ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 вересня 2015 р. Справа № 903/922/15

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "САВСЕРВІС - МОВА" в особі філіалу ТОВ "САВСЕРВІС - МОВА" у м. Луцьку, м. Луцьк

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Луцьк

про стягнення 3948,71 грн.

Суддя Вороняк А.С.

Секретар судового засідання Чорний С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Ващук Р.В., довіреність №1 від 23.07.2015р.;

відповідач: н/з.

Відповідно до ст.20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) роз'яснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст.22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки сторін.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу від представника позивача не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: товариство з обеженою відповідальністю "САВСЕРВІС - МОВА" в особі філіалу ТОВ "САВСЕРВІС - МОВА" у м. Луцьку звернулося з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 3948,71 грн., з них 2346,60 грн. - основного боргу, 489,89 грн. - пені, 408,24 грн. - 50% річних, 703,98 грн. - штрафу та судових витрат по справі.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на невиконання відповідачем умов Договору купівлі-продажу №2859МЛ від 10.04.2014р., щодо оплати за поставлений товар згідно видаткової накладної №73074791 від 20.03.2015р. на суму 2346,60 грн..

Ухвалою господарського суду Волинської області від 21.08.2015р. було порушено провадження у справі, а справу призначено до розгляду на 02.09.2015р. та зобов'язано сторони надати суду ряд документів, необхідних для об'єктивного розгляду справи по суті.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 02.09.2015р. розгляд справи відкладено на 16.09.2015р. через неподання позивачем всіх витребуваних доказів, нез'явлення відповідача в судове засідання, неподання останнім витребуваних судом доказів та для з'ясування всіх істотних обставин справи.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 16.09.2015р. розгляд справи відкладено на 30.09.2015р. у зв'язку з нез'явлення відповідача в судове засідання, неподання сторонами витребуваних судом документів, необхідність з'ясування всіх істотних обставин справи, повторного витребування доказів та витребування нових доказів.

18.09.2015р. через канцелярію суду від представника позивача поступив супровідний лист з наступними додатками: письмове підтвердження того, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та немає рішення цих органів з такого спору, копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на відповідача станом на 11.09.2015р., копія додатку №1 до Договору №2859 МЛ від 10.04.2014р., копію акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.03.2015р. по 31.03.2015р..

30.09.2015р. через канцелярію суду від директора ТОВ "САВСЕРВІС - МОВА" поступила заява, в якій останній повідомляє, що відповідно до обсягу повноважень наданих довіреністю б/н від 17.06.2015р. директору філіалу ТОВ "САВСЕРВІС - МОВА" у м.Луцьку - ОСОБА_3, останньому надано повноваження зокрема щодо підписання позовних заяв, пояснень та інших процесуальних документів, необхідних для представлення та захисту інтересів ТОВ "САВСЕРВІС - МОВА" у всіх судових інстанціях.

В судовому засіданні 30.09.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити.

Відповідач вимог ухвал суду від 21.08.2015р., від 02.09.2015р. та від 16.09.2015р. не виконала, компетентного представника в судове засідання 30.09.2015р. не направила, витребуваних ухвалою суду документів не надала. Ухвала суду від 16.09.2015р. була направлена на адресу відповідача, що зазначена у позовній заяві та у витязі з ЄДРПОУ, а саме: 43000, АДРЕСА_1 та повернулася суду із позначкою "За терміном зберігання".

В разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду(пп.3.9.1. п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р.).

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ст.87 ГПК України.

На підставі викладеного суд вважає, що вжив усіх необхідних заходів для повідомлення відповідача про час слухання справи, та з урахуванням вимог ст.69 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

встановив:

10.04.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю "САВСЕРВІС - МОВА" в особі директора філіалу ТОВ "САВСЕРВІС - МОВА" у м. Луцьку - ОСОБА_3, що діяв на підставі Довіреності б/н від 21.05.2013р. (далі - Продавець) та ОСОБА_1 (далі - Покупець), що діяла на підставі свідоцтва, укладено договір купівлі-продажу №2859 МЛ (далі - Договір) (а.с.8-9).

Згідно п. 1.1 Договору Продавець передає у власність, а Покупець приймає та оплачує Товар на умовах, визначених у даному Договорі.

Згідно п. 1.2 Договору найменування, асортимент, кількість та ціна Товару, що є предметом даного Договору, визначаються у накладних, які оформлюються та підписуються Сторонами при прийомі-передачі кожної партії Товару. Усі накладні є складовими частинами цього Договору в частині визначення ціни, асортименту, найменування та кількості Товару.

Згідно п. 2.1 Договору ціни на Товар встановлюються Продавцем в прайс-листі (не є додатком до даного Договору), формуються в національній валюті України та зазначаються в накладних.

Згідно п.2.3 Договору загальну сума Договору складається із сум, зазначених в накладних, якими оформляється прийом-передача Товару, поставленого на підставі даного Договору.

Згідно п.4.1 Договору доставка Товару проводиться окремими партіями протягом строку дії Договору.

Згідно п. 4.4 Договору датою передачі партії Товару вважається дата прийому-передачі Товару, зазначена у відповідній накладній (відповідному товаросупроводжувальному документі).

Згідно п. 5.1 Договору Покупець здійснює розрахунки за Товар у формі попередньої оплати у розмірі 100% вартості партії Товару, що поставляється по даному Договору.

Згідно п.5.2 Договору Постачальник може надати Покупцю право сплатити вартість поставленого Товару протягом 14 календарних днів з дати поставки.

Згідно п.5.4 Договору сторони періодично здійснюють звірки взаєморозрахунків при цьому Покупець зобов'язаний оформити зі свого боку акт звірки взаєморозрахунків та направити його Продавцю в межах 3 робочих днів з моменту одержання ним вимоги Продавця.

Згідно п. 6.1 Договору прийом-передача Товару здійснюється представниками сторін в пункті доставки в порядку, визначеному чинним законодавством України та оформлюється шляхом підписання накладних. У питаннях прийому-передачі Товару сторони керуються положеннями Інструкції про порядок прийому продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного вжитку за кількістю, затвердженою Постановою Держарбітражу від 15.06.65р. № П-6 та Інструкції про порядок прийому продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного вжитку за якістю, затвердженою Постановою Держарбітражу від 25.04.66р. № П-7.

Позивач свої зобов'язання взяті в Договорі виконав та передав відповідачу товар на загальну суму 2346,60 грн., що стверджується видатковою накладною № 73074791 від 20.03.2015р. на суму 2346,60 грн.(а.с.10-11).

Також між ТОВ «САВСЕРВІС - МОВА» та ФОП ОСОБА_1 підписано акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.03.2015р. по 31.03.2015р., згідно якого відповідач визнала поставку товару по видатковій накладній № 73074791 на суму 2346,60 грн. та наявну в неї заборгованість на дану суму (а.с.66).

На час розгляду справи заборгованість у розмірі 2346,60 грн. відповідачем не заперечена та не сплачена. Контррозрахунку заборгованості відповідачем не подано.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст.144 Господарського кодексу України (далі - ГК України), майнові права та майнові обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.193 ГК України та статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В даному випадку, відносини між позивачем та відповідачем носять договірний характер, укладений між останніми договір купівлі-продажу №2859 МЛ від 10.04.2014р. предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався.

З огляду на викладене, враховуючи укладення між сторонами Договору, відпуск позивачем на виконання його умов відповідачу Товару, отримання його відповідачем та не проведення при цьому всіх належних розрахунків і платежів, суд прийшов до висновку про підставність пред'явленого позивачем до відповідача позову в частині стягнені основної суми заборгованості у розмірі 2346,60 грн..

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за період з 04.04.2015р. по 08.08.2015р. у розмірі 489,89 грн. суд зазначає наступне.

Згідно п. 7.1 Договору у разі несвоєчасної оплати вартості Товару Покупець зобов'язаний сплатити Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки та 50% річних від суми поставленого та не оплаченого в строк Товару.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.ст. 1, 2 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд перевіривши правильність нарахування пені, приходить до висновку, що дана вимога про стягнення з відповідача пені за період нарахування з 04.04.2015р. по 08.08.2015р. у розмірі 489,89 грн. підставна та підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача про стягнення 50% річних за період з 04.04.2015р. по 08.08.2015р. у розмірі 408,24 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Враховуючи, що сторонами встановлений в п.7.1 Договору 50% розмір процентів річних, перевіривши методику та періоди нарахування останніх за період з 04.04.2015р. по 08.08.2015р., судом встановлено, що заявлений розмір 50% річних у сумі 408,24 грн., підставний та підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача про стягнення штрафу у розмірі - 703,98 грн. суд зазначає наступне.

Згідно п. 7.4 Договору у випадку прострочки Покупцем оплати вартості Товару більше ніж на 60 календарних днів вважається, що Покупець необґрунтовано відмовився від оплати Товару та зобов'язаний сплатити на користь Продавця, крім установленої Договором пені (п. 7.1) штраф за ухилення від оплати у розмірі 30 % від вартості отриманого та не оплаченого в строк Товару, а також 30% від суми неоплаченого товару, за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України можливе одночасне стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань. В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України (постанова Верховного Суду України від 27 квітня 2012 р. у справі № 3-24гс12).

Суд перевіривши правильність нарахування штрафу, приходить до висновку, що дана вимога про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 703,98 грн. підставна та підлягає до задоволення.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що пред'являються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, докази та письмові пояснення сторін, господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про підставність та обґрунтованість пред'явленого позивачем до відповідача позову, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 3948,71 грн., з них 2346,60 грн. - основного боргу, 489,89 грн. - пені, 408,24 грн. - 50% річних, 703,98 грн. - штрафу.

Беручи до уваги, що спір до суду було доведено з вини відповідача, судові витрати в сумі 1827 грн. в порядку ст.ст.44,49 ГПК України слід покласти на нього.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (43000, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "САВСЕРВІС - МОВА" в особі філіалу ТОВ "САВСЕРВІС - МОВА" у м. Луцьку (43023, Волинська обл., м.Луцьк, вул.Конякіна, буд.2, код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу 34187725) 3948,71 (три тисячі дев'ятсот сорок вісім гривень сімдесят одну копійку) грн., з них 2346,60 грн. - основного боргу, 489,89 грн. - пені, 408,24 грн. - 50% річних, 703,98 грн. - штрафу та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень) грн. сплаченого позивачем судового збору.

Повний текст рішення складено

02.10.2015

Суддя А. С. Вороняк