами п. 1.1 договору відповідач зобов'язаний був поставити позивачу погоджену продукцію протягом листопада 2014 року. Відповідач не надав доказів поставки продукції або обґрунтованих письмових заперечень проти позову. Представники відповідача в судовому засіданні визнали, що ПП «ВКФ «Еліт Дизайн» недопоставлено позивачу гравію керамзитового фр.5-10мм в кількості 173м3 на загальну суму 126220,80грн. та пояснили, що згідно технічної пропозиції відповідач зобов'язувався поставляти позивачу гравій керамзитовий фр.5-10мм виробництва ПАТ «Марганецький завод керамзитового гравію». Оскільки вказаний виробник припинив з 15.10.2014р. виробництво керамзиту, що підтверджується листом виробника від 30.07.2015р. № 146, то вини відповідача в недопостачанні спірної кількості продукції немає. Також представники відповідача наголосили на тому, що у ПП «ВКФ «Еліт Дизайн» на даний час немає такого товару. Відповідач не надав доказів визнання недійсним договору поставки №371(5)14УК від 29.09.2014р., або доказів укладення між сторонами інших договорів на поставку спірного товару. За таких обставин, за висновком суду першої інстанції, умови договору поставки №371(5)14УК від 29.09.2014р. є підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов'язків.

Крім того, господарським судом Запорізької області задоволено вимоги позивача про стягнення пені в розмірі 0,1% за період з 01.12.2014 р. по 25.05.2015 р. в сумі 22214,72 грн. та штрафу 7% в сумі 8835,46 грн.

Відповідач ПП «Виробничо-комерційна фірма «Еліт Дізайн», м.Запоріжжя не погодився із прийнятим рішенням та звернувся до Донецького апеляційного суду із апеляційною скаргою у якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 31.07.2015року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що поставці на користь позивача підлягав гравій керамзитовий, виробником якого є ПАТ «Марганецький завод керамзитового гравію». В свою чергу, вказаний виробник продукції, в умовах економічної кризи, з 15.10.2014року припинив виробництво керамзитового гравію, тому і відповідач був позбавлений можливості постачання даної продукції даного виробника позивачу. Саме зазначені обставини слугували причиною того, що мала місце недопоставка гравію у кількості 173м.куб. на загальну суму 126220,80грн. Крім того, на думку апелянта, штраф і пеня, згідно з нормами ГК України, є господарськими санкціями у вигляді грошової суми, а у відповідності до ЦК України і штраф, і пеня є неустойкою, тобто юридичною відповідальністю одного виду.

Позивач надав відзив на позовну заяву у якому проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Відповідач (апелянт), будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду апеляційної скарги, не реалізував своє право на участь у судовому процесі та не забезпечив явку свого представника в судове засідання. Згідно зі ст.75, 99 ГПК України, скаргу розглянуто за наявними матеріалами, які є достатніми для розгляду апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.ст. 42, 43 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

18 вересня 2014року між ПП «ВКФ «Еліт-Дізайн» (постачальник, відповідач) та Відокремленим підрозділом «Запорізька АЕС» Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (покупець, позивач) укладено договір поставки № 371(5)14УК, який з боку покупця підписаний 27.09.2014 р., а з боку продавця - 29.09.2014 р., та внесений 12.11.2014р. до єдиної бази реєстрації договорів ВП «ЗАЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» під номером 53-121-09-14-00944, за умовами п.1.1., якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію згідно зі специфікацією: гравій керамзитовий фр. 5-10 мм в кількості 480 куб.м. на суму 291840,00 грн., фр. 10-22 мм в кількості 180 куб.м. на суму 109013,40 грн., строк поставки - листопад 2014 року.

Згідно з п. 3.1 договору загальна вартість продукції за договором складає 481024,08 грн., у т.ч. ПДВ 20% 80170,68 грн.

За умовами п. 3.2 договору передбачено, що розрахунок за продукцію, поставлену відповідно до п. 1.1, здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника з відстрочкою платежу 30 календарних днів з моменту поставки продукції. Оплата покупцем частини вартості товару в розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), встановлених ПК України випадках та порядку.

Пунктом 4.1 договору сторони передбачили, що поставка продукції здійснюється на умовах DDP (склад вантажоодержувача) відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2010. Вантажоодержувач ЗВ ВП «Складське господарство» ДП НАЕК «Енергоатом».

У п. 4.3 договору визначено, що продукція, яка поставляється, повинна супроводжуватися наступними документами: а) видаткова накладна - 3 екз.; б) рахунок-фактура; в) податкова накладна; г) паспорт на виготовлену продукцію.

За умовами п. 4.4 договору постачальник зобов'язаний повідомити покупця про відвантаження продукції телеграмою (факсимільним зв'язком, телефонограмою, листом з повідомленням про вручення) за 7 днів до початку відвантаження з обов'язковим зазначенням наступних даних: дата відвантаження, номер договору, кількість місць, кількість куб.м., ціна.

У п. 11. 1 договору зазначено, що даний договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами. Даний договір діє до 31.12.2015 р.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору поставки відповідач зобов'язаний був поставити позивачу продукцію (гравій керамзитовий фр. 5-10мм, 10-20 мм) на загальну суму 481024,08 грн. протягом листопада 2014 року.

Відповідач здійснив часткову поставку продукції на суму 354803,28 грн. , що підтверджується приходними ордерами: № 5/851/163 від 17.11.2014 р. на суму 109013,40 грн. без ПДВ (гравій керамзитовий фр. 10-20 мм в кількості 180 куб.м.); № 5/851/165 від 26.12.2014 р. на суму 113696,00 грн. без ПДВ (гравій керамзитовий фр. 5-10 мм в кількості 187 куб.м.), № 5/851/166 від 26.12.2014 р. на суму 72960,00 грн. без ПДВ (гравій керамзитовий фр. 5-10 мм в кількості 120 куб.м.), всього на суму 354803,28 грн. з ПДВ 20%. (а.с.51-53)

Зазначена продукція позивачем оплачена повністю, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків сторін № 63 станом на 30.06.2015 р., та не заперечується відповідачем по справі.

Продукція (гравій керамзитовий фр. 5-10 мм в кількості 17 куб.м.) на суму 126220,80 грн. з ПДВ відповідачем не поставлена, даний факт також підтверджується відповідачем.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у встановлений строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його у строк, встановлений законом або договором.

За приписами статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) та сплатити за нього певну суму; до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про купівлю-продаж.

Статтею 693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Разом з тим відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарським судом встановлено та доводами апеляційної скарги не спростовано, що позивач здійснив замовлення товару, сторонами у договорі узгоджено ціну, кількість, асортимент товару. Договір від 18.09.2014року підписаний обома сторонами, скріплений печатками підприємств.

Положеннями статей 627, 628, 629 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відтак, посилання скаржника на те, що поставці на користь позивача підлягав гравій керамзитовий, виробником якого є ПАТ «Марганецький завод керамзитового гравію», який в свою чергу припинив виробництво керамзитового гравію, безпідставне, тому що зазначене підприємство не є стороною договору, постачальником за договором поставки продукції від 18.09.2014року є відповідач ПП «ВКФ «Еліт-Дізайн», який взяв на себе зобов»язання щодо поставки продукції передбаченої умовами договору. До матеріалів справи не надано доказів внесення змін до договору визнання зазначеного договору недійсним або його оскарження у судовому порядку.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано суду доказів в обґрунтування наявності зміни обставин, які б звільняли його від виконання договору. Ризик є однією із ознак підприємництва, що вбачається зі ст. 42 Господарського кодексу України, відповідно до якої підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку). Більш того, принцип комерційного розрахунку та власного комерційного ризику є одним із принципів господарської діяльності (ст. 44 Господарського кодексу України). Отже вказані позивачем обставини щодо договору поставки охоплюється його підприємницьким ризиком.

Разом з цим судом першої інстанції достовірно встановлено, що позивач виконав свої договірні зобов'язання за договором поставки, здійснив оплату за товар, що підтверджується матеріалами справи, натомість, відповідач не виконав обумовленого договором господарського зобов'язання передати товар, що є підставою для його господарсько-правової відповідальності за частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України.

Таким чином, господарський суд Запорізької області дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача здійснити поставку на користь позивача непоставленої продукції (гравію керамзитового фр. 5-10 мм в кількості 173 м.куб.) на загальну суму 126220,80 грн. відповідно до умов договору поставки №371(5)14УК від 29.09.2014р.

Щодо нарахування пені, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (стаття 551 ЦК України).

З огляду на частину 6 статті 232 Господарського кодексу, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що за порушення вказаних строків поставки або недопоставку продукції постачальник зобов'язаний сплатити покупець пеню в розмірі 0,1% від вартості товару, по якому допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення більше 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% від зазначеної вартості. Нарахування штрафних санкцій здійснюється час за весь час прострочення виконання зобов'язання.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені та штрафу колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що розрахунок позивача є арифметично вірним та таким, що не суперечить діючому законодавству.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

З урахуванням викладеного, позивач правомірно вимагає стягнути з відповідача одночасно і пеню і штраф.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами ст. 34 Господарського процесуального Кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст.33, ст.34 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Еліт Дізайн», м.Запоріжжя задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Запорізької області від 31.07.2015року (повний текст складений та підписаний 07.08.2015року) у справі №908/3663/15 ґрунтується на чинному законодавстві та підстав для його скасування не вбачається.

Результати апеляційного провадження у справі №908/3663/15 оголошені в судовому засіданні.

Судові витрати покласти на апелянта відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Еліт Дізайн», м.Запоріжжя, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 31.07.2015року (повний текст складений та підписаний 07.08.2015року) у справі №908/3663/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий О.В.Кододова

Судді: С.А.Малашкевич

ОСОБА_3

Надруковано: 5 прим.

1.позивачу;

1. відповідачу;

1. у справу;

1. апеляційному суду.

1. ГСЗО.